joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nago (Okinava)

Nago (; okinav. Nagu) – miestas Japonijoje, Okinavos saloje, Okinavos prefektūroje. Miesto plotas 210,30 km², tankumas – 288 žm./km². 2008 m. mieste gyveno 60 598 žmonės.

Istorija 
Miestas įkurtas 1970 m. rugpjūčio 1 d.

2000 m. mieste vyko G8 viršūnių susitikimas.

Miesto simboliai 
Oficiali miesto gėlė – Lilium longiflorum, medis – banjanas.

Nuorodos 
 Oficiali Nago svetainė 
 Okeano Expo parkas (oficiali vyriausybės svetainė)  
 Okeano Expo parkas  
 Nago Ananasų parkas  
 Okinavos Vaisių Šalis 
 Turas po Okinavą  

Japonijos miestai
Okinavos prefektūra
Darbėnų valsčius

Darbėnų valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Darbėnai.

Istorija 

Valsčius įkurtas XIX a., minimas 1918 m. 1936 m. valsčiuje buvo 227,83 km² dirbamos žemės, apie 35 proc. ploto užėmė miškai, padalinti į 5 girininkijas. Buvo 4 parapijos ir 6 bažnyčios, 64 gyvenvietės. 1947 m. dalis teritorijos perduota naujam Lenkimų valsčiui. Darbėnų valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Kretingos rajonui (8 apylinkės) ir Salantų rajonui (2 apylinkės).

|-
| 1923 || 317 || 9912 || 2146 || ||
|-
| 1936 || || 10 094 || || || 64 gyvenvietės (4 bažnytkaimiai, 6 dvarai, 1 palivarkas, 53 kaimai)
|-
| 1949-01-01  || 246 || || || 10 apylinkių  ||
|}

Suskirstymas

Gyvenvietės 

1936 m. buvusios gyvenvietės:
 kaimai: Akminalių, Auksodžių, Barkelių, Benaičių, Birštvininkų, Butingės, Darataičių, Darbėnų, Daubėnų, Degimų, Dirgailių, Drumulių, Dubašių, Eškepių, Gegužavų, Grušlaukio (bažnytk.), Grušlaukio-Medsėdžio, Ilginių, Impilties, Kadagynų, Kalgriaužių, Kašučių, Kiaupiškių, Kontininkų, Kumpikų, Kuniginių, Kviežių, Latvelių, Laukžemės (bažnytk.), Lazdininkų, Lendinų, Maloniškių, Markutiškių, Mažonų, Mažučių, Medomiškių, Memaičių, Mončių, Naujukų, Nausėdų, Pasertupių, Pempirų, Peldžių, Pirkulių, Plokščių, Sausdravų, Serapinų, Smeltės, Sudėnų, Šlaveitų, Šukės, Šventosios, Vaineikių, Vaineikių-Medsėdžių, Žinelių;
 dvarai: Butingės, Darbėnų, Genčių, Impilties (paliv.), Kalgriaužių, Laukžemės, Medšarkių.

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 9912 žmonės:

 Lietuviai - 85,7% (8495);
 Latviai - 6,94% (688);
 Žydai - 6,06% (601);
 Vokiečiai - 0,62% (61);
 Kiti - 0,68% (67).

Žymūs žmonės 

|-
| 1897 || Lazdininkai || Domas Grabys, karininkas || 1942
|-
| 1918 || Vaineikiai || Jonas Kiauleikis, gydytojas endokrinologas || 1990
|-
| 1921 || Mančiai || Antanas Mončys, skulptorius || 1993
|-
| 1927 || Mančiai || Elena Moncevičiūtė-Eringienė, gydytojas onkologė || 2020
|-
| 1948 || Vaineikių Medsėdžiai || Petras Kalnius, etnologas ||
|}

Šaltiniai 

Kretingos apskrities valsčiai
Telšių apskrities valsčiai
Užvenčio valsčius

Užvenčio valsčius (1864–1905 m. Kolainių valsčius, Blagoveščensko valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Užventis (1864–1905 m. laikinai perkeltas į Kolainius).

Istorija 

Valsčius minimas nuo XIV a. pabaigos. Nuo 1527 m. valsčius (pavietas) priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1667 m. valsčiuje (paviete) buvo 11 bajorų dūmų.

Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 30 d., jo teritorija perduota Užvenčio rajonui (7 apylinkės).

|-
| 1923 || 218 || 6022 || 1289 || ||
|-
| 1949-01-01  || 256 || || || 7 apylinkės  ||
|}

Vadovai 
 J. Damanskas, pirmininkas iki 1946 m.

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 6022 žmonės:

 Lietuviai – 86,08% (5184);
 Rusai – 10,3% (620);
 Žydai – 2,87% (173);
 Vokiečiai – 0,25% (15);
 Latviai – 0,23% (14);
 Lenkai – 0,05% (3);
 Kiti – 0,2% (12).

Žymūs žmonės 

|-
| 1899 || Dvarviečiai || Stasys Jankauskas, veterinarijos gydytojas || 1997
|}

Šaltiniai 

LDK valsčiai
Kelmės apskrities valsčiai
Šiaulių apskrities valsčiai
Telšių apskrities valsčiai
Viduklės valsčius

Viduklės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Viduklė.

Istorija 

Valsčius minimas 1421 m. XV–XVI a. valsčius (pavietas) buvo administruojamas seniūno. 1667 m. valsčiuje (paviete) buvo 191 bajorų dūmas. 1791 m. Šiaulių reparticijai atiteko Viduklės valsčiaus Radviliškio, Šiaulėnų ir Kurtuvėnų parapijos.

Atkurtas po I pasaulinio karo, galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Raseinių rajonui (12 apylinkių).

|-
| 1923 || 197 || 6264 || 1337 || ||
|-
| 1949-01-01  || 202 || || || 12 apylinkių  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Žymūs žmonės 

|-
| 1906 || Antringis || Petras Jonikas, kalbininkas || 1996
|-
| 1911 || Ardiškiai || Kazys Ambrozaitis, gydytojas rentgenologas || 2017
|-
| 1929 || Anžiliai || Romualdas Vytautas Kaminskas, architektas || 2010
|-
| 1946 || Bagamolai || Antanas Bučinskas, politologas ||
|}

Šaltiniai 

LDK valsčiai
Raseinių apskrities valsčiai
Lietuvos Respublikos valstybinio socialinio draudimo fondas

Lietuvos Respublikos valstybinio socialinio draudimo fondas (LR VSDF, toliau – Fondas) – Lietuvos Respublikos valstybinio socialinio draudimo įstatymo nustatyta tvarka valdomi centralizuoti tiksliniai finansiniai ir materialiniai ištekliai, kurie yra įtraukiami į apskaitą nuo valstybės ir savivaldybių biudžetų atskirtame Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžete ir yra naudojami valstybiniam socialiniam pensijų, ligos ir motinystės, nedarbo, sveikatos bei nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų draudimui finansuoti, valdyti ir administruoti (Lietuvos Respublikos valstybinio socialinio draudimo įstatymas, 2 str. 12 d.).

Fondo biudžetas 

Fondo biudžeto sudarymo ir vykdymo tvarką bei rodiklius, pagal kuriuos tvirtinamas Fondo biudžetas ir šio biudžeto vykdymo ataskaitų rinkinys. Fondo biudžeto pajamų ir išlaidų bei piniginių įplaukų ir išlaidų klasifikaciją pagal jų pobūdį ir paskirtį, Fondo ir Fondo administravimo įstaigų biudžeto vykdymo ataskaitų rinkinio sudėtį nustato Vyriausybės patvirtintos Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžeto sudarymo ir vykdymo taisyklės.

Fondo biudžeto išlaidos – Fondo ekonominės naudos sumažėjimas teikiant teisės aktais pavestas valstybinio socialinio draudimo ir kitas viešąsias paslaugas dėl turto sunaudojimo, pardavimo, perdavimo, netekimo arba nuvertėjimo ir įsipareigojimų prisiėmimo per ataskaitinį laikotarpį, dėl ko sumažėja Fondo grynasis turtas, išskyrus tiesioginį jo mažinimą.

Fondo biudžeto pajamos – Fondo gaunama arba gautina ekonominė nauda teikiant teisės aktais pavestas valstybinio socialinio draudimo ir kitas viešąsias paslaugas bei parduodant prekes ir paslaugas per ataskaitinį laikotarpį, kai turto vertė padidėja arba įsipareigojimai sumažėja, dėl ko padidėja Fondo grynasis turtas, išskyrus tiesioginį jo didinimą.

Šaltiniai 

Fondai
Lietuvos draudimo organizacijos
Socialinė teisė
Socialinis draudimas Lietuvoje
Žarėnų valsčius

Žarėnų valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Žarėnai.

Istorija 

Valsčius minimas nuo XIII a. XV–XVI a. valsčius (pavietas) buvo administruojamas seniūno. 1528 m. Žemaitijos bajorų sąrašuose minimas Žarėnų valsčius turėjo kariuomenės reikalams duoti 23 arklius (po 1 arklį nuo kiekvienų 8 valakų). 1667 m. paviete (valsčiuje) buvo 36 bajorų dūmai. XIX a. prijungtas Tverų valsčius.

Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Rietavo rajonui (3 apylinkės), Telšių rajonui (7 apylinkės) ir Varnių rajonui (2 apylinkės).

|-
| 1923 || 271 || 6196 || 1277 || ||
|-
| 1949-01-01  || 273 || || || 12 apylinkių  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 6196 žmonės:

 Lietuviai - 93,35% (5784);
 Rusai - 2,87% (178);
 Žydai - 2,81% (174);
 Lenkai - 0,47% (29);
 Kiti - 0,5% (31).

Žymūs žmonės 

|-
| 1815 || Dilbė || Jonas Juška, kalbininkas || 1886
|-
| 1923 || Šilai || Valerijonas Galdikas, grafikas ||
|-
| 1930 || Butkai || Bronius Dobrovolskis, pedagogas ir kalbininkas ||
|-
| 1934 || Saušilis || Teodoras Bumblauskis, miškininkas ekologas ||
|-
| 1937 || Rupšiai || Zigmantas Galminas, inžinierius hidrotechnikas ||
|}

Šaltiniai 

LDK valsčiai
Telšių apskrities valsčiai
Bazilionų valsčius

Bazilionų valsčius (1864–1947 m. Padubysio valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Bazilionai.

Istorija 

Valsčius įkurtas 1864 m. 1905 m. lapkričio 26 d. miestelio ūkininkai užėmė valsčiaus būstinę, nutraukę valsčiaus teismą, išvaikė teisėjus, užantspaudavo spintą su teismo bylomis, atėmė raktus, išvaikė valsčiaus tarnautojus, užkalė būstinės langus, duris ir pastatė sargybą. Po savaitės revoliuciniai įvykiai buvo numalšinti.

Po I pasaulinio karo valsčius panaikintas, tačiau atkurtas 1930 m. iš dalies Kurtuvėnų ir Pašiaušės valsčių. 1947 m. lapkričio 6 d. pakeistas valsčiaus pavadinimas, o dalis teritorijos perduota naujam Kurtuvėnų valsčiui. Galutinai Bazilionų valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Šiaulių rajonui (4 apylinkės) ir Tytuvėnų rajonui (1 apylinkė).

|-
| 1949-01-01  || 299 || || || 5 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Žymūs žmonės 

|-
| 1891 || Meižiai || Jackus Banys, karininkas || 1943
|-
| 1932 || Gilvyčiai || Jonas Jablonskis, geografas ||
|}

Šaltiniai 

Šiaulių apskrities valsčiai
Kriukų valsčius

Kriukų valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Kriukai.

Istorija

Minimas nuo XIX a. pabaigos.

Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Joniškio rajonui (6 apylinkės).

|-
| 1923 m. || 112 || 3437 || 762 || ||
|-
| 1949-01-01  || 129 || || || 6 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyvenvietės

Valsčiaus vietovardžius 1935 m. Lietuvių kalbos instituto Vardyno skyriaus archyvo duomenimis aprašė ir išnagrinėjo Nerija Jodelienė. 1923 m. surašytos gyvenvietės:

 Albertiškių plv.
 Andriejūnų k.
 Atkočiškio vs.
 Ąžuolynės vs.
 Beržiukų plv.
 Bikaičių k.
 Bitužių k.
 Blaudžiūnų k.
 Blauzdžiūnų k.
 Bruverių vs.
 Butkūnų k.
 Cibukų k.
 Cibukų vs.
 Darginių k.
 Dovidaičių vs.
 Dumblynės k.
 Dumblinų (Gražių) k.
 Dvareliškių k.
 Frankienės vs.
 Gaideliškių vs.
 Gailiūnėlių k.
 Gailiūnų k.
 Gilučių (Glubokojė) k.
 Grigonių k.
 Grubinų k.
 Indriliūnų k.
 Indrišiūnų vs.
 Jackonių (Rudziškių) vs.
 Judeikių dv.
 Kamolių vs.
 Karklynės k.
 Karklynės plv.
 Karlsgofo plv.
 Katinų k.
 Kazylų k.
 Kelmynės vs.
 Kriukų k.
 Kriukų mstl.
 Latveliškių dv.
 Latveliškių plv.
 Laukūnų vs.
 Lepar-Brašo dv.
 Leparų dv.
 Leparų k.
 Lieporų k.
 Liesų-Mažiųjų k.
 Malderių vs.
 Maželių k.
 Medvilonių vs.
 Melguželės Mažosios plv.
 Melgužio Didžiojo dv.
 Mežinių plv.
 Monkūnų k.
 Nociūnų dv.
 Nociūnų k.
 Pikčevičių k.
 Pilėriškio k.
 Puraičių k.
 Ragaišių k.
 Rapedų vs.
 Rašpievių k.
 Skakų k.
 Skakų Mažųjų k.
 Sodininkų k.
 Stagarių k.
 Suodų vs.
 Svirų k.
 Šašių k.
 Šeivakojų vs.
 Šiliškio vs.
 Šleideriškės vs.
 Šležų k.
 Švilpynės vs.
 Švitinio dv.
 Užšvitinio vs.
 Vagariškio plv.
 Vagzalo vs.
 Vainorių k.
 Vaišnorių k.
 Valakų k.
 Valančiūnų k.
 Veikšių k.
 Vengriškio dv.
 Žandagų k.
 Žardelių k.
</div>

Gyventojai

Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 3437 žmonės:

 Lietuviai - 84,96% (2920);
 Latviai - 6,31% (217);
 Žydai - 5,35% (184);
 Lenkai - 1,25% (43);
 Rusai - 0,99% (34);
 Vokiečiai - 0,96% (33);
 Kiti - 0,17% (6).

Žymūs žmonės 

|-
| 1915 || Madvilioniai || Jonas Daugėla, agronomas ||
|-
| 1936 || || Jurgis Bučas, architektas ||
|}

Šaltiniai 

Joniškio apskrities valsčiai
Šiaulių apskrities valsčiai
Kruopių valsčius

Kruopių valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Kruopiai.

Istorija 

Valsčius įkurtas 1861 m., panaikintas 1950 m. birželio 20 d., valsčiaus teritorija perduota Akmenės rajonui (1 apylinkė) ir Žagarės rajonui (8 apylinkės).

Išlikęs XIX a. pab. – XX a. pr. statytas valsčiaus pastatas, kuriame įsikūrusi Kruopių pagrindinė mokykla.

|-
| 1923 || 253 || 5859 || 1151 || ||
|-
| 1949-01-01  || 256 || || || 9 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 5859 žmonės:

 Lietuviai - 86,26% (5054);
 Latviai - 12% (703);
 Rusai - 0,79% (46);
 Lenkai - 0,48% (28);
 Vokiečiai - 0,34% (20);
 Žydai - 0,05% (3);
 Kiti - 0,09% (5).

Žymūs žmonės 

|-
| 1928 || Gembūtės || Jonas Lalas, aktorius || 2007
|-
| 1928 || Jukniai || Aldona Jonaitytė, kalbininkė ||
|}

Šaltiniai 

Kuršėnų apskrities valsčiai
Šiaulių apskrities valsčiai
Lygumų valsčius

Lygumų valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Lygumai (carmečiu – Sereikiai).

Istorija 

Valsčius įkurtas XIX a. 2-ojoje pusėje, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Pakruojo rajonui (5 apylinkės) ir Šiaulių rajonui (1 apylinkė).

|-
| 1923 || 184 || 4782 || 987 || ||
|-
| 1949-01-01  || 173 || || || 6 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 4782 žmonės:

 Lietuviai - 92,26% (4412);
 Žydai - 5,02% (240);
 Latviai - 1,8% (86);
 Lenkai - 0,31% (15);
 Vokiečiai - 0,19% (9);
 Rusai - 0,15% (7);
 Kiti - 0,63% (30).

Žymūs žmonės 

|-
| 1900 || Burniškiai || Jonas Nainys, veterinarijos gydytojas || 1984
|}

Šaltiniai 

Šiaulių apskrities valsčiai
Smulkioji rūgštynė

Smulkioji rūgštynė (Rumex acetosella) – rūgtinių (Polygonaceae) šeimos, rūgštynių (Rumex) genties augalas.

Nedidelis, 5-30 (60) cm aukščio daugiametis augalas. Šaknis liemeninė, su daugybe horizontalių keliais aukštais atšakų ir pumpurų, iš kurių pavasarį išauga nauji augalai. Stiebas status, plonas, vagotas, plikas, kartais šakotas. Lapai ietiški, apatiniai ilgakočiai, viršutiniai trumpakočiai. Lapų makštys sidabrinės baltos spalvos, įplėštos. Žiedynas – šluotelė. Vienų augalų žiedyne būna tik piesteliniai, kitų tik kuokeliniai žiedai. Jie rausvi arba žalsvi, smulkūs. Apyžiedžio lapeliai vaisiui bręstant nenukrinta, o apgaubia jį. Vaisius – kiaušiniškas, smailus, blizgantis, rusvai rudas riešutėlis. Vienas augalas subrandina 1000–2000 sėklų.

Žydi gegužės – rugpjūčio mėn. Labai dažna visoje Lietuvoje. Auga pušynuose, pievose, šlaituose, pakelėse, javuose, ypač rūgščiuose lengvuose dirvožemiuose.

Javų, daugiamečių pašarinių žolių, linų piktžolė. Augalas nuodingas, juo apsinuodija gyvuliai, ypač avys. Tai rūgščių dirvų indikatorius.

Literatūra 
Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 10 psl.

Rūgtiniai
Nuodingieji augalai
Viešoji tvarka

Viešoji tvarka – nerašytos asmens elgesio viešumoje taisyklės, kurių laikymasis svarbus bendruomeniniam sugyvenimui, santaikai. Pagrįstos etikos, moralės, pagarbos vieni kitiems principais.

Vokietija 
Vokietijoje viešoji tvarka () kaip teisinė sąvoka minima dar 1933 m. Ją apibrėžė Prūsijos aukščiausiasis administracinis teismas kaip visumą nerašytų asmens elgesio viešumoje taisyklių, kiek šių taisyklių paisymas pagal vyraujančias nuostatas yra laikomas būtinąja tinkamo, tvarkingo (geordnet) bendruomenės gyvenimo sąlyga (PrOVGE 91, 139, 140).

VFR Konstitucinis Teismas: visuma nerašytų taisyklių, kurių laikymasis (Befolgung) pagal atitinkamas vyraujančias visuomenines ir etines pažiūras (Anschauungen) laikomas als būtinoji (unerlässlich) sąlyga tinkamo, tvarkingo (geordnet) žmonių sugyvenimo tam tikroje teritorijoje (BVerfGE 69, 315 (352) – Brokdorf byla) .

Šaltiniai 

teisės filosofija
etika
Todd Solondz

Todd Solondz (g. 1959 m. spalio 15 d. Niuarke) – amerikiečių kino scenaristas ir režisierius, kurio kuriami satyriniai filmai tyrinėja viduriniosios amerikiečių klasės kasdieninio gyvenimo tamsiąją pusę, žmonių emocijas ir problemas.

Filmografija 

 „Baimė, nerimas ir depresija“ (1989)
 „Sveiki atvykę į lėlių namus“ (1995)
 „Laimė“ (1998)
 „Istorijų pasakojimas“ (2001)
 „Palindromai“ (2004)
 „Gyvenimas karo metu“ (2009)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 

Solondz, Todd
Solondz, Todd
Solondz, Todd
Straigiai

Straigiai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Seirijų, prie Sutrės upelio ir plento . Seniūnaitijos centras. Šalia telkšo ežerai Gadeika (Skuistas) ir Senkutis. Rytuose dunkso Trako miškas. Yra vandens bokštas, ferma. Likę dvarvietės parko fragmentai.

Istorija 
Kaimo pavadinimas kilęs iš asmenvardžio Stráigis, Straigỹs.

XIX a. pab. buvo Straigių palivarkas Seinų apskrities Šventežerio valsčiuje ir parapijoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Lazdijų rajono savivaldybės gyvenvietės
Anagénnīsī Derýneia

Derinijos „Anagénnīsī“ – Kipro futbolo klubas iš Derinijos kaimo.

Istorija 
Klubo ištakos siekia .

Pasiekimai

Sezonas

Kipro pirmenybės 

|}

Nuorodos 
 SOOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE

Anagennisi
Evagoras Páfos

Pafoso „Evagoras“ – buvęs Kipro futbolo klubas iš Pafoso.

Istorija 

Klubas įkurtas 1961 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

2000 m. prijungtas prie AEP Pafos klubo. Nustojo gyvuoti.

Pasiekimai

Nuorodos 
 Soccerway

Evagoras Pafos
ÉN ThOÏ Lakatámia

ÉN ThOÏ Lakatámia – Kipro futbolo klubas iš Lakatamijos.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1948 m. 2005–2006 m. rungtyniavo pirmame divizione (I pakopa), bet jame neįsitvirtino. Nuo to laiko rungtyniavo Antrame arba Trečiame divizione.

2021–2022 m. sezone rungtyniavo Trečiame divizione.

Pasiekimai

Sezonai

Kipro pirmenybės 

|}

Išnošos

Nuorodos 
 Soccerway
 RSSSF duomenų bazė

Enthoi
Kurtuvėnų valsčius

Kurtuvėnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Kurtuvėnai.

Istorija 

Įkurtas po I pasaulinio karo. 1930 m. dalis valsčiaus teritorijos perduota Padubysio valsčiui, valsčius panaikintas, tačiau atkurtas 1947 m. lapkričio 6 d. iš dalies Padubysio valsčiaus. Galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Šiaulių rajonui (5 apylinkės).

|-
| 1923 || 235 || 6436 || 1379 || ||
|-
| 1949-01-01  || 127 || || || 5 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 6436 žmonės:

 Lietuviai - 95,57% (6151);
 Žydai - 1,6% (103);
 Rusai - 1,26% (81);
 Lenkai - 0,89% (57);
 Vokiečiai - 0,34% (22);
 Latviai - 0,14% (9);
 Kiti - 0,2% (13).

Žymūs žmonės 

|-
| 1908 || Vainagiai || Antanas Mejeris, agronomas || 1979
|-
| 1910 || Akšeliškė || Benediktas Babrauskas, rašytojas, poetas || 1968
|-
| 1941 || Gervėnai || Vaclovas Bagdonavičius, filosofas || 2020
|}

Šaltiniai 

Šiaulių apskrities valsčiai
Miežoniai

Miežoniai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras.

Istorija 

Minimas 1554 m. ir 1643 m. Dubingių kunigaikštystės inventoriuje.1672 metais priklausė tos kungaikštystės Gaveikių palivarkui. 1686 metais kaimas priklausė Dubingių valsčiui. Jame buvo šeši namai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Gališkės

Gališkės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras.

Istorija 
1900 m. vienkiemis minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Pagaluonė

Pagaluonė – kaimas Molėtų rajono savivaldybės pietuose, 2 km į šiaurę nuo Miežonių, vakarinėje Galuonų ežero pakrantėje. Seniūnaitijos centras.

Istorija 
1700 m. minima Molėtų krikšto metrikų knygoje. 1903 m. Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje minimas Pagaluonės dvaras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Juočiai

Apie kaimą Varėnos rajone žr. Juočiai (Varėna).

Juočiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Mindūnų, šalia kelio . Piečiau kaimo telkšo Siesartis, prie jos įrengta valčių prieplauka. Seniūnaitijos centras. Yra užeiga.

Istorija 
1683 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Vokietijos aplinkos kodeksas

Vokietijos aplinkos kodeksas ( 'Aplinkos įstatymų knyga', UGB) – Vokietijos (VFR) aplinkos teisės kodekso projektas; planuojamas teisės šaltinis.

Variantai 
Yra du vadinamieji Profesorių projektai (), sukurti XX a. 10 deš. ir dabar aktualus vadinamasis Referentų projektas (Referentenentwurf), kurį parengė Vokietijos aplinkos ministerija (VFR AM) 2008 m., sudarytas iš 5 knygų ir keleto poįstatyminių įgyvendinamųjų nutarimų (Verordnung) 2009 m. sausio mėn. VFR aplinkos ministras Sigmar Gabriel oficialiai paskelbė, kad Aplinkos kodeksas patyrė nesėkmę. Tuo tarpu VFR AM pateikė keletą atskirų įstatymų projektų, unifikuosiančių vandens ir gamtos apsaugos teisę.

Literatūra 
 Bundesministerium für Umwelt, Naturschutz und Reaktorsicherheit (Hrsg.): Umweltgesetzbuch (UGB-KomE) – Entwurf der Unabhängigen Sachverständigenkommission zum Umweltgesetzbuch beim Bundesministerium für Umwelt, Naturschutz und Reaktorsicherheit. Berlin 1998, ISBN 3-428-09226-0
 ES teisės reikalavimai Aplinkos kodeksui // Christian Calliess: Europarechtliche Vorgaben für ein Umweltgesetzbuch. Natur und Recht 28(10), S. 601–614 (2006), 
 Ateinančio Aplinkos kodekso prasmė ir figūra // Michael Kloepfer: Sinn und Gestalt des kommenden Umweltgesetzbuchs. Umwelt- und Planungsrecht 27(5), S. 161–170 (2007), 
 Uwe Müller, Benjamin Klein: The New Legislative Competence of „Divergent State Legislation“ and the Enactment of a Federal Environmental Code in Germany. Journal for European Environmental and Planning Law (JEEPL) Heft 3/2007, S. 181 ff., , Inhaltsangabe

Šaltiniai

Nuorodos 
 Vokietijos aplinkos kodekso ir jo papildomų dokumentų, pranešimų tinklavietė
 Oficiali Vokietijos aplinkos kodekso projekto tinklavietė
 Vokietijos aplinkos kodekso forumas 2007 m.: Aplinkos kodekso iššūkiai  (PDF) – VFR AM konferencijos 2007 m. vasario 16 d. (Berlynas) medžiaga (990 kB)

aplinkos teisė
teisės aktų projektai
Vokietijos aplinkos apsauga
Vokietijos teisės šaltiniai
teisės kodeksai
Vokietijos federalinis kancleris

Vokietijos Federacinės Respublikos federalinis kancleris () arba tiesiog Vokietijos kancleris () – Vokietijos Vyriausybės vadovas; svarbiausias politinis postas Vokietijoje. Kancleris skiria federalinius ministrus ir formuoja Federalinės Vyriausybės politiką. Pagal protokolą – antras valstybės asmuo (pirmasis – Vokietijos Federalinis Prezidentas, valstybės vadovas)

Kancleriai 
 1949–1963 m. Konradas Adenaueris (1876-1967), CDU 
 1963–1966 m. Liudvigas Erhardas (1897-1977), CDU
 1966–1969 m. Kurtas Georgas Kyzingeris (1904-1988), CDU 
 1969–1974 m. Vilis Brantas (1913-1992), SPD 
 1974–1982 m. Helmutas Šmitas (1918-2015), SPD
 1982–1998 m. Helmutas Kolis (1930-2017), CDU
 1998–2005 m. Gerhardas Šrioderis (g. 1944 m.), SPD
 2005-2021 m. Angela Merkel (g. 1954 m.), CDU
 2021-dabar Olafas Šolcas (g. 1958 m.), SPD

Šaltiniai 

Vokietijos politinė sistema
Vokietijos konstitucinė teisė

ar:مستشار الاتحاد الألماني
bg:Канцлер на Германия
bs:Njemački kancelar
ca:Canceller d'Alemanya
cs:Německý kancléř
cy:Canghellor yr Almaen
da:Tyske kanslere
en:Chancellor of Germany
es:Canciller de Alemania
eu:Alemaniako kantziler
gl:Chanceler de Alemaña
he:קאנצלר גרמניה
hr:Njemački kancelar
id:Daftar Kanselir Jerman
io:Listo di Germaniana kanceleri
is:Kanslari Þýskalands
ja:ドイツの首相
lv:Vācijas kanclers
ms:Canselor Jerman
nn:Tyske kanslarar
no:Tysklands kanslere
oc:Lista dels cancelièrs d'Alemanha
pl:Kanclerze Niemiec
pnb:جرمن چانسلر
pt:Chanceler da Alemanha
scn:Canzilleri dâ Girmania
sh:Njemački kancelar
simple:Chancellor of Germany
th:นายกรัฐมนตรีเยอรมนี
tl:Kansilyer ng Alemanya
vi:Thủ tướng Đức
yo:Kánsílọ̀ ilẹ̀ Jẹ́mánì
zh:德国总理
Mantas Strolia

Mantas Strolia (g. 1986 m. vasario 28 d. Ignalinoje) – Lietuvos slidininkas, šalies rinktinės narys, olimpietis.

Biografija 
Motina – praeityje žinoma biatlonininkė ir slidininkė, vėliau trenerė Kazimiera Strolienė; tėvas – Lietuvos policijos pareigūnas, praeityje žinomas biatlonininkas Vytautas Strolia. Brolis - lietuvos slidinėjimo rinktinės narys Tautvydas Strolia. Baigęs Ignalinos vidurinę mokyklą studijavo Lietuvos kūno kultūros akademijoje, vėliau magistro studijas tęsė Vilniaus pedagoginiame universitete.

Dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje. 1,6 km sprinto rungtyje jis finišavo 46-as , o komandinio sprinto rungtyje kartu su Modestu Vaičiuliu užėmė 16 vietą.  Pirmieji jo treneriai buvo Jonas Paslauskas ir Igoris Terentjevas. Šiuo metu jis treniruojasi su motina Kazimiera Stroliene.

Šaltiniai 

Lietuvos slidininkai
Lietuvos olimpiečiai
Lietuvos biatlonininkai
Modestas Vaičiulis

Modestas Vaičiulis (g. 1989 m. balandžio 11 d.) – Lietuvos slidininkas.

Dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje. 1,6 km sprinto rungtyje finišavo 54-as, o komandiniame sprinte kartu su Mantu Strolia liko 18 vietoje.  2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse užimta 44-oji vieta vyrų sprinto varžybose.

Biografija 
Pirmasis Modesto treneris buvo Dalia Vaičiuliėnė. Šiuo metu jis treniruojasi su Kazimiera Stroliene. 

2020 m. pasaulio taurės etape Dresdene užimta 28-oji vieta.

Rezultatai

Šaltiniai

Nuorodos 

Lietuvos slidininkai
Lietuvos olimpiečiai
Oljas

Oljas (, ) – upė šiaurės Italijoje, Lombardijos srityje; Po kairysis intakas. Prasideda susiliejus dviem upokšniams (Narkanelui ir Fridžidolfui) Pietinėse Klintinėse Alpėse, Ortlerio kalno papėdėje, Stelvijo nacionaliniame parke. Teka į pietvakarius Kamonikos slėniu, prateka Izeo ežerą. Žemupyje pasuka į pietryčius ir teka Po lyguma. Įteka į Po netoli Čezolės, į pietryčius nuo Mantovos.

Didžiausi intakai: Kjezė, Mela, Alionė, Decas, Kerijas. Upė naudojama drėkinimo ir hidroenergijos reikmėms.

Italijos upės
Panaras

Panaras () – upė šiaurės Italijoje, Emilijos-Romanijos srityje; Po dešinysis intakas. Prasideda Apeninų kalnuose, Rondinajo kalno papėdėje, Toskanos pasienyje. Teka į šiaurės rytus kalnų slėniu. Aukštupyje vadinama Taljole, Skolotena. Toliau teka Po lyguma. Įteka į Po netoli Bondeno, į šiaurės vakarus nuo Feraros.

Panaras pavasarį smarkiai patvinsta (debitas iki 2000 m³/s), o vasarą nusenka. Laivuojamas upės žemupys nuo santakos nuo Naviliju. Upės slėnyje įsikūręs Modenos miestas.

Italijos upės
Vengrija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

Vengrijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

Kalnų slidinėjimas

Biatlonas

Slidinėjimo lenktynės

Dailusis čiuožimas

Greitasis čiuožimas trumpuoju taku

Vyrai

Moterys

Nuorodos 
 Vengrijos olimpinis komitetas 

2010 metų žiemos olimpinės žaidynės
Vengrija olimpinėse žaidynėse
Dora Baltėja

Dora Baltėja (, ) – upė šiaurės vakarų Italijoje, Aostos Slėnio ir Pjemonto regionuose; Po kairysis intakas. Prasideda pačiame šiaurės vakariniame Italijos pakraštyje, Alpių kalnuose, Monblano masyvo papėdėje. Susidaro susiliejus Dora di Fereto ir Dora di Veni upokšniams, ištekantiems iš Pre de Baro ir Miažo ledynų. Dora Baltėja teka rytų, pietryčių kryptimi Aostos slėniu. Įteka į Po ties Kivasu, 20 km į šiaurės rytus nuo Turino.

Didžiausi intakai: Grand Eivija, Butijė, Marmorė, Evansonas, Lysas, Kiuzela. Upė daugiausia maitinama ledynų ir sniego tirpsmo vandens, todėl ištisus metus yra vandeninga. Upė mėgstama plaukiotojų kajakais, plaustais, kanojomis. Prie Dora Baltėjos įsikūrę miestai: Aosta, Sen Vensanas, Ivrėja, Kivasas.

Italijos upės
Meškuičių valsčius

Meškuičių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Meškuičiai.

Istorija 

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Joniškio rajonui (4 apylinkės) ir Šiaulių rajonui (6 apylinkės).

|-
| 1923 || 153 || 3886 || 812 || ||
|-
| 1949-01-01  || 179 || || || 10 apylinkių  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 3886 žmonės:

 Lietuviai - 94,54% (3674);
 Rusai - 3,78% (147);
 Latviai - 1,16% (45);
 Žydai - 0,21% (8);
 Kiti - 0,31% (12).

Žymūs žmonės 

|-
| 1894 || Naisiai || Zigmas Gaidamavičius-Gėlė, poetas || 1912
|-
| 1935 || Meškuičiai || Evaldas Gečiauskas, matematikas, istorikas || 2008
|}

Šaltiniai 

Šiaulių apskrities valsčiai
Tryškių valsčius

Tryškių valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Tryškiai.

Istorija 

Valsčius įkurtas XIX a. viduryje. 1947 m. dalis teritorijos perduota naujam Raudėnų valsčiui. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., valsčiaus teritorija perduota Akmenės rajonui (4 apylinkės) ir Kuršėnų rajonui (8 apylinkės).

|-
| 1923 || 200 || 6451 || 1452 || ||
|-
| 1949-01-01  || 221 || || || 12 apylinkių  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 6451 žmonės:

 Lietuviai - 86,22% (5562);
 Žydai - 5,19% (335);
 Baltarusiai - 4,34% (280);
 Rusai - 2,28% (147);
 Vokiečiai - 0,96% (62);
 Latviai - 0,51% (33);
 Lenkai - 0,31% (20);
 Kiti - 0,19% (12).

Žymūs žmonės 

|-
| 1807 || Juodeikėliai I || Tomas Jurgis Dobševičius, kunigas, istorikas || 1881
|-
| 1836 || Pavirvytis || Dominykas Bociarskis, teisininkas || 1914
|-
| 1867 || Pavirvytis || Antanas Ričardas Druvė, karininkas || 1919
|-
| 1897 || Stakminiai || Liudas Baltutis, mokytojas, tremtinys || 1954
|-
| 1928 || Leilėnai || Benediktas Gaižauskas, biologas, ekologas ||
|-
| 1944 || Leilėnai || Algirdas Garalis, edukologas ||
|-
| 1948 || Leilėnai || Hubertas Smilgys, kultūros veikėjas ||
|}

Šaltiniai 

Kuršėnų apskrities valsčiai
Šiaulių apskrities valsčiai
Telšių apskrities valsčiai
Šaukėnų valsčius

Šaukėnų valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Šaukėnai.

Istorija 

Valsčius įkurtas XIX a. ir gyvavo iki 1896 m., po to atkurtas 1916 m. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 30 d., jo teritorija perduota Užvenčio rajonui (6 apylinkės).

|-
| 1923 || 237 || 6409 || 1405 || ||
|-
| 1949-01-01  || 251 || || || 6 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 6409 žmonės:

 Lietuviai - 84,44% (5412);
 Rusai - 8,57% (549);
 Žydai - 5,06% (324);
 Lenkai - 1,37% (88);
 Vokiečiai - 0,28% (18);
 Latviai - 0,06% (4);
 Kiti - 0,22% (14).

Žymūs žmonės 

|-
| 1926 || Šilo Pavėžupis || Julija Daniliauskienė, tautodailininkė || 2009
|-
| 1940 || Kalniškiai || Aloyzas Gudavičius, kalbininkas ||
|}

Šaltiniai 

Kelmės apskrities valsčiai
Šiaulių apskrities valsčiai
Stačiūnų valsčius

Stačiūnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Stačiūnai.

Istorija 

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Pakruojo rajonui (3 apylinkės) ir Šiaulių rajonui (1 apylinkė).

|-
| 1923 || 114 || 3126 || 613 || || 77 gyvenvietės
|-
| 1949-01-01  || 127 || || || 4 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 3126 žmonės:

 Lietuviai - 98,91% (3092);
 Lenkai - 0,93% (29);
 Latviai - 0,13% (4);
 Kiti - 0,03% (1).

Žymūs žmonės 

|-
| 1889 || Šukioniai || Antanas Kondrotas, agronomas || 1978
|-
| 1914 || Petraičiai || Jonas Domininkas Grigaitis, kunigas ||
|-
| 1919 || Kareiviškis || Eduardas Mieželaitis, poetas || 1997
|}

Šaltiniai 

Šiaulių apskrities valsčiai
Abako salos

Abako salos () – salų grupė Bahamų šiaurėje. Sudaro šios salos: Didysis Abakas, Mažasis Abakas, Alkūnės rifas, Miško rifas, Žaliojo Vėžlio rifas, Didžiosios Guanos rifas, Nublokštųjų rifas, Manovaro rifas, Volkerio rifas ir kt. Bendras salyno plotas 1681 km².

Būdingos žemos, palmėmis ir karibinėmis pušimis apaugusios salos su plačiais smėlio paplūdimiais, apsuptos koralų rifų. Būdingas paukštis – kubinė amazonė.

Abako salose gyvena 14,1 tūkst. gyventojų (2000 m.). Pagrindinė gyvenvietė – Marš Harboras (5300 gyv.). Administraciškai salynas padalintas į 5 apskritis: Šiaurės Abaką, Vidurio Abaką, Pietų Abaką, Mūro salą ir Houptauną. Verčiamasi daugiausia turizmu. Veikia 2 oro uostai.

Bahamų salos
Ilgoji sala

Ilgoji sala () – sala Bahamų salyno pietinėje dalyje, ties Vėžio atogrąža. Plotas 596 km². Sala nusidriekusi šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ~130 km, o plotis – tik 4 km. Rytinė salos pakrantė stati, uolinga, o vakarinė (Karibų jūros) – nuožulni, su smėlio paplūdimiais. Paviršius daugiausia plokščias, tačiau salos galuose yra kalvų (aukštis iki 54 m). Yra pelkių, o lygumoje išgaunama druska. Ilgojoje saloje yra gilių povandeninių urvų, taip pat giliausia pasaulyje – Dyno žydroji skylė (202 m). Kranto linija raižyta, yra nedidelių įlankų ir užutėkių.

Ilgojoje saloje 2000 m. gyveno 2992 gyventojai. Pagrindinė gyvenvietė – Dedmans Kėjus (Deadman’s Cay). Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu, žvejyba.

Sala senovėje buvo apgyvendinta indėnų lukajanų ir vadinta Juma. 1492 m. ją pasiekė Kristupas Kolumbas ir pakrikštijo Fernandina.

Bahamų salos
Javydoniai

Javydoniai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Vaškų, prie Eglupio ir Laumenio miško. Kaimas priklauso Guostalio seniūnijai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Pakruojo rajono savivaldybės gyvenvietės
Mokesčių patarėjas

Mokesčių patarėjas - patarimus mokesčių klausimais teikiantis asmuo; laisvoji profesija.

Vokietija 
Vokietijoje mokesčių patarėjas (, StB) yra valstybės reguliuojama profesija. Profesinis vardas yra saugomas įstatymo. Veiklą reglamentuoja Vokietijos mokesčių konsultavimo įstatymas (Steuerberatungsgesetz) ir jo įgyvendinamieji nutarimai (Durchführungsverordnung). Daugelį mokestinio konsultavimo rūšių turi teisę teikti tik oficialiai pripažinti mokesčių patarėjai. Juos privalomai (t. y. pagal įstatymą) vienija Mokesčių patarėjų rūmai (Steuerberaterkammer), šiuos - Federaliniai mokesčių patarėjų rūmai (Bundessteuerberaterkammer). Profesinė draugija - Vokietijos mokesčių patarėjų asociacija .

Austrija 
Austrijoje mokesčių patarėjus vienija Verslo patikėtinių rūmai (). Sąvoka Wirtschaftstreuhänder apima auditorius ir mokesčių patarėjus. Norint tapti mokesčių patarėjų reikia išlaikyti dalykinį egzaminą.

Šaltiniai 

Apmokestinimas
Konsultavimas
Laisvosios profesijos
Katės sala

Katės sala () – sala Bahamų salyno centrinėje dalyje, tarp Eleuteros šiaurėje ir Ilgosios salos pietuose. Plotas 389 km². Ištįsusi šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 77 km, plotis siekia 4 km. Sala uolinga, joje yra aukščiausia šalies vieta – Alvernijos kalnas (64 m). Saloje yra keletas povandeninių smegduobių, vienas upokšnis.

2000 m. saloje gyveno 1678 gyventojai. Pagrindinė gyvenvietė – Arturs Taunas. Yra 2 oro uostai, bažnyčia, vienuolynas (ant Alvernijos), dvarų griuvėsiai.

Katės sala yra vienas iš galimų kandidatų į Kristupo Kolumbo atrastą Guanajanio salą.

Bahamų salos
Skroblai

Apie medį žr. Skroblas.

Skroblai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Aistiškių, šalia kelio .

Yra vėjo elektrinė, šalia 213 m aukščio kalva.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilkaviškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Papilės valsčius

Papilės valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Papilė.

Istorija 

Papilės pavietas (valsčius) minimas nuo XIV–XVI a. Carmečiu buvo atkurtas XIX a. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., valsčiaus teritorija perduota Akmenės rajonui (9 apylinkės) ir Kuršėnų rajonui (2 apylinkės).

|-
| 1923 || 203 || 9866 || 2206 || ||
|-
| 1949-01-01  || 314 || || || 12 apylinkių  ||
|}

Vadovai 
 Juozas Daunys, viršaitis ~1910 m.

Suskirstymas

Gyvenvietės 

1923 m. surašytos gyvenvietės:

 Agailės vs.
 Armoliškių vs.
 Augustaičių vs.
 Auksučių vs.
 Aukštakalnio vs.
 Avižlių k.
 Bajoriškės (Avižlių) k.
 Barvydžių k.
 Baublių k.
 Bauskio (Purvių, Dabikinės) k.
 Beržėnų vnk.
 Biliuniškių k.
 Bitpuolių k.
 Blaklaukės k.
 Budriškių dv.
 Burbiškių dv.
 Buriškių k.
 Čiuinių k.
 Dilbičių k.
 Doveitlaukių vnk.
 Draginių k.
 Dumbrių k.
 Dusų k.
 Eglesių dv.
 Fermos k.
 Gamėnų k.
 Gendviliškių k.
 Gerybiškių dv.
 Grybiškių k.
 Griežių k.
 Gumbakių k.
 Jakų dv.
 Jonaičių I k.
 Jonaičių II k.
 Jonlaukių k.
 Kalniškių dv.
 Kalniškių k.
 Kerbediškių vs.
 Kerežių k.
 Kinkių k.
 Kinkupės (Kinkių) k.
 Klaisių dv.
 Kožiškių k.
 Kroklių k.
 Kušleikių k.
 Latveliškių k.
 Latvelių k.
 Lenkų k.
 Mažunaičių dv.
 Medvelakių (Jonaičių) k.
 Medvelakių (Kimsių) k.
 Meilaičių vs.
 Meškėnų dv.
 Mickių k.
 Pagamės vs.
 Pagojų vs.
 Paklišių vs.
 Papilės mstl.
 Pašilės dv.
 Poeglesio dv.
 Purvių k.
 Pusbaublių k.
 Pužiškių vs.
 Rekščių k.
 Rimšių k.
 Roplaukių k.
 Rudikių dv.
 Rudikių k.
 Skabeikių k.
 Skeibės vnk.
 Strazdų k.
 Šemetaičių k.
 Šiaudinės dv.
 Šiaudinės k.
 Šiliškių k.
 Šiltiškių dv.
 Šiurkiškės k.
 Tautgalių k.
 Traidžių k.
 Trikšių k.
 Urbonaičių k.
 Užbrasčių k.
 Užpelkių k.
 Užsienių k.
 Vegerėlių plv.
 Vegerių (Vegerėlių) k.
 Vegerių dv.
 Vervedžių k.
 Vienrankių k.
 Zubrelių k.
 Zubrių k.
 Žerksčių k.
 Žilių k.
 Žordelių k.
</div>

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 9866 žmonės:

 Lietuviai - 90,12% (8891);
 Latviai - 5,44% (537);
 Žydai - 2,6% (257);
 Rusai - 1,28% (126);
 Lenkai - 0,22% (22);
 Vokiečiai - 0,15% (15);
 Kiti - 0,18% (18).

Žymūs žmonės 

|-
| 1885 || Šiaudinė || Merkelis Račkauskas, literatūrologas, pedagogas || 1968
|-
| 1886 || || Antanas Montvydas, gydytojas, rašytojas || 1966
|-
| 1932 || Žiliai || Juozapas Baldauskas, žurnalistas ||
|}

Šaltiniai 

 Jonas Sireika. Papilės valsčiaus administracinė ir politinė raida 1918–1940 metais. Šiaulių pedagoginis universitetas, 2004.

LDK valsčiai
Kuršėnų apskrities valsčiai
Mažeikių apskrities valsčiai
Šiaulių apskrities valsčiai
Marijampolis (Pakruojis)

Marijampolis – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje.

Gyventojai

Žymūs žmonės

Kaime gimė dendrogenetikas Jonas Genys (1923–).

Išnašos 

Pakruojo rajono savivaldybės gyvenvietės
Pakruojo valsčius

Pakruojo valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Pakruojis.

Istorija 

Valsčius įkurtas 1861 m. 1863 m. sukilimo metu valsčiaus valdybą užpuolė ir nusiaubė P. Bagdonavičiaus būrys. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Pakruojo rajonui (7 apylinkės).

|-
| 1923 || 128 || 4692 || 1012 || ||
|-
| 1949-01-01  || 289 || || || 8 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 4692 žmonės:

 Lietuviai - 88,7% (4162);
 Žydai - 9,68% (454);
 Latviai - 1,07% (50);
 Rusai - 0,26% (12);
 Vokiečiai - 0,19% (9);
 Lenkai - 0,04% (2);
 Kiti - 0,06% (3).

Žymūs žmonės 

|-
| 1860 || Poškiečiai-Dovainiškiai || Silvestras Žukauskas, karininkas || 1937
|-
| 1866 || Greičiūnai || Jonas Karbauskas, kunigas, publicistas || 1929
|-
| 1920 || Noreikoniai || Karolis Lederis, farmakologas, endokrinologas ||
|-
| 1923 || Marijampolis || Jonas Genys, dendrogenetikas ||
|-
| 1939 || Simoniškės || Romualdas Čarna, grafikas ||
|-
| 1941 || Janiškaičiai || Raimundas Lekas, biofizikas ||
|}

Šaltiniai 

Panevėžio apskrities valsčiai
Šiaulių apskrities valsčiai
Skaistgirio valsčius

Skaistgirio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje, pasienyje su Latvija. Centras – Skaistgirys.

Istorija

Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Žagarės rajonui (7 apylinkės).

|-
| 1923 m. || 148 || 3514 || 730 || ||
|-
| 1949-01-01  || 155 || || || 7 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 3514 žmonės:

 Lietuviai - 92,94% (3266);
 Latviai - 4,78% (168);
 Rusai - 1,22% (43);
 Lenkai - 0,97% (34);
 Žydai - 0,09% (3).

Žymūs žmonės 

|-
| 1931 || Biliūnai || Antanas Kajalavičius, inžinierius mechanikas ||
|}

Šaltiniai 

Joniškio apskrities valsčiai
Šiaulių apskrities valsčiai
Raudėnų valsčius

Raudėnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Raudėnai.

Istorija 

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo, panaikintas 1936 m., tačiau vėl atkurtas 1947 m. lapkričio 6 d. iš dalies Kuršėnų valsčiaus ir dalies Tryškių valsčiaus. Galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., valsčiaus teritorija perduota Kuršėnų rajonui (7 apylinkės).

|-
| 1923 || 189 || 3880 || 826 || ||
|-
| 1949-01-01  || 171 || || || 7 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 3880 žmonės:

 Lietuviai - 90,62% (3516);
 Rusai - 7,35% (285);
 Žydai - 0,98% (38);
 Latviai - 0,72% (28);
 Lenkai - 0,21% (8);
 Vokiečiai - 0,08% (3);
 Kiti - 0,05% (2).

Žymūs žmonės 

|-
| 1931 || Paežeriai || Julius Danusevičius, miškininkas, genetikas ||
|}

Šaltiniai 

Kuršėnų apskrities valsčiai
Šiaulių apskrities valsčiai
Brenta

Brenta (, ) – upė šiaurės rytų Italijoje, Trentino-Alto Adidžės ir Veneto srityse. Prasideda Alpių kalnuose, dvejomis ištakomis, ištekančiomis iš Leviko ir Kaldonaco ežerų. Teka į pietryčius Valsuganos slėniu, vėliau pasiekia Veneto lygumą. Žemupyje vaga išsiskiria į senąją Brentos vagą ir pagrindine tapusia XX a. pr. sudarytą Naujosios Brentos kanalizuotą vagą. Įteka į Adrijos jūrą: senoji vaga į Venecijos lagūną ties Mira, o naujoji vaga tarp Venecijos lagūnos ir Adidžės žiočių, ties Kiodžija.

Didesni intakai: Čizmonas, Senasis Muzonas, Pjovežo kanalas, Bakiljonė, Gorconės kanalas. Antikos laikais Brentos vaga netoli Padujos šakojosi į Senąją ir Naująją Brentą. Viduramžiais upė pakeitė kryptį, ir vaga, ėjusi per Padują buvo užimta Bakiljonės upės. XVI a. sudarytas laivybinis kanalas, kuriuo buvo siekiama apeiti Venecijos lagūną. Svarbiausi prie Brentos įsikūrę miestai yra Basanas ir Paduja.

Italijos upės
Utenos kolegija

Utenos kolegija – vienintelė Rytų Aukštaitijos regiono aukštoji mokykla,  kurioje vykdomos aukštosios koleginės studijos, orientuotos į praktinę veiklą.

21 studijų programa. Studijų formos: nuolatinė, ištęstinė. Kolegijos ištakos – Utenos aukštesnioji verslo ir aukštesnioji medicinos mokykla. Kolegija įsteigta LR Vyriausybės 2000 m. rugpjūčio 30 d. nutarimu Nr. 1000 „Dėl valstybinių Alytaus, Kauno, Utenos ir Vilniaus kolegijų steigimo“ ir LR ŠMM 2000 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 1093 „Dėl Utenos aukštesniųjų medicinos ir verslo mokyklų reorganizavimo į Utenos kolegiją“.

Fakultetai, katedros 
 Verslo ir technologijų fakultetas
 Medicinos fakultetas
 Verslo ir viešosios vadybos, Inžinerijos ir technologijų, Teisės, Slaugos ir burnos priežiūros, Sveikatos priežiūros ir reabilitacijos, Socialinės gerovės katedros

Mokymo(si) bazė – teorinio ir praktinio mokymo patalpos: Automatinio valdymo sistemų ir robotikos, Elektrotechnikos  ir elektronikos, Automatinio valdymo ir elektros įtaisų, Kompiuterinio projektavimo, Mikrobiologijos, Maisto chemijos, Chemijos, Fizikos ir kt. laboratorijos bei auditorijos, Elektroninio mokymo centras, Burnos priežiūros specialistų rengimo centras, Kosmetologijos centras, Mokomasis svetingumo centras, biblioteka, skaitykla.

Studijų programos 
Šiuo metu įgyvendinama 21 koleginė studijų programa:
 Medicinos fakultete – bendrosios praktikos slauga, socialinis darbas, socialinė pedagogika, dantų technologija, burnos higiena, odontologinė priežiūra, kosmetologija ir kineziterapija.
 Verslo ir technologijų fakultete – verslo vadyba, transporto verslas, turizmo ir viešbučių administravimas, svetingumo vadyba (tarptautinė jungtinė studijų programa, anglų k.), teisė, aprangos dizainas ir technologija, buhalterinė apskaita, informacinių sistemų inžinerija, automatinio valdymo sistemos, maisto produktų technologija, aplinkos apsaugos inžinerija, elektros energetika bei žemės ūkio technologija (studijos vyksta Alantos technologijos ir verslo mokykloje).

Kvalifikaciniai laipsniai 
Nuo 2006 m. Utenos kolegija absolventams teikia profesinio bakalauro kvalifikacinį laipsnį.

Vadovybė 
 Direktorius dr. Raimundas Čepukas
 Direktoriaus pavaduotoja studijoms ir mokslui dr. Vitalija Bartuševičienė

Klubai 
Utenos kolegijoje veikia:
 Verslumo ugdymo klubas
 Turistų klubas
 Aplinkos tyrimų klubas
 Alumni klubas

Kolegijos pasiekimai 
 Kokybės vadybos sistemos ISO 9001:2008 sertifikatas

 Europos verslo asamblėjos apdovanojimas už aukštą studijų kokybę

 Tarptautinės svetingumo specialistų asociacijos EURHODIP nominacija ,,Metų mokykla“
 Europos kokybės tyrimų  bendrijos Auksinės kategorijos prizas už veiklos kokybę

 Erasmus aukštojo mokslo chartija

 Kelių diplomų galimybė

 Neformalaus švietimo patirtis (ne tik Lietuvoje, bet ir užsienyje)

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Lietuvos kolegijos
Utena
Gadūnavo valsčius

Gadūnavo valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Žemaitijoje. Centras – Gadūnavas, XX a. pradžioje – Nevarėnai.

Istorija

Įkurtas 1863 m., panaikintas po I pasaulinio karo. Nors 1919 m. jis dar minimas Lietuvos apskričių sienų ir centrų įstatyme, tačiau jau 1923 m. Gadūnavas buvo Telšių valsčiuje.

Šaltiniai

Telšių apskrities valsčiai
Trumpakojai

Trumpakojai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Dubingių, prie šiaurinio Žverno ežero kranto.

Istorija 

1672 metais Gaveikių palivarko, priklausiusio Dubingių kunigaikštytei, kaimas. 1686 metais Dubingių valsčiaus kaimas. Buvo trys namai, du gyventojai buvo Trumpakojai. 1744 m. kaimas priklausė Dubingių parapijai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Nepasiekiamoji sala

Nepasiekiamoji sala () – vulkaninės kilmės sala esanti pietiniame Atlanto vandenyne. Sala yra Tristano da Kunjos salyne, priklausanti Šventosios Elenos, Dangun Žengimo ir Tristano da Kunjos salų administraciniam-politiniam vienetui ir valdoma iš Džeimstauno gyvenvietės (Šv. Elenos sala) - šios salos yra Jungtinės Karalystės užjūrio valdų dalis. Nepasiekiamosios salos plotas 12,65 km², ir ji yra už 40 km į pietvakarius nuo artimiausios jai gyvenamos Tristano da Kunjos salos.

Saloje nėra nuolatinės žmonių populiacijos, bet retkarčiais čia apsilanko nedidelis mokslininkų ir gamtosaugos valdymo grupių skaičius. 1997 m. sala paskelbta draustiniu ir kartu su Gofo sala sudaro UNESCO pasaulio paveldo objektą. Ją galima pasiekti tik su gidu, plaukiant laivu iš Tristano da Kunjos salos.

Gamta 
Nepasiekiamoji sala yra užgesusio ugnikalnio veikusio prieš 6 mln. metų viršūnė. Jos centrinė dalis, tai suskaidyta plynaukštė, aukščiausia pakyluma “Kerno kalva“ iškylusi 449 m aukščio virš jūros lygio. Salos krantai – labai aukšti, neįveikiami skardžiai. Šiaurės rytų klifuose yra 230 m aukščio krioklys. Sala randasi vidutinių platumų jūrinio klimato zonoje.

Augalija skurdi – būdingi žolynai su papartynais, bet tarp jų 8 endeminės augalijos rūšys.

Saloje yra dvi endeminės paukščių rūšys, tarp jų ji garsi mažiausiu pasaulyje neskraidančiu paukščiu – atlantizija (Laterallus rogersi). Taip pat yra keliaujančiųjų albatrosų, uolinių kuoduotuojų pingvinų, tristaninių strazdų, antarktinių žuvėdrų. Viso saloje veisiasi 24 jūrų ir sausumos paukščių rūšys. 

Iš žinduolių, saloje veisiasi ir subtropiniai jūrų lokiai (Arctocephalus tropicalis) ir mažiausiai 10 endeminių bestuburių rūšių.

Saloje nėra driežų, vėžlių, gyvačių, varlių, vėžlių, sraigių, drugelių ir sausumos žinduolių.

Seniau saloje buvo įveisti šunys, avys, ožkos, kiaulės, galvijai tačiau neišliko.

Istorija 
Nepasiekiamoji sala atrasta 1652 m. olandų laivo 't Nachtglas įgulos. Žemėlapyje pažymėta kaip „nepasiekiamoji“, nes dėl stačių krantų jūreiviai nerado kur prisišvartuoti. 1871 m. saloje įsikūrė vokiečiai, broliai Stoltenhofai, tačiau dėl maisto trūkumo nesugebėjo išsilaikyti ir 1873 m. išvyko su salas tyrinėjusio HMS Challenger laivo ekspedicija. Vėliau salą daugiausia lankė mokslinės ekspedicijos bei tristaniečiai, kurie čia rinko guaną ir kiaušinius.

Šaltiniai

Nuorodos 
 meteoblue.com / Weather Inaccessible Island (Nepasiekiamosios salos klimatas)
 timegenie.com / Inaccessible Island / Current Time and Date (Nepasiekiamosios salos laikas)

Tristanas da Kunja
Afrikos salos