Pertas

Pertas () – Vakarų Australijos valstijos sostinė. Miestas įkurtas 1829 m. rugpjūčio 12 d., prie Gulbių upės, netoli jos įtekėjimo į Indijos vandenyną, siekiant užkirsti kelią prancūzams kolonizuoti vakarų Australiją. Miesto teisės nuo 1856 m. Perto metropolinėje teritorijoje, kuri užima apie 6400 km², gyvena apie 2,1 mln. gyventojų (2021). Artimiausias didesnis Australijos miestas yra Adelaidė už 2800 km.

Pertas yra katalikų ir anglikonų arkivyskupijų centras bei svarbus finansinis centras. Mieste baigiasi didžioji Transaustralijos geležinkelio linija, jungianti Pertą su Sidnėjumi per Nalarboro dykumą.

„Miesto siela“ Perto gyventojai vadina Karalių parką (), užimantį 400 ha miesto centro pakraštyje. Pietinę parko dalį užima botanikos sodas. Parke taip pat yra restoranas, sporto aikštelės, paminklai ir vieta piknikams ir išvykoms. Iš parko matoma Gulbių upė, toje vietoje išplatėjanti į ežerą, taip pat modernūs stiklo ir betono statiniai ant upės kranto.

Mieste populiarus buriavimas ir kiti vandens sportai.

Klimato požiūriu Pertas pasižymi beveik nuolatiniu giedru oru, sausomis ir karštomis vasaromis ir šilta žiema (17 °C).

Istorija

Senieji gyventojai 
Sprendžiant iš archeologinių radinių Gulbių upės aukštupyje, Perto apylinkės buvo gyvenamos žmonių jau prieš 38 000 m. Vakarų Australijos pietvakariuose gyveno Nyungar (Noongar) medžiotojų-rankiotojų gentys. Gulbių upės žemupyje buvę pelkynai ir ežerynai buvo svarbus maisto šaltinis genties žmonėms. Vietą, kur įkurtas Pertas, senieji gyventojai vadino Boorloo. Boorloo priklausė Nyungar genties Mooro klanui. Prie Gulbių upės gyveno keletas Nyungar klanų, vadinamų bendru Whadjuk pavadinimu.

Pirmieji europiečiai 
Laikoma, kad pirmieji europiečiai, apsilankę būsimo miesto apylinkėse, buvo olandų kapitonas Vilemas de Vlaminkas () ir jo ekspedicijos nariai 1697 m. sausio 10 d. Vlaminkas, kaip ir kiti po jo apsilankę europiečiai, manė, kad apylinkių žemė per skurdi, ir vietovė netinkama gyventi.

Gulbių upės kolonija 

1827 m. Gulbių upės apylinkes tyrinėjo anglų kapitonas Džeimsas Sterlingas (James Stirling). Grįžęs į Angliją, jis įtikino Jungtinės Karalystės vyriausybę įkurti Gulbių upės žiotyse laisvą, t. y., ne katorgininkų, koloniją ir pasisiūlė būti tos kolonijos gubernatoriumi. Vyriausybės sprendimui dėl kolonijos įkūrimo turėjo įtakos ir sklandę gandai, kad prancūzai Australijos vakariniame krante ruošiasi įkurti katorgininkų koloniją. 1829 m. birželio 4 d. į Gulbių upės koloniją atvyko pirmieji kolonistai. Šis įvykis laikomas Vakarų Australijos įkūrimu, įvykiui paminėti Vakarų Australijoje kasmet birželio pirmąjį pirmadienį švenčiama Vakarų Australijos diena. Buvo įkurtos trys gyvenvietės: Frimantlas, turėjęs tapti kolonijos uostu, Gildfordas – žemės ūkio produkcijos perkrovimo punktas Gulbių upės aukštupyje, ir Pertas – administracinis bei gynybinis centras.

Pertas pavadintas pagal Škotijos Perto miestą iš ten kilusio Anglijos kolonijų valstybės sekretoriaus Džordžo Marėjaus (George Murray) garbei. Pirmieji metai kolonijai nebuvo lengvi – žemė buvo sunkiai įdirbama, vyko konfliktai su aborigenais. Anglijoje netgi sklandė gandai, kad kolonistai badauja ir kolonija pamesta.

Pertas XIX a. antroje pusėje 

1850 m. kolonistų prašymu į koloniją kaip pigi darbo jėga darbams žemės ūkyje ir statybose pradėti vežti nuteistieji. 1856 m. Anglijos karalienė Viktorija suteikė Pertui miesto teises, tačiau Pertas liko nedidelė, keleto tūkstančių gyventojų gyvenvietė su sodų apsuptais vienaaukščiais-dviaukščiais plytiniais ir akmeniniais namukais. Pertas pradėjo sparčiau augti tik XIX a. pabaigoje. 1877 m. iš Adelaidės iki Perto nutiesta telegrafo linija, 1881 m. užbaigta geležinkelio linija iš Frimantlo į Gildfordą. Keitėsi ir miesto centras: XIX a. pabaigoje buvo pastatyta nemažai administracinių pastatų, kūrėsi verslo rajonas. Bet labiausiai miesto raidą paskatino žemyno gilumoje – Kalgurlyje ir Kulgardyje, rastas auksas. Prasidėjus aukso karštligei, miesto gyventojų skaičius išaugo nuo 8,5 tūkstančių 1881 m. iki 61 tūkstančio 1901 m. Miesto centre pradėti statyti daugiaaukščiai pastatai, vystėsi Perto priemiesčiai. 1893 m. mieste įvesta elektra, 1898 – įkurtas zoologijos sodas, 1899 – įrengtas elektrinis tramvajus (veikė iki 1958 m.).

Australijos Sandraugoje 

Po 1900 m. referendumo Vakarų Australija 1901 m. prisijungė prie Australijos Sandraugos, Pertas tapo valstijos sostine. 1917 m. Pertas sujungtas tarpkontinentine geležinkelio linija su Rytų Australijos miestais, tačiau tik 1968 m. geležinkelio vėžė tarp atskirų valstijų standartizuota.

Antrojo pasaulinio karo metais Frimantlo uostas buvo Sąjungininkų povandeninių laivų bazė.

XX a. septintajame dešimtmetyje miestas patyrė dar vieną spartų augimą, kai valstijoje buvo rasta naftos, nikelio, boksitų, gamtinių dujų ir kitų iškasenų. Tuo metu pasikeitė miesto panorama – miesto centre pradėti statyti dangoraižiai. Perto augimas nesustojo ir XXI a.: Australijos Statistikos biuro duomenimis 2009–2014 m. Pertas buvo sparčiausiai augantis Australijos didmiestis.

Geografija 
Pertas įsikūręs Australijos pietvakariuose, Indijos vandenyno pakrantėje, prie Gulbių upės žiočių, Darlingo kalnagūbrio papėdėje. Tai vienas labiausiai izoliuotų pasaulio didmiesčių: Pertui artimiausias panašaus dydžio miestas, Adelaidė, yra už daugiau nei 2100 km. Pertas izoliuotas ir nuo kitų Australijos didmiesčių: Džakarta yra arčiau Perto, negu Sidnėjus ar Brisbanas.

Centrinis verslo rajonas 
Perto centras išsidėstęs smėlingoje lygumoje tarp Gulbių upės rytuose ir pietuose, Karalių parko vakaruose ir geležinkelio šiaurėje. Svarbiausia verslo gatvė – St. Georges Terrace su 1,3 milijono m3 patalpų ofisams. Hay ir Murray gatvėse – prekybos ir pramogų centrai. Didžiausi Perto pastatai – Cenral Park Tower (249 m, pastatytas 1992 m.) ir Brookfield Place (234,4 m, pastatytas 2012 m.) dangoraižiai. Nepaisant modernios statybos, yra išlikę ir senųjų pastatų – vyriausybės rūmai (1864), rotušė (1867) arba Jos Didenybės teatras (1904).

Perto centro šiaurės vakarinėje dalyje vystomas valstybės ir valstijos remiamas Perth City Link projektas, jungiantis Perto centrą su Nortbridžo priemiesčiu. Šioje vietoje buvusi geležinkelio linija ir autobusų stotis įrengtos po žeme, o atsilaisvinusioje 13,5 ha teritorijoje statomi pastatai. 2012 m. pastatyta futuristinės architektūros Perto Arena, naudojama daugiausiai krepšinio varžyboms. Arenos pastato architektūra nusipelnė įvairių projektavimo ir architektūros institucijų pripažinimo.

Perto centro pietvakariuose, prie Gulbių upės, vystomas Elizabeth Quay projektas. 2016 m. įrengta nedidelė dirbtinė sala, sujungta su miestu pėsčiųjų tiltais. 9 projekto statybvietėse planuojama pastatyti 1 700 butų, 150 000 m² patalpų biurams, 39 000 m² patalpų mažmeninei prekybai.

Klimatas 

Perto klimatas – klasikinis mediteraninio (Viduržemio jūros) klimato pavyzdys. Vasaros karštos ir sausos, trunka nuo gruodžio iki kovo pabaigos, karščiausias mėnuo – vasaris. Aukščiausia oro temperatūra, +46,2° C, užregistruota 1991 m. vasario 23 d. Tą pačią dieną Perto oro uoste užregistruota dar didesnė – +46,7° C temperatūra. Nepaisant to, kad didesnė dalis kritulių iškrinta žiemą, vasaroms būdingos atsitiktinės, trumpos liūtys su perkūnija, ar šaltojo atmosferos fronto nešami lietūs. Kartais pasitaiko ir silpstantys tropiniai ciklonai su gausiais krituliais. Per vieną tokį lėtai judantį cikloną 1992 m. vasario 8 d. registruotas rekordinis vienos dienos kritulių kiekis – 120,6 mm. Vasaros popietėmis orą gaivina iš pietvakarių nuo vandenyno pučiantis brizas, pagal Perto uostamiestį miestiečių vadinamas „Frimantlo daktaru“.

Žiemos švelnios ir gana drėgnos. Nuo gegužės iki rugsėjo iškrinta didesnė dalis Perto metinių kritulių, tačiau kritulių kiekis žiemą pastaraisiais dešimtmečiais linkęs mažėti. Žemiausia oro temperatūra, -0,7° C, užregistruota 2006 m. birželio 17 d. – vienintelis kartas, kai mieste buvo užregistruota neigiama temperatūra. Dienos metu net ir žiemos viduryje temperatūra retai nukrenta žemiau +16°. Nedideli sniego krituliai registruoti tik Perto rytiniuose priemiesčiuose, paskutinį kartą – 1968 m.

Vidutinė vandens temperatūra Perto pakrantėje svyruoja nuo 18,9° C spalį iki 23,4° C kovo mėnesį.

Gyventojai 
Pertas yra ketvirtas pagal gyventojų skaičių Australijos miestas, aplenkęs Adelaidę 1984 m. 2021 m. birželį miesto aglomeracijoje buvo 2 141 834 gyventojai, per metus gyventojų skaičius padidėjo 0,8 %.

Gyventojų kilmė ir imigracija 

2016 m. gyventojų surašymo duomenimis pagal kilmę Perto gyventojai buvo pasiskirstę:

 Anglai (40%)
 Australai (30%)
 Airiai (9.8%)
 Škotai (9.2%)
 Italai (5.7%)
 Kinai (5.5%)
 Indai (3.6%)
 Vokiečiai (3.1%)
 Olandai (2.1%)
 Filipiniečiai (1.6%)
 Australijos aborigenai (1.6%)
 Naujazelandiečiai (1.4%)
 Pietų afrikiečiai (1.4%)
 Maoriai (1.2%)
 Vietnamiečiai (1.1%)
 Valai (1%)

Perto gyventojų etninė sudėtis pradėjo keistis po Antrojo pasaulinio karo, atvykus imigrantams iš kontinentinės Europos šalių, daugiausiai – Italijos, Graikijos, Olandijos, Vokietijos ir Jugoslavijos. Iki tol beveik visi Perto gyventojai buvo kilę iš Britų salų. Kita ženkli migracija vyko XX a. pabaigoje, kai į Pertą atsikėlė afrikanai, anglai ir žydai iš Pietų Afrikos Respublikos. 2016 m. Perte gyveno 35 262 pietų afrikiečių, dėl ko Pertas kartais vadinamas „pietų afrikiečių diasporos sostine Australijoje“. Pietų Afrikos baltuosius gyventojus Pertas traukia savo geografine padėtimi, dideliais žemių plotais bei panašiu kaip ir Keiptaune klimatu. Nuo 1973 m., kai Australijoje atšaukta „Baltosios Australijos“ politika, daugėja imigrantų azijiečių iš Vietnamo, Malaizijos, Indonezijos, Tailando, Singapūro, Honkongo, Kinijos ir Indijos. Perte gyvena nemažai imigrantų ir iš Artimųjų Rytų, Afganistano, Pakistano, Lotynų Amerikos. Perte gyvena didžiausia pasaulyje anglomianmariečių bendruomenė, kurie atsikėlė į miestą po Birmos nepriklausomybės paskelbimo. Į Pertą atsikėlė ir nemažai angloindų iš Indijos.

Kalba 

2016 m. gyventojų surašymo duomenimis 73,5 % gyventojų gimtoji kalba buvo anglų, 2,3 % – kinų mandarinų, 1,4 % – italų, 1,0 % – vietnamiečių, 1,0 % – Kantono kinų ir 0,7 % – arabų.

Religija 
2016 m. gyventojų surašymo duomenimis 55,0 % Perto gyventojų buvo krikščionys. Katalikais save nurodė 22,0 %, anglikonais – 13,8 % gyventojų. 32,1 % gyventojų buvo netikintys, 9,6 % – religijos nenurodė. Pertas yra katalikų archivyskupijos ir anglikonų vyskupijos centras.

Valdžios institucijos 

Perte yra įsikūręs Vakarų Australijos parlamentas, Gubernatoriaus rūmuose reziduoja Vakarų Australijos gubernatorius. Nuo 2008 m. Vakarų Australijos parlamento Įstatymų leidybos asamblejoje Perto miestas turi 42 iš 59 vietų, Įstatymų leidybos taryboje – 18 iš 36 vietų. Pertas turi 10 atstovų Australijos Federaliniuose atstovų rūmuose, dar trys atstovai renkami iš rinkiminių apygardų, kurių teritorijos didesnė dalis priklauso Perto aglomeracijai. Perte yra valstijos ir miesto teisėsaugos įstaigos, Australijos Federalinių teismų filialai. Perte vyksta kasmetiniai Australijos Aukščiausiojo teismo posėdžiai.

Perto administracinį regioną sudaro 30 savivaldybių: 20 miestų (City), 7 „miestelių“ (Town) ir 3 grafysčių (Shire):

Ekonomika 

Perto mieste sukuriami beveik du trečdaliai Vakarų Australijos bendrojo vidaus produkto. Dėl pastovios žaliavų paklausos Azijos ir ypač Kinijos rinkose Perto ekonomika pastaruosius dešimtmečius sparčiai augo, su trumpalaikėmis krizėmis 1990–91 ir 2017–18 m. Ketvirtadalis pasaulio didžiausių kalnakasybos kompanijų, tokių kaip Rio Tinto, Woodside Petroleum, BHP Group, turi savo atstovybę Perte. Dėl Perto geografinės izoliacijos miestas neturėjo sąlygų (nebuvo ekonomiškai naudinga) stambių pramonės įmonių vystymui, Perto pramonė daugiausiai skirta miestiečių, kalnakasybos ir žemės ūkio reikmėms patenkinti. Didžiausios pramonės įmonės koncentruotos Kvinanos, Velšpūlo ir Kjudeilo priemiesčiuose: naftos, plieno, aliuminio, nikelio perdirbimo įmonės, šiluminė elektrinė. Išvystyta ir laivų statybos bei remonto pramonė. Priemiesčiuose gausu nedidelių įmonių. Nuo XX a. vidurio Perto ekonomikoje didėja paslaugų sektoriaus dalis. 2019 m. kovą mieste buvo 6,4 % bedarbių.

Infrastruktūra

Transportas 

Miesto rytuose esantis Perto oro uostas aptarnauja tarptautinius, regioninius ir vietinius skrydžius, Džendakoto oro uostas miesto pietiniuose priemiesčiuose skirtas bendrajai aviacijai ir čarteriniams reisams.

Perto kelių tinklo pagrindą sudaro trys automagistralės (Freeway) ir devyni miesto greitkeliai (Metropolitan Highway). Graham Farmer automagistralėje yra Nortbridžo tunelis – vienintelis kelio tunelis Perte. 

Miesto viešojo transporto (traukinių, autobusų ir keltų) paslaugas teikia Transperth operatorius, priemiestinius reisus aptarnauja Transwa. Perto aglomeracijoje yra 5 priemiestinių geležinkelių linijos, 70 geležinkelio ir 15 autobusų stočių. Perto centre yra keturi nemokami, dažnai kursuojančių autobusų maršrutai.

Kartą per savaitę iš Perto į Adelaidę ir Sidnėjų kursuoja keleivinis traukinys Indian Pacific. Prospector traukiniai jungia Pertą su Kalgurliu (kartą per dieną, savaitgaliais – dukart), Australind traukiniai – su Banberiu (dukart per dieną), AvonLink – su Nortamu (kartą per darbo dieną). Krovininiai traukiniai kursuoja iki Kjudeilo geležinkelio stoties 15 km į pietryčius nuo miesto centro.

Pagrindinis Perto keleivių ir konteinerių uostas yra Frimantle, 19 km į pietvakarius nuo miesto centro, Gulbių upės žiotyse („Vidinis uostas“). 20 km į pietus nuo Frimantlo, Kokberno sąsiauryje, Kvinanoje, yra Frimantlo krovininis uostas („Išorinis uostas“).

Tramvajai ir troleibusai 

XIX a. pabaigoje Perte trumpą laiką veikė arklių tramvajus, 1899 m. įrengtas elektrinis. Iš pradžių jį valdė privati bendrovė, 1914 m. perėmė valstybė. 1913 m. Pertas turėjo 37 km ilgio tramvajų linijų ir 53 tramvajų vagonus. Iki XX a. penktojo dešimtmečio tramvajų tinklas plėtėsi, o nuo 1948 m. tramvajai pradėti keisti autobusais ir troleibusais. Paskutinė tramvajų linija uždaryta 1958 m. Keletas išlikusių Perto tramvajaus vagonų naudojami turistams Vaitmeno parke.

Nuo 1905 iki 1952 m. nedidelis, bet tankus tramvajų tinklas buvo ir Frimantle. Frimantlo tramvajus priklausė Frimantlo ir aplinkinėms savivaldybėms ir niekada nebuvo sujungtas su Perto tramvajų tinklu.

Šiais laikais Perte ir Frimantle važinėja „tramvajais“ dekoruoti turistiniai autobusai.

Nuo 1933 iki 1969 m. Pertas turėjo troleibusų tinklą. 1933 m. tai buvo pirmasis pastovus troleibusų tinklas Australijoje, o 1969 m. – paskutinis. Buvo naudojami vietinės gamybos troleibusai, keletas jų išsaugoti ir eksponuojami muziejuje Vaitmeno parke.

Inžineriniai tinklai 

Perto energetikos sistema rūpinasi trys valstybinės Vakarų Australijos korporacijos: Velve Energy eksploatuoja anglies ir dujų, vėjo ir kitas jėgaines, Western Power prižiūri elektros tinklus, Synergy parduoda elektrą gyventojams ir verslo klientams.

Gamtinių dujų tiekėjai – buvęs valstybinis monopolistas Alinta Energy ir Kleenheat Gas (nuo 2013 m.).

Vandens tiekimu ir nuotekomis Perte ir visoje Vakarų Australijoje rūpinasi valstybinė bendrovė Water Corporation. Tradiciškai Perto vandens tiekimui buvo naudojami gruntiniai vandenys ir antžeminiai vandens telkiniai, tačiau dėl pastaraisiais dešimtmečiais sumažėjusio kritulių kiekio ir didėjančio gyventojų skaičiaus geriamo vandens pradėjo trūkti. Todėl Vakarų Australijos vyriausybės pastangomis pastatytos dvi vandens gėlinimo įmonės Kvinanoje (2006 m.) ir Biningupe (2011 m.), užtikrinančios apie 40 % Perto vandens poreikio.

Švietimo įstaigos 

Mieste yra keturi valstybiniai ir vienas privatus universitetas. Garsiausias iš jų – Vakarų Australijos universitetas (The University of Western Australia), įkurtas 1911 m. Universiteto neoklasikinis pastatas – turistų traukos objektas. Tai vienintelis Australijos universitetas, išugdęs Nobelio premijos laureatą: universiteto absolventas Baris Maršalas (Barry Marshall) buvo vienas iš 2005 m. Nobelio medicinos premijos laureatų.

Kertino universitetas (Curtin University), įkurtas 1966 m., anksčiau vadintas Vakarų Australijos Technologijų institutu (iki 1986 m.) ir Kertino Tehnologijų universitetu (nuo 1986 iki 2010 m.). Tai didžiausias Vakarų Australijos universitetas pagal studentų skaičių.

Merdoko universitetas (Murdoch University), įkurtas 1973 m.

Editos Kauan universitetas (Edith Cowan University), įkurtas 1991 m. Vakarų Australijos Aukštojo mokslo kolegijos pagrindu. Į universiteto sudėtį įeina Vakarų Australijos Scenos menų akademija.

Australijos Dievo Motinos universitetas, įkurtas 1990 m. Privatus Romos Katalikų universitetas.

Perte yra dvi profesinio techninio išsilavinimo kolegijos: North Metropolitan TAFE ir South Metropolitan TAFE.

Kultūra

Menas ir pramogų renginiai 

Perto Kultūros centre sutelktos miesto pagrindinės meno, kultūros ir mokomosios įstaigos: Vakarų Australijos meno galerija, Vakarų Australijos muziejus, Vakarų Australijos valstybinė biblioteka, Valstybinė archyvų įstaiga, Perto Šiuolaikinio meno institutas ir Vakarų Australijos valstybinis teatro centras, kuriame įsikūrusios dvi teatro bendrovės: valstybinė Black Swan State Theatre Company ir Perth Theatre Company. Teatro centro didžiausia salė pavadinta Perte gimusio aktoriaus Heath Ledger vardu. Mieste taip pat yra Vakarų Australijos baletas, Vakarų Australijos opera ir Vakarų Australijos simfoninis orkestras. Kiti teatrai ir koncertų salės: Riverside Theatre Perto Susirinkimų ir parodų centre, Perto Koncertų salė, istorinis Jo Didenybės teatras, Regal Theatre Subiake ir Astor Theatre Maunt Lolyje. Koncertai rengiami ir Perto sporto arenose bei stadionuose.

Pertas minimas grožinėje literatūroje. Airių politinis kalinys, rašytojas John Boyle O'Reilly 1879 m. išleido romaną Moondyne apie Gulbių upės koloniją, australų rašytojas Tim Winton aprašo Pertą 1991 m. išleistame romane Cloudstreet bei kituose savo darbuose. Perte filmuoti filmai Japanese Story (2003 m.), These Final Hours (2013 m.), Kill Me Three Times (2014 m.), Paper Planes (2015 m.). Perte užaugo australų legendinės roko grupės AC/DC pirmasis vokalistas Bon Scott, jo kapas Frimantlo kapinėse laikomas labiausiai lankomu Australijos kapu.

Perte vyksta kasmetiniai festivaliai: Perto tarptautinis meno festivalis, muzikinis St Jerome's Laneway festivalis, Perto tarptautinis komedijų festivalis, skulptūrų paroda Sculpture by the Sea.

Muziejai 

Vakarų Australijos muziejaus (Western Australian Museum) Perto filialas – geologijos, gamtos, istorijos, etnografijos ekspozicijos.

Vakarų Australijos jūrų muziejus (Western Australian Maritime Museum) – Vakarų Australijos muziejaus filialas Frimantle. Indijos vandenyno, Gulbių upės, žvejybos, laivininkystės, jūrinės prekybos, jūrinės ginybos temos. Muziejuje eksponuojama Australia II jachta, nugalėjusi Amerikos taurės varžybose 1983 m.

Vakarų Australijos laivų nuolaužų muziejus (Western Australian Shipwrecks Museum) – Vakarų Australijos muziejaus filialas Frimantle. Vakarų Australijos pakrantėje nuskendusių istorinių laivų liekanų ir iš laivų nuolaužų iškeltų radinių ekspozicija.

Vakarų Australijos armijos muziejus (Army Museum of Western Australia) Frimantle. Įrengtas istoriniuose artilerijos barakuose.

Aviacijos paveldo muziejus (Aviation Heritage Museum) Bul Kryke. Vakarų Australijos aviacijos istorijos ekspozicija, istorinių lėktuvų kolekcija.

Scitech Discovery Centre – interaktyvus mokslo muziejus su planetariumu Vest Perte, atidarytas 1988 m.

Turizmas 

2019–2020 finansiniais metais Pertą aplankė virš 4,7 milijonų Australijos ir virš 700 tūkstančių užsienio turistų.  Turistų labiausiai lankomas miesto centras, Frimantlas, vandenyno pakrantė ir Gulbių upės apylinkės.

Perto centre turistų lankomas Perto Kultūros centras, muziejai, istoriniai Perto pastatai, Perto monetų kalykla – viena iš dviejų Australijos kalyklų, kuriose kalamos Australijos monetos, Yagan Square – šiuolaikinės architektūros aikštė su meno dirbiniais Australijos aborigenų tematika, 82,5 m aukščio Svono varpinė (Swan Bell Tower) su 18 varpų Gulbių upės pakrantėje, Karalių parkas – vienas didžiausių miesto parkų pasaulyje, su botanikos sodu ir Karo memorialu.

Saut Perto priemiestyje yra 17 ha ploto Perto Zoologijos sodas, įkurtas 1898 m., ir Senasis malūnas (Old Mill), 1835 m. – vienas seniausių Perto statinių.

Frimantlo priemiestis garsus išlikusia kolonijinių laikų architektūra, muziejais, istoriniu Frimantlo turgumi. Frimantle yra vienintelis Vakarų Australijos UNESCO pasaulio kultūros paveldo objektas – buvęs Frimantlo kalėjimas. Priemiestyje išlikęs ir seniausias Vakarų Australijos pastatas – Round House, statytas kaip pirmasis Perto kalėjimas, vėliau naudotas kitiems tikslams, dabar – muziejus. Frimantlo, Nortbridžo, Lidervilio ir Subiako priemieščiai – Perto naktinio gyvenimo centrai.

Gulbių upės slėnis yra vienas svarbiausių Vakarų Australijos vynuogių auginimo regionų. Turistų lankomos vyno daryklos, nedidelės alaus ir romo daryklos, ūkiai, gaminantys sūrius, šokoladą, medų, alyvuogių ir lavandų aliejų, džiovintus vaisius, auginantys avis ir ožkas.

Perto aglomeracijos šiauriniame ir rytiniame pakraščiuose įkurti trys nacionaliniai parkai: Eivono Slėnio nacionalinis parkas, Džono Foresto nacionalinis parkas ir Jančepo nacionalinis parkas. 40 km² Vaitmeno parke auga endeminių augalų ir gyvena retų gyvūnų rūšys, įrengti transporto muziejai, veikia turistinis traukinukas ir elektrinis tramvajus.

Saulėlydžio pakrantės (Sunset Coast) turistiniame rajone miesto šiaurės vakaruose yra populiariausi miesto paplūdymiai, Marmiono jūros parkas, Vakarų Australijos akvariumas.

Sportas 

Populiariausia sporto šaka Perte – australiškasis futbolas. 2009–2010 m. sezone beveik 23 % vakarų australų bent kartą apsilankė australiškojo futbolo rungtynėse. Perte bazuojasi dvi Australijos futbolo lygos komandos: West Coast Eagles ir Fremantle Football Club. West Coast Eagles klubas yra vienas sėkmingiausių lygoje ir vienas didžiausių sporto klubų Australijoje. Kitos populiarios sporto šakos yra kriketas, krepšinis, futbolas ir regbis.

1962 m. Perte vyko VII Sandraugos žaidynės, 1987 m. – Amerikos taurės jachtų regata, 2003 m. – V pasaulio regbio čempionato grupių varžybos, 1991 ir 1998 m. – Pasaulio vandens sporto čempionatai. Nuo 1989 iki 2006 m. Perte vyko Pasaulio ralio čempionatų Australijos ralio etapai. Perte kasmet vyksta Hopmano taurės teniso turnyras ir Perto tarptautinis golfo turnyras.

 Members Equity Stadium, futbolo stadionas, kurio talpa 17 288 žiūrovai. Namų rungtynes jame žaidžia Perth Glory FC.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Perto dangoraižių diagrama
 Perth, Visuotinė lietuvių enciklopedija

Vakarų Australijos miestai
Milijoniniai miestai