joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nuotykių metas

Nuotykių metas (angl. Adventure Time, kartais pridedant with Finn & Jake – „su Finu ir Džeiku“) – amerikiečių fantastinis animacinis serialas, kurį sukūrė animatorius, prodiuseris ir scenaristas Pendletonas Vuardas (Pendleton Ward) televizijai „Cartoon Network“. Animacinį serialą prodiusavo „Frederator Studios“ ir „Cartoon Network Studios“. 

„Nuotykių metas“ apie berniuką Finą (įgarsino Jeremy Shada) bei jo geriausią draugą ir įbrolį, magišką anglų buldogą Džeiką (įgarsino John DiMaggio), sugebantį valingai keisti savo formą ir dydį. Pagrindiniai serialo veikėjai gyvena postapokaliptiniame pasaulyje, „Ooo“ šalyje (angl. Land of Ooo), kur šie dažniausiai bendrauja su Princese Guma (įgarsino Hynden Walch), Ledo Karaliumi (įgarsino Tom Kenny), Marcelina (įgarsino Olivia Olson), BMO (įgarsino Niki Yang) ir kitais veikėjais. Serialas paremtas 2007 m. sukurta bandomąja animacinio serialo versija, priklausančia animacijų serijai „Random! Cartoons“ (liet. Atsitiktinai! Animaciniai filmai). Bandomajai versijai susilaukus stulbinamo internautų dėmesio, 2010 m. kovo 11 d. „Cartoon Network“ užsakė pagaminti serialą. Pirmoji laidos serija išleista „Cartoon Network“ televizijoje 2010 m. balandžio 5 d., o paskutinė – 2018 m. rugsėjo 3 d.

Fabula 
Pasak Vuardo, Finas „ugningas mažas vaikis su tvirtais moraliniais įsitikinimais“, o Džeikas – lengvabūdiškesnis pagalbininkas, kuris „Finą nuramins ir, jeigu būtina, duos įžvalgių patarimų“. Abu draugai gyvena „Ooo“ šalyje – postapokaliptiniame pasaulyje, kuris yra dėl nežinomų priežasčių kilusio branduolinio konflikto pasekmė. Finas ir Džeikas bendrauja su kitais svarbiais antriniais veikėjais: Saldumynų karalystės galva ir atkaklia mokslo šalininke, Princese Guma, nesuprastu ir pamišusiu Ledo Karaliumi, vampyre ir roko entuziaste Marcelina, kompiuterinių žaidimų konsolę primenančiu jautruoliu robotu BMO bei Ugnies karalystės valdove, Princese Liepsna (įgarsino Jessica DiCicco).

Sezonai

Išnašos 

JAV televizijos serialai
Animaciniai serialai
Kokliušas

Kokliušas () – ūminė infekcinė liga, plintanti oru, kuriai būdingas kvėpavimo takų pažeidimas, sunkūs spazminio kosulio priepuoliai. Kolkliušu dažniausiai serga vaikai iki 5 metų, suaugusieji – retai.

Kokliušą sukelia nejudrios, lazdelės formos bakterijos Bordetella pertussi, kurios dauginasi kvėpavimo takų gleivinės paviršiuje. Kokliušas plinta oro lašeliniu būdu, t. y. kai sveikas žmogus įkvepia greta esančio infekcijos šaltinio išskirtų kokliušo lazdelių. Kokliušo lazdelės išsiskiria su mažiausiais seilių lašeliais, o ypač kosint, čiaudant. Ligonis užkrečia aplinkinius net 6 savaites nuo ligos pradžios, ypač pavojingas pirmąją ligos savaitę.

Inkubacinis laikotarpis – nuo 2 iki 14 arba 15 dienų. Pirmieji ligos požymiai – kosulys, sloga, kartais kiek pakilusi kūno temperatūra. Naktimis kosulys sustiprėja, pirmas dvi savaites kostima itin stipriai, dažni priepuoliai. Dėl jų veidas parausta, paburksta, pradėjęs kosėti ligonis negali atsikosėti, gaudo orą, jam baigiantis ligonis atkosti skaidrių, tąsių gleivių, ašaroja, seilėjasi, neretai žiaukčioja, vemia, kartais skystai pasituština. Kosint iškišto liežuvio pasaitėlis trinasi į apatinius dantis, todėl gali išopėti. Akių junginėje, po oda ar nosiaryklės gleivinėje gali atsirasti kraujosruvų.

Sunkiausiai kokliušas pasireiškia naujagimiams, kūdikiams, kuriems galimi smegenų pažeidimai, kraujo išsiliejimas į smegenis. Dažna ligos komplikacija – plaučių uždegimas. Ligoniui reikia būti daugiau gryname ore, gerai vėdinti patalpas. Prasidėjus kosulio priepuoliui – mažą vaiką paimti ant rankų, didesnį – pasodinti, raminti, kad sumažėtų priepuolio ūmumas. Gydoma antibiotikais (ligos pradžioje), sunkiais atvejais – deguonies terapija, lašinėmis skysčių infuzijomis, raminamaisiais vaistais, ligonis izoliuojamas.

Nuo kokliušo vaikai skiepijami kokliušo vakcina (po jos gali pasireišti lengva ligos forma). Persirgus šia liga, imunitetas įgyjamas visam gyvenimui. Karantinas po ligos trunka 25 dienas.

Šaltiniai 

Infekcinės ligos
Kvėpavimo organų ligos
Popmuzika

Šis straipsnis yra apie muzikos stilių POP, o ne apie populiariąją muziką. Apie pastarąją žiūrėkite Populiarioji muzika

Popmuzika (arba pop) – viena iš didžiausių populiariosios muzikos dalių, susidariusi XX amžiuje iš liaudies dainų ir šokių, kuriems padarė įtaką „popkultūros“ judėjimas. Plačiąja prasme popmuzika gali būti tapatinama su visa populiariąja muzika, nekreipiant dėmesio į jos specifinį stilių, turintį savo požymių ir muzikos skambesį, tačiau siauresne prasme popmuzika vadinama komercinė, nesudėtinga muzika (pirmiausia „popdaina“), skirta didelei auditorijai.

Popmuzika paprastos, lengvos ritmikos. Popmuzikos kūrinių eilės banalios (įprastos temos: meilė, jausmai), dažnai kartojami tie patys žodžiai, priedainio melodija kartais labai kontrastuoja su likusiu tekstu. Dainų tematika ir vartojami žodžiai kartojasi iš dainos į dainą. Popmuzika orientuota į mases, nederinama prie specifinių muzikinių skonių ar profesionalumo.

Popmuzikos atsiradimas siejamas su muzikos komercializacija (popindustrija), prasidėjusia JAV XX a. 3-ajame dešimtmetyje, nors dar amžiaus pradžioje aukštesnieji visuomenės sluoksniai mėgavosi lengvojo žanro muzika – vodeviliais, operetėmis, valsu. Tada pradėti masiškai tiražuoti džiazo, kantri ir bliuzo kūriniai, išpopuliarėjo tokie atlikėjai kaip Luisas Armstrongas, Ela Ficdžerald, Frenkas Sinatra. Ankstyvojoje popmuzikoje vyravo sentimentalios ir lėtos baladės. Kitas svarbus popmuzikos raidos etapas buvo rokenrolo iškilimas XX a. 6-ajame dešimtmetyje (Bilas Heilis, Elvis Preslis, Džeris Li Liuisas). Tada didelę įtaką popmuzikos raidai padarė soulo ir gospelų harmonija, džiazas, kantri ir roko instrumentuotė, klasikinės muzikos orkestruotė, šokių muzikos tempas, hip hopo ritminiai elementai. Didžiojoje Britanijoje vietoje popmuzikos dažnai buvo vartojama beat muzikos sąvoka.

Popmuzikos plėtrą nulėmė ypač po II pasaulinio karo pradėjęs didėti radijo naudojimas, televizija, geresnė įrašymo ir įrašų saugojimo technologija (plokštelės, kasetės).

Popmuzikos ribos nėra griežtai apibrėžtos. Dažnai po „pop“ terminu patenka ir poproko, roko, šokių, disko, elektroninės muzikos kūriniai. Kaip popmuzikos požanriai gali būti išskirti europop, synthpop, electropop, dance pop ir kt. XXI a. į popmuziką įsiliejo sunkusis metalas, fankas, hiphopas, vadinamoji pasaulio etninė muzika. Popmuzika tapo vyraujančia tarptautine subkultūros dalimi, nors kiekvienas regionas ar valstybė turi savo popmuzikos formų, charakteristikų.

Popmuzika Lietuvoje paplito tarpukariu – žymiausi jos atlikėjai buvo Antanas Šabaniauskas, Danielius Dolskis. LTSR laikais popmuzikoje vyravo estradinė muzika, šlageriai – tokią muziką atlikdavo vokaliniai instrumentiniai ansambliai „Nemuno žiburiai“, „Kopų balsai“, „Nerija“, „Vilniaus aidai“, atlikėjai Nijolė Ščiukaitė, Stasys Povilaitis, Aleksas Lemanas, Nelė Paltinienė. XX a. pab.–XXI a. pr. popmuzika pynėsi su kitais muzikos žanrais (roku – „Foje“, „Biplan“), išpopuliarėjo merginų („Yva“, „69 Danguje“), vaikinų („B’Avarija“, „Pikaso“) grupės, spartėjo komercializacija. Nuo XXI a. dalis popmuzikos atlikėjų pradėjo kurti dainas anglų kalba.

Šaltiniai
Benas Tenas

Benas Tenas (angl. – Ben 10, taip pat žinomas kaip Ben 10 Classic – „Benas Tenas. Klasika“) – kultinis amerikiečių animacinis serialas, sukurtas „Man of Action“ – kūrėjų grupės, kurią sudaro Dankanas Rulou (Duncan Rouleau), Džo Keisi (Joe Casey), Džo Keli (Joe Kelly) ir Styvenas Syglas (Steven T. Seagle). Serialą prodiusavo „Cartoon Network Studios“. Serialas yra apie dešimtmetį berniuką Beną Tenisoną (Teną), kuris miške suranda į rankinį laikrodį panašų prietaisą – Omnitriksą. Įrenginiui savaime prisitvirtinus prie riešo, šis leidžia savininkui pavirsti į tam tikrą ateivį su savitais gebėjimais. Naudodamasis Omnitriksu, Benas, kartu su pussesere Gven ir seneliu Maksu, ryžtasi ginti Žemę bei visatą nuo blogio. Pirmoji serija išleista 2006 m. sausio 14 d. televizijoje „Cartoon Network“. Paskutinė serija pasirodė 2008 m. balandžio 15 d. Atidarymo muzikos „Benas Tenas“ kompozitorė Andy Sturmer, atlikėja Moxy.

Animacinio serialo populiarumas augo, jis pelnė „Emmy“ apdovanojimą dėl „nepriekaištingų asmeninių pasiekimų animacijoje“. Ilgainiui serialas virto franšize: „Beną Teną“ pratęsė „Benas Tenas prieš ateivius“, „Benas Tenas. Lemiama kova“ ir „Benas Tenas. Supervisata“.

Siužetas 
Animaciniame seriale figūruoja pagrindinis veikėjas, Benas Tenisonas (įgarsino Tara Strong), dešimtmetis berniukas, kartu su pussesere Gven (įgarsino Meagan Smith) ir seneliu Maksu (įgarsino Paul Eiding), išvykęs praleisti vasaros atostogas. Vieną naktį, besiruošiant pernakvoti netoli vienos stovyklavietės, senelio Makso keleiviniame mikroautobuse, Benas miške randa neįprastą dangaus kūną su keistu, rankinį laikrodį primenančiu įrenginiu – Omnitriksu. Berniukui ištiesus ranką link netikėto radinio, šis visam laikui prisitvirtina prie Beno riešo, suteikdamas jam gebėjimą pavirsti į vieną iš dešimt galimų ateivių su savitais sugebėjimais bei galiomis. Atostogų metu Tenisonai užpuolami įvairių nežemiškų gyvybių, dažniausiai siekiančių perimti Omnitriksą į savo rankas.

Išnašos 

JAV televizijos serialai
Animaciniai serialai
Alpine F1 Team

Alpine F1 Team – 2021 m. įkurta Formulės 1 komanda, kuri pakeitė prieš tai lenktyniavusią „Renault F1“ ekipą. Naująją „Alpine F1 Team“ komandą toliau valdys „Renault“ kompanija ir tokiu būdu reklamuos savo padalinį „Automobiles Alpine“.

Debiutiniame sezone komandai atstovavo buvęs du kartus Formulės 1 čempionas Fernando Alonso ir prancūzas Esteban Ocon. Komanda naudojo „Renault“ variklius. Buvęs „Renault F1“ komandos vadovas Cyril Abiteboul perdavė komandos vadovavimą Laurent Rossi.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Komandos tinklalapis

Formulės 1 komandos
Maddalena Crippa

Magdalena Kripa (, g. 1957 m. rugsėjo 4 d.) – italų kino, teatro ir televizijos aktorė.

Biografija 
Vaidinti pradėjo janystėje kartu su tėvu ir broliais, dalyvaudama mėgėjų teatro pasirodymuose. Mokėsi ir vėliau dirbo „Piccolo“ teatre Milane, kur susipažino su jo vadovu Peter Stein, vėliau tapusio jos vyru.

1981 m. už vaidmenį filme Trys broliai nominuota David di Donatello ir Nastro d'argento apdovanojimams kaip geriausia antrojo plano aktorė. Daugiausia vaidina teatre, kur labiausiai žinoma tragiškais ir klasikiniais moterų vaidmenimis.

Jos brolis Giovanni Crippa taip pat aktorius.

Filmografija

Kinas 

 Trys broliai (1981)
 No grazie, il caffè mi rende nervoso (1982)
 Juke Box (1985)
 Aurelia (1986)
 L'attrazione (1987)
 Non più di uno (1990)
 Berlino '39 (1993)
 Terra bruciata (1995)
 Viol@ (1998)
 Onorevoli detenuti (1998)
 Giochi d'equilibrio (1998)
 Film (2000)
 Commesso viaggiatore (2000)
 Il quaderno della spesa (2003)
 Appuntamento a ora insolita (2008)
 In carne e ossa (2010)
 Io non mi arrendo (2016)
 Rimetti a noi i nostri debiti (2018)
 Lectura Ovidii (2019)

Televizija 

 Aut aut. Cronaca di una rapina (1976)
 Così per gioco (1979)
 Il était un musicien (1979)
 Irma la dolce (1980)
 Arabella (1980, mini serialas)
 Le ambizioni sbagliate (1983)
 La ragazza dell'addio (1984, mini serialas)
 La nemica (1984)
 Il Commissario Corso (1991)
 Morlock (199, mini serialas)
 Il commissario Rex (1998)
 Don Zeno - L'uomo di Nomadelfia (2008, mini serialas)
 Essere Giuseppe Verdi: Il maestro attraverso le lettere (2013)
 Io non mi arrendo (2016, mini serialas)
 Ransom (2019)

Apdovanojimai 
 David di Donatello (nominacija) – geriausia antrojo plano aktoė (1981)
 Nastro d'argento (nominacija) – geriausia antrojo plano aktorė (1981)

Nuorodos 

 IMDb profilis

Šaltiniai 

Italijos aktoriai
Ifan ab Owen Edwards

Seras Ìvanas ab Ovenas Edvardsas (,1895 m. liepos 25 d. – 1970 m. sausio 23 d.) – valų akademikas, rašytojas ir kino režisierius, labiausiai žinomas kaip Valų jaunimo lygos () įkūrėjas.

Biografija 

Gimė Tremarane, Laniuchlino kaime, Merionetšyre. Jis buvo sero O. M. Edvardso sūnus. Mokėsi Balos pradinėje mokykloje ir studijavo Aberistvito universitete. Antrojo pasaulinio karo metais atlikęs karo tarnybą Vakarų fronte studijavo Linkolno koledže ir gavo istoriko diplomą. Nuo 1920 iki 1948 m. dirbo mokytoju ir paskaitininku, tada paliko šią profesiją, kad galėtų atsidėti darbui Valų jaunimo lygoje.

1922 m. I. O. Edvardsas parašė laišką į periodinį leidinį „Cymru’r Plant“ ir įkūrė Valų jaunimo lygą, 1928 m. Laniuchline buvo surengta pirmoji jo vadovaujama Valų jaunimo lygos poilsio stovykla. Pirmasis Valų jaunimo lygos vietinis skyrius įsteigtas Traidine (Treuddyn). Po to buvo organizuojamos ilgalaikiškesnės stovyklos ir gyvenimo namai. 1939 m. Aberistvite įkūrė valų mokyklą, tuo metu pavadintą Ysgol Gymraeg yr Urdd, – pirmąją pradinę mokyklą, kurioje mokoma valų kalba. Bendradarbiaudamas su J. Elisu Viljamsu I. O. Edvardsas sukūrė pirmąjį garsinį filmą valų kalba „Y Chwarelwr“ („Karjeras“). 1947 m. už nuopelnus jaunimui buvo įšventintas į riterius, Valų jaunimo lyga turi jo portretą, kurį 1956 m. nutapė A. Džeinsas. I. O. Edvardsas dirbo Velso ir Vakarų televizijos direktoriumi, jis skatino kurti televizijos programas valų kalba. Jo sūnus Ovenas Edvardsas tapo pirmuoju vališkai transliuojančio TV kanalo „S4C“ vykdomuoju direktoriumi.

I. O. Edvardsas mirė 1970 m. Breneitine (Bryneithin), palaidotas Laniuchline.

Bibliografija 
 A catalogue of Star Chamber proceedings relating to Wales (1929) (red.)
 Yr Urdd 1922-43 (1943)
 Clych Atgof (1921) (redaguotas jo tėvo autobiografijos variantas)

Išnašos 

Velso asmenybės
Rašytojai
Kino režisieriai
Žalioji anakonda

Žalioji anakonda (Eunectes murinus) – smauglinių (Boidae) šeimos gyvačių rūšis. Viena stambiausių pasaulyje.

Paplitusi Pietų Amerikos atogrąžų srityse, daugiausia Amazonijoje ir Oriniko baseine. Sutinkama Venesueloje, Kolumbijoje, Brazilijoje, šiaurės Bolivijoje, rytų Peru ir Ekvadore, šiaurės Paragvajuje, Gvianoje, taip pat Trinidado saloje. Gyvena upių pakrantėse, senvagėse, ežerų pakraščiuose.

Žalsvai rudos spalvos su didelėmis tamsiomis dėmėmis. Galva stambi siaura, vienodo pločio, kaip ir kaklas. Akys ir šnervės yra galvos viršuje, kad galėtų stebėti aplinką ir kvėpuoti plūduriuodama vandenyje. Kūnas labai raumeningas. Užauga iki 9–9,5 m ilgio, nors nepatvirtintais duomenimis skelbiama buvus ir ilgesnių anakondų. Patelės už patinus gerokai stambesnės. Masė gali siekti beveik 100 kg, kartais – iki 200 kg ar kiek daugiau. Kūnas padengtas žvyneliais, kurių raštas pas kiekvieną individą – savitas.

Anakondos maitinasi bet kokiais stuburiniais gyvūnais, kuriuos tik gali pagauti ir praryti: vandens paukščiais, varliagyviais, smulkiais žvėreliais, kapibaromis, jaunais kaimanais, pekariais, elniais, rečiau žuvimis. Yra atvejų, kad žalioji anakonda užpuolė žmones, tačiau patvirtintų duomenų apie mirtis nėra. Aukų tyko vandenyje, jaunesnės gali užšliaužti į medžius. Ryjant auką, žandikauliai atsiskiria, tad gali praryti daug už save didesnį gyvūną. Vėliau maistą virškina keletą savaičių ar net mėnesių, būna vangios, laikosi upių pakrantėse.

Poravimosi metu aplink patelę susirenka keletas patinų, gyvatės susimeta į rezginį. Patelė, kaip dauguma kitų gyvačių, kiaušinių nededa. Ji atveda 30–40 jauniklių (50–80 cm ilgio).

Vietiniai gyventojai anakondas medžioja dėl odos ir mėsos.

Anakondos retai kada išgyvena daugiau nei 10 metų, nors kai kurie individai išgyveno beveik 30 metų.

Šaltiniai 

Smaugliniai
2021 m. pasaulio orientavimosi sporto slidėmis čempionatas

2021 m. pasaulio orientavimosi sporto slidėmis čempionatas – Tarptautinės orientavimosi sporto federacijos organizuotas geriausių pasaulio orientavimosi sporto slidėmis atletų čempionatas, kuris vyko vasario 24 d. – 28 d. Estijoje.

Rusijos atstovai dėl dopingo pažeidimų dalyvavo kaip neutralūs sportininkai.

Medalininkai

Vyrai

Moterys

Mišrios rungtys

Medalių lentelė

Lietuvos komanda 

Individualios rungtys

Estafetės

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Pasaulio orientavimosi sporto slidėmis čempionatai
2021 sporte
Estijos sportas
Piotr Żyła

Piotr Żyła (g. 1987 m. sausio 16 d. Cešyne) – Lenkijos šuolininkas su slidėmis, olimpietis, pasaulio čempionas.

Biografija 
2013 m. pasaulio taurės etape Osle pirmą kartą lipo ant apdovanojimų pakylos užėmęs pirmąją vietą. Tais pačiais metais pelnė pirmąjį pasaulio čempionatų medalį – bronzą komandinėje rungtyje.

Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse individualioje rungtyje užėmė 34-ą vietą, o komandinėje įskaitoje su Lenkijos nacionaline rinktine liko 4-as. 

2017 m. kartu su Lenkijos rinktine tapo pasaulio čempionais.

2021 m. pasaulio čempionate pirmą kartą tapo pasaulio individualios rungties čempionu.

Šaltiniai

Nuorodos 
 FIS svetainėje

Lenkijos olimpiečiai
Lenkijos šuolininkai su slidėmis
Gitana Akmanavičiūtė

Gitana Akmanavičiūtė (g. 1986 m. kovo 12 d.) – lietuvių lengvaatletė, vidutinių ir ilgų nuotolių bėgikė, ultramaratonininkė, Lietuvos čempionė. Lietuvos 100 km bėgimo čempionė ir rekordininkė.

Sportinė veikla 

2017 m. „Citadele Kauno maratone“ ji buvo greičiausia tarp lietuvių moterų (3:01:30) ir tai bėgikei garantavo 2017 m. Lietuvos čempionės titulą. 2019 metais tapo pirmąja istorijoje šalies bekelės bėgimo čempionato nugalėtoja. 2020 m. Tarptautiniame Vilniaus 100 km bėgime G. Akmanavičiūtė tapo moterų čempione, distanciją įveikdama per 7 val. 38 min. 58 sek.; ji 55 minutėmis pagerino nuo 2000 m. Aušrai Kavaliauskienei priklausiusį Lietuvos rekordą.

2021 m. 98-ajame Lietuvos lengvosios atletikos čempionate Palangoje Gitana Akmanavičiūtė pirmą kartą debiutavo 10000 metrų bėgime stadione ir įveikusi nuotolį per 38:11.63 (asmeninis rekordas) užėmė antrąją vietą.

2021 m. tarptautiniame „Rimi Vilniaus maratone“, kuris taip pat buvo ir Lietuvos čempionatas, Gitana Akmanavičiūtė maratono distanciją įveikė per 2:54:41 (asmeninis rekordas), užėmė pirmąją vietą bei tapo šalies čempione.

Išnašos 

Lietuvos bėgikai
Lietuvos bėgikai bekele
Martynas Paliukėnas

Martynas Paliukėnas (g. 1993 m. rugsėjo 14 d. Vilniuje) – Lietuvos krepšininkas.

Karjerą pradėjo Vilniaus Š. Marčiulionio krepšinio akademijoje. 2013–2015 m. atstovavo LKL rungtyniavusią Alytaus „Dzūkiją“. Tolesnę karjerą tęsė Lenkijoje. 2021 m. kovo mėnesį sudarė sutartį iki sezono pabaigos su Utenos „Juventus“ klubu.

2022 m. rugsėjo pabaigoje sugrįžo iš Rumunijos atgal į Utenos klubą.

2009 m. su Lietuvos jaunučių rinktine dalyvavo Europos jaunučių (U-16) čempionate, su Lietuvos jaunių rinktine – 2010 m. pasaulio jaunių (U-17) čempionate ir Europos jaunių (U-18) čempionate, su Lietuvos jaunimo rinktine – Europos jaunimo (U-20) čempionate.

Laimėjimai 
 Europos jaunučių (iki 16 metų) vicečempionas: 2009 m.
 Romano Visockio vardo varžybų MVP: 2018 m.
 Geriausiai besiginantis Lenkijos lygos žaidėjas: 2018, 2019 m.

Šaltiniai 

Paliukėnas, Martynas
FM Fortūna

VJFM Fortūna (Vaikų ir jaunimo futblo mokykla Fortūna) – Lietuvos futbolo klubas iš Kauno miesto Eigulių mikrorajono.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 2007 m., kai buvo įkurta futbolo akademija „Futbolo legionas“. 

2011 m. įkurta vaikų ir jaunimo futbolo mokykla „Fortūna“. 

2021 m. futbolo mokykloje sportavo apie 100 įvairaus amžiaus vaikų.

2021 m. sezonas 
2021 m. komandos treneriu buvo nusamdytas Rolandas Čepkauskas, dirbęs FBK Kaunas, FK Ekranas, FC Stumbras, FK Lietava, bei buvęs Lietuvos U-17 futbolo rinktinės treneriu, bet pastarasis paliko klubą vasarą ir buvo pakeistas Gabrieliumi Zagursku. 

Klubas sėkmingai licencijavosi Antrai lygai ir žaidė 2021 m. II lygoje. Iš dvidešimties dalyvių liko paskutinėje vietoje ir grėsė iškritimas į žemesnė divizioną.

2021 m. gegužės 22 d. žaidė LFF taurės turnyro pirmojo etapo rungtynes ir rezultatu 0-4 pralaimėjo Joniškio „Saned“ klubui. Po šios nesėkmės iškrito iš tolimesnių turnyro kovų.

2022 m. sezonas 
2022 m. licencijavosi Antrai lygai. Tapo vienu iš dalyvių, kurie rungtyniavo 2022 m. Antroje lygoje. 2022 m. balandžio 22 d. LFF taurės turnyro pirmame etape kovojo prieš DFK Dainava ir patyrė triuškinantį pralaimėjimą rezultatu 0:6. Po šios nesėkmės iškrito iš tolimesnių turnyro kovų.

Antroje lygoje po pirmojo etapo buvo devintoje vietoje ir pateko į stipriųjų grupę.

Sezonai 

|}

Dalyvavimas LFF taurės turnyruose

Aprangos ir jų pokyčiai 
Sportinių aprangų gamos pokyčiai
 Namuose žaidžia oranžinėmis tamsiai mėlynomis aprangomis.

Sudėtis 
 duomenys

Trenerias 
 Rolandas Čepkauskas, 2021 m. pirmoje pusėje;
 Gabrielius Zagurskas, nuo 2021 m. vasaros;

Personalas 
 Audrius Jagintavičius
 Gabrielius Zagurskas
 Algirdas Surgautas
 Mantas Fridrikas

Šaltiniai

Nuorodos 
 Klubo interneto svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Globalsportsarchive
 lietuvosfutbolas.lt (2021 m. Antra lyga; II etapas}

Lietuvos futbolo klubai
Kauno futbolas
Mindaugas Sušinskas

Mindaugas Sušinskas (g. 1995 m. vasario 22 d. Alytuje) – Lietuvos krepšininkas.

Karjerą pradėjo 2012 m., tada NKL rungtyniavusioje „Dzūkijoje“. Vėliau keletą sezonų žaidė už ją LKL. Atstovavo Lietuvą kariškių rinktinėje. 2020 m. perėjo į „Prienų“ klubą.

Šaltiniai 

Sušinskas, Mindaugas
Dingęs štetlas

Šeduvos žydų istorijos muziejus „Dingęs štetlas“  – tai nuo 2015 metų  Šeduvoje, Radviliškio rajone, privačiomis lėšomis  statomas žydiškų miestelių ( štetlų) istorijos muziejus. Jo tikslas pasakoti Šeduvos žydų istoriją iki Antrojo pasaulinio karo bei pristatyti tradicijas, verslus ir kultūrinius reiškinius, būdingus ir kitiems to meto štetlams.

Muziejaus iniciatorius – poetas, eseistas Sergejus Kanovičius. Ekspozicijos vyriausioji kuratorė yra Milda Jakulytė-Vasil, sudariusi Holokausto Lietuvoje atlasą. Statybų pradžią žymi 2018 metų pavasarį padėtas kertinis akmuo, o muziejaus atidarymas planuojamas 2023 metais. Iki muziejaus atidarymo statomame pastate, kitose Šeduvos miestelio erdvėse organizuojami įvairūs renginiai žydų istorijos ir kultūros tematika.

Kolekcija 
Šiuo metu Lietuvos ir užsienio archyvuose, bibliotekose, ir muziejuose renkama istorinė medžiaga ekspozicijai. Didelę dalį būsimo muziejaus kolekcijos sudaro iš Šeduvos žydų palikuonių, gyvenančių Lietuvoje ir užsienyje, gautos istorinės fotografijos, kiti jų dovanoti daiktai.  Muziejaus fonduose taip pat saugoma filmuota interviu medžiaga iš ekspedicijų į Izraelį ir Pietų Afrikos Respubliką. „Dingęs štetlas” kaupia eksponatus ne tik iš Šeduvos, bet ir kitų Lietuvos štetlų.

Dizainas ir architektūra 
Numatomas muziejaus plotas – 2,7 tūkst. kv. metrų. Interjerą rengia dizaino įmonė iš JAV – Ralph Appelbaum Associates (en), o pastatą suprojektavo Suomijos kompanija „Lahdelma & Mahlamäki Architects”. Projektui vadovauja architektas Raineris Mahlamakis (en), anksčiau suprojektavęs  Lenkijos žydų istorijos muziejų. Architektų partneris Lietuvoje – „Studija 2A”.

Memorialinis kompleksas 
Bendrą memorialinio komplekso dalį kartu su muziejumi sudaro restauruotos Senosios Šeduvos žydų kapinės, trys paminklai netoli Šeduvos esančiose žydų žudynių vietose (Šeduvos žydų I holokausto vieta, Šeduvos žydų II holokausto vieta, Pakutenių miškas) ir Šeduvos miestelio centre pastatyta „Mergaitės“ skulptūra Šeduvos žydų atminimui. Visų šių paminklų skulptorius yra Romualdas Kvintas. Dabartinėje miestelio turgaus aikštėje taip pat pastatytas paminklas čia stovėjusioms sinagogoms atminti, kurį sukūrė skulptorius Marijonas Šlektavičius.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali Dingęs štetlas svetainė
 Muziejus Dingęs štetlas: Europos žydų muziejų asociacija
 „Šeduvos žydų senosios kapinės“: Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras 

Istorijos muziejai
Žydų istorija
Šeduva
Ičihara

Ičihara () – miestas Japonijoje, Honšiū salos vidurinėje dalyje, Čibos prefektūroje, apie 50 km nuo Tokijo centro, jo aglomeracijoje, Tokijo įlankos pakrantėje, Boso pusiasalyje. Didelis pramoninis centras: laivų statyba, spalvotoji metalurgija (aliuminio lydymas), naftos perdirbimas, naftos chemijos pramonė.

Istorija 
Dabartinis Ičiharos miestas įkurtas 1962 m., sujungus 5 gyvenvietes.

Sportas 
 JEF United Chiba (futbolas)

Šaltiniai 

Japonijos miestai
Lietuva 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

Lietuvos sportininkai dalyvavo 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pekine, Kinijoje.

Lietuva pelnė rekordinį skaičių kvotų žiemos olimpinėse žaidynėse – dalyvavo 13 sportininkų.

Žaidynių atidarymo ceremonijoje Lietuvos vėliavą nešė dailiojo čiuožimo pora Paulina Ramanauskaitė ir Deividas Kizala.

Žaidynių boikotavimas 
2021 m. lapkričio 19 d. 17-a valdančiajai koalicijai priklausančių Lietuvos Seimo narių kreipėsi į politikus, Tautinį olimpinį komitetą ir sportininkus, ragindami boikotuoti Pekine vyksiančias žiemos olimpines žaidynes.

2021 lapkričio 23 d. LTOK patvirtino jog laikysis politinio neutralumo ir žaidynėse dalyvaus.

Biatlonas 

Rezultatai

Estafetės

Lietuva pirmą kartą dalyvavo vyrų estafetės varžybose.

Dailusis čiuožimas 

Lietuvai kelialapį iškovoję Allison Reed ir Saulius Ambrulevičius neteko teisės atstovauti Lietuvą kuomet šalies prezidentas Gitanas Nausėda atsisakė išimties tvarka amerikiečių čiuožėjai Reed suteikti Lietuvos pilietybę. Porą pakeitė kvalifikacinius standartus įvykdę Paulina Ramanauskaitė ir Deividas Kizala.

Kalnų slidinėjimas 

Kvalifikacija
Lietuvos delegacija užsitikrino po vieną vyrą ir moterį kalnų slidinėjimo varžybose.

NBG - nebaigė trasos

Slidinėjimas 

Nuotolio rungtys

Greičio rungtys

 LAP - aplenktas ratu

Kvalifikacija 
Lietuva nedalyvavo bobslėjaus, skeletono, šiaurės dvikovės, šuolių su slidėmis, greitojo čiuožimo, šorttreko ir rogučių sporto atrankose.

Šaltiniai

Nuorodos 
 LTOK oficiali svetainė

Lietuva olimpinėse žaidynėse
2022 metų žiemos olimpinės žaidynės
2021 m. pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatas

2021 m. pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatas – Tarptautinės čiuožimo sąjungos organizuotas geriausių pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku atletų čempionatas, kuris vyko kovo 5 d. – kovo 7 d. Nyderlandų mieste Dordrechte.

Dėl COVID-19 pandemijos iš čempionato pasitraukė ir nedalyvavo Pietų Korėjos, Kinijos ir Jungtinės Karalystės nacionalinės rinktinės.

Medalininkai

Vyrai

Moterys

Medalių lentelė

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatai
2021 sporte
Nyderlandų sportas
Julija Janus

Julija Janus (Janulaitytė) (g. 1970 m. vasario 16 d. Vilniuje) – tarpdisciplininė menininkė, mados dizainerė, Lietuvos dizainerių sąjungos narė, Baltijos mados federacijos narė (nuo 1999 m.). Julia Janus – mados ir gyvenimo būdo prekės ženklas, įkurtas 2009 m.

1994 m. baigė Vilniaus dailės akademiją. 1994–1995 m. studijavo Nyderlanduose Arnhemo dailės ir muzikos akademijoje, 2019 m. baigė ISM vadybos ir ekonomikos universitetą, vadovų magistro studijas.

1988–1990 m. dirbo Vilniaus modelių namuose siuvėjos mokine, siuvėja, piešėja, 1993–1996 m. dirbo bendrovės „Vilija“  dizainere. 1997 m. Vilniuje įkūrė Julijos Žilėnienės mados namus (nuo 2010 m. „Julijos namai“).
Viena iš mados festivalio „Mados infekcija“ (1999 m.) steigėjų, dalyvavo įvairiose mados savaitėse, mados dizaino parodose Vilniuje, Maskvoje, Rygoje, Londone, Kopenhagoje, Paryžiuje, Niujorke ir kt.

Kuria drabužių, juvelyrikos, avalynės, interjero , baldų dizainą, tapo, vysto dizaino prekės ženklų, vietokūros ir fizinių patyrimų dizaino koncepcijas, kuria muziką.

Kūrė ir palaikė Prezidento V. Adamkaus žmonos Almos Adamkienės, Prezidento R. Pakso žmonos Laimos Paksienės, Prezidentės Dalios Grybauskaitės, kitų politikų įvaizdį. 

Sukūrė kostiumus šiems teatro spektakliams:
 „Karališka aistra“ Vilniaus mažajame teatre 2008 m.
 „Skerdynių Dievas“ Šiaulių dramos teatre 2012 m.
 „Ją vadina Gupele“ Jaunimo teatre Vilniuje 2012 m.
 „Pabaigos pradžia“ Jaunimo teatre Vilniuje 2014 m.
 „Koncertų Klasikos diversijos“ atlikėjų kostiumus ir kt.

Nuo 2018 m. Vilniaus senamiestyje, Stiklių, Gaono, Žydų ir M. Antokolskio gatves apimančio kvartalo, pavadinto Stiklo kvartalu, bendruomenės asociacijos Miesto kvartalas pirmininkė.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Julija Janus svetainė
 Dizaino savaitė 
 Prekės ženklo istorija
 Stiklo kvartalo bendruomenė
 Muzikos albumas Baltics Sounds. Organic Geometry

Lietuvos dizaineriai
Mercedes D.IV

Mercedes D.IV buvo aštuonių cilindrų vandeniu aušinamas vienaeilis karbiuratorinis aviacinis vidaus degimo variklis, 1917 m. gamintas įmonės Daimler Motoren Gesellschaft (DMG) ir nedideliais kiekiais Pirmojo Pasaulinio karo metu naudotas Vokietijos Imperijos karinių oro pajėgų orlaiviuose.

Sukūrimas 
Mercedes D.IV buvo iki aštuonių cilindrų padidinta plačiai naudoto šešių cilindrų variklio D.III modifikacija, kuri išvystydavo 162 kW (217 AG). Variklis buvo naudojamas su reduktoriumi.  

Pagal savo parametrus tuo metu Vokietijoje naudotoje IdFlieg klasifikacijos sistemoje D.IV buvo IV klasės variklis.  

Mercedes D.IV  pasirodė nepatikimas. Pagrindine to priežastimi tapo per ilgas ir lūžti linkęs alkūninis velenas, kuris buvo suprojektuotas šešių cilindrų D.III ir vėliau prailgintas naudoti aštuonių cilindrų D.IV.  

Nustojus naudoti D.IV, šis numeris buvo priskirtas techniškai nesusijusiam šešių cilindrų Mercedes D.IVa.

Eksploatacija 

Mercedes D.IV buvo montuojamas į šiuos orlaivius:

AEG C.V
 AEG G.III
 AEG R.
 AGO C.II
 AGO C.VIII
 Albatros C.V
 DFW R.I
 Gotha G.II
 LVG C.IV
 Įvairius Didžiuosius orlaivius (vok. Riesenflugzeuge) (angl. R-planes) – bent 3 variklius turėjusius bombonešius.

Parametrai 
 Tipas: 8 cilindrų vandeniu aušinamas vienaeilis aviacinis karbiuratorinis vidaus degimo variklis
 Cilindro skersmuo: 140 mm 
 Stūmuoklio eiga: 160 mm 
 Tūris: 19,7 l
 Ilgis: 1990 mm 
 Plotis: 600 mm 
 Aukštis: 1040 mm 
 Sausas svoris: 365 kg 
 Galia: 162 kW (217 AG) esant 1400 aps/min.

Nuorodos 

 Kroschel, Gunter and Helmust Stützer. (1977) Die deutschen Militarflugzeuge 1910-1918 Wilhelmshaven: Lohse-Eissing Mittler.
 wwiaviation.com

Aviaciniai varikliai
Žaibgala

Žaibgala (arba Žaibogala) – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Upytės, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Ėriškių.

Istorija 
Upytės apylinkės Žaibgalos kaimas panaikintas 1979 m. lapkričio 28 d.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Vypliai

Vypliai – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Vadoklių, 0,5 km į šiaurės vakarus nuo Klebonų.

Istorija 
Vadoklių apylinkės Vyplių kaimas panaikintas 1979 m. lapkričio 28 d.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Alun Ffred Jones

Alinas Fredas Džonsas (, 1949 m. spalio 29 d. Brinamanas, Karmartenšyras, Velsas) – valų politikas, Velso partijos () narys, buvęs televizijos prodiuseris, rašytojas ir režisierius. A. F. Džonsas 2003–2007 m. buvo Velso parlamento narys nuo Kernarvono ir po 2007 m. vykusių rinkimų į Velso parlamentą – nuo naujai sudarytos Arvono apygardos. 2008 m. A. F. Džonsas įėjo į istoriją kaip pirmasis Jungtinės Karalystės atstovas, Europos Sąjungos susitikime prabilęs valų kalba. Nuo 2019 m. spalio A. F. Džonsas buvo Velso partijos pirmininkas.

Išnašos

Velso politikai
Carwyn Jones

Karvinas Hovelas Džonsas (, 1967 m. kovo 21 d. Svonsis, Velsas) – valų politikas, nuo 2009 iki 2018 m. ėjęs Velso ministro pirmininko pareigas ir buvęs Velso leiboristų partijos lyderiu. 2007–2009 m. dirbo generaliniu Velso patarėju. Pirmą kartą  į Velso parlamentą K. H. Džonsas buvo išrinktas 1999 m. nuo Bridžendo apygardos. 

2000–2002 m. Velso vyriausybės ministrų kabinete K. H. Džonsas dirbo žemės ūkio ir kaimo plėtros sekretoriumi, 2003–2007 m. buvo aplinkos ministras. Po 2007 m. rinkimų buvo paskirtas švietimo, kultūros ir valų kalbos ministru, o vėliau generaliniu Velso patarėju ir, Vieningajam Velsui sudarius koaliciją su Velso partija, rūmų vadovu.

2009 m. gruodžio 1 d. daugiau kaip pusės balsų persvara K. H. Džonsas pakeitė leiboristų lyderį ir ministrą pirmininką R. Morganą. Kaip trečiasis Velso vyriausybei vadovaujantis politikas, 2009 m. gruodžio 9 d. K. H. Džonsas buvo paskirtas eiti ministro pirmininko pareigas ir kitą dieną davė priesaiką.

2018 m. balandžio 21 d. pranešė rudenį paliksiąs ministro pirmininko postą, ir tų metų gruodį M. Dreikfordas (K. H. Džonso kabineto finansų ministras) buvo išrinktas į jo vietą.

Išnašos

Velso politikai
Stambulo konvencija

Europos Tarybos konvencija dėl smurto prieš moteris ir smurto artimoje aplinkoje prevencijos ir kovos su juo (Stambulo konvencija) – 2011 m. Stambule, Turkijoje Europos Tarybos parengta tarptautinė sutaris, ginanti žmogaus teises.

Vadinamąją Stambulo konvenciją 2013 m. pasirašė ir Lietuva, tačiau Seimas dokumento iki šiol neratifikavo. Panaši padėtis ir Latvijoje – 2016 m. sutartį pasirašiusioje šalyje konvencija nėra įsigaliojusiusi. Sutartis įsigaliojusi Lenkijoje, tačiau ir ten susiduriama su priešprieša, kyla aistros dėl jos atšaukimo. Sutartis jau galioja 34 valstybėse, tarp kurių yra ir 21 Europos Sąjungos narė.

Pati Turkija, anksčiau Stambulo konvencijai pritarusi pati pirmoji, 2021 m. liepos mėn. ją galutinai atšaukė ir tapo viena šalių, kurios šio dokumento atsisakė.

Daugiausia prieštarų sukėlė terminas lytis socialiniu aspektu () vartojamas tarptautiniuose teisiniuose dokumentuose ne pirmą kartą. Anot Europos Tarybos, kilo sunkumų verčiant jį į daugelį kalbų dėl tiesioginio atitikmens nebuvimo, bei jo atskyrimo nuo termino lytis fiziniu aspektu (), ir tuo kartais buvo naudojamasi siekiant įžiebti prieštaravimus dėl Konvencijos nuostatų ir jų taikymo pasekmių. Europos Taryba pabrėžia, kad Stambulo konvencijoje nenustatomi nauji su lyties tapatybe ar seksualine orientacija susiję standartai, įskaitant ir susijusius su teisiniu tos pačios lyties asmenų partnerystės pripažinimu. Sutartis taip pat susilaukė kritikos tiek dėl moters kaip aukos pristatymo, tiek dėl siekio kuo labiau institualizuoti asmeninius santykius.

Išnašos 

Tarptautinės konvencijos
Žmogaus teisės
Europos Taryba
Kaktusinė pelėda

perimvietės
 neperi
 sėsli - ištisus metus
 migracijų regionai

Kaktusinė pelėda (Micrathene whitneyi) – tikrųjų pelėdų (Strigidae) šeimos paukštis. Tai smulkiausia ne tik pelėdinių paukščių (Strigiformes) būrio rūšis, bet smulkiausia rūšis tarp visų plėšriųjų paukščų.

Paplitimas 
Aptinkama pietinėje Šiaurės Amerikos dalyje (pietvakarinėje JAV dalyje ir Meksikoje). Paplitimo areale nėra reta. Daugiausia gyvena krūmais ir kaktusais apaugusiose dykumose (čiaparalėje), bet pasitaiko ir kitur savo areale (išskyrus grynus pušynus).

Išvaizda 
Tai maža, naminio žvirblio dydžio pelėda. Kūno ilgis 130–140 mm, sparnų ilgis 99–113 mm, uodega 45–53 mm. Patinai sveria 36–45 g, patelės 41–48 g. Apvalia (be „ausų“) galva ir trumpa uodega. Spalva įvairuoja tarp pilkšvos ir rusvos, akys su siaurais baltokais antakiais. Skrydis kiek panašus į šikšnosparnio, bet ne toks chaotiškas. Balsas sudėtingas, gali būti iki 20 „natų“, poros ūbauja kartu neretai visą naktį. Lotyniškai taip pavadinta žymaus amerikiečių geologo, Josiah Dwight Whitney (1819–1896), garbei.

Gyvenimo būdas 
Naktinis paukštis, neagresyvus, labiau linkęs sprukti nei kovoti. Minta daugiausia vabzdžiais (žiogais, šimtakojais, cikadomis, maldininkais, skėriais), jų lervomis, taip pat skorpionais. Gali užpulti pelę, kitą mažą paukštį ar smulkų driežą, net gyvatę. Daug grobio pagriebiama skrendant, nes šitos pelėdžiukės skrydyje labai manevringos, prireikus gali „pakibti“ ore. 

Kiaušinius deda kaktusų ar medžių uoksuose (priklauso nuo genių, kurie tuos uoksus išskaptuoja). Deda dažniausiai tris kiaušinius, nors gali būti nuo vieno iki penkių. Peri dvi savaites (pagal kitus šaltinius 24 dienas). Skirtingai nuo kitų pelėdų, patinėlis padeda perėti, kartais paleisdamas patelę pamedžioti. Jauniklius maitina patelė, bet ji perduoda jiems patinėlio atneštą maistą. Sėkmingiausiai jauniklius auginančios Šiaurės Amerikos pelėdos (apsiplunksnavusiais jaunikliais tampa apie 70 % kiaušinių). 

Laisvėje dažniausiai išgyvena iki 5 metų.

Porūšiai 
Išskiriami 4 porūšiai, iš kurių 1 išnykęs:
 Micrathene whitneyi whitneyi Cooper, JG, 1861; JAV pietvakariuose ir šiaurės vakarų Meksikoje.
 Micrathene whitneyi idonea Ridgway, 1914; pietinis Teksasas ir iki centrinės Meksikos.
 Micrathene whitneyi sanfordi Ridgway, 1914; Žemutinė Pietų Kalifornija	
 † Micrathene whitneyi graysoni Ridgway, 1886; Sokoro saloje išnykusios

Taip pat skaityti 
 Pasaulio smulkiausių plėšriųjų paukščių rūšių sąrašas

Šaltiniai 

Pelėdiniai paukščiai
Kupiškio KK Kupiškis

Kupiškio KK „Kupiškis“ – mėgėjų krepšinio klubas iš Kupiškio, dalyvaujantis RKL (Regionų krepšinio lygos) pirmenybėse.  Komanda įkurta dar 2010 m., o didžiausias ekipos pasiekimas – 2012 m. iškovotas RKL B diviziono auksas.

Klubo pavadinimai 

 2010–2015 Kupiškio SC-„Dailista“
 2015 – dabar Kupiškio KK „Kupiškis“

Sezonai

Žymiausi žaidėjai 

  Gytis Radzevičius
  Tomas Balčiūnas
  Domantas Vilys

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali „Facebook“ paskyra
 Komandos puslapis RKL svetainėje

Lietuvos krepšinio klubai
Kupiškis
Lukas Hofer

Lukas Hoferis (, g. 1989 m. rugsėjo 30 d. Brunike, Pietų Tirolyje) – Italijos biatlonininkas, olimpinių žaidynių ir pasaulio čempionatų medalininkas.

Karjera 
Biatlonu užsiima nuo 2000 m. Nuo 2006 m. Italijos rinktinėje. 2006–2009 m. dalyvavo IBU taurės varžybose, pasaulio jaunių ir jaunimo čempionatuose, du kartus tapo jaunių čempionu. 2009 m. debiutavo biatlono pasaulio taurės varžybose, 2010 m – olimpinėse žaidynėse, 2011 m. – pasaulio čempionate. 2009–2010 m. sezone iškovojo savo pirmąjį pasaulio taurės medalį – buvo trečias mišrioje estafetėje Kontiolahtyje, o 2010–2011 m. sezone – pirmąjį medalį asmeninėse rungtyse – buvo trečias masinio starto rungtynėse pasaulio čempionate Chanty Mansijske. 2011–2012 m. sezone iškovojo savo pirmąją pasaulio taurės pergalę – tapo čempionu estafetėje Oberhofe, 2013–2014 m. sezone – pirmąją pergalę asmeninėse rungtyse – dalinosi pirmąja vieta su Vokietijos biatlonininku Simonu Šempu sprinte Antholce. 2014 m. olimpinėse žaidynėse Sočyje ir 2018 m. Pjongčane iškovojo bronzą mišrioje estafetėje. Bendroje įskaitoje sportininkui sėkmingiausias buvo 2017–2018 m. pasaulio taurės sezonas – iškovota 5 vieta.

Pasiekimai 
Lentelės sudarytos pagal Tarptautinės biatlono sąjungos statistinius duomenis.

Olimpinės žaidynės 

*DNF – (Did not finish) varžybas pradėjo, bet nebaigė.

Pasaulio čempionatai 

*DNS – (Did not start) registruotas varžyboms, bet nedalyvavo.
**Asmeninė mišri estafetė pasaulio čempionatų programoje nuo 2019 m.
***Žiemos olimpinių žaidynių metais pasaulio čempionatai nerengiami.

Pasaulio taurė

Asmeninės prizinės vietos 

*Pasaulio taurės, Pasaulio čempionatų ir Olimpinių žaidynių rezultatai.
**Lentelių duomenys atnaujinti 2022-03-20.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Asmeninis tinklalapis

Italijos olimpiečiai
Biatlonininkai
TOPsport

TOPsport – azartinių lošimų ir kazino paslaugas teikianti bendrovė, veikianti Lietuvoje, įsteigta 2021 m. birželio 29 d. ir veiklą vykdanti nuo 2022-ųjų. „TOPsport“ yra generalinis Lietuvos ledo ritulio lygos bei TOPsport-Regionų krepšinio lygos (TOPsport-RKL) generalinis rėmėjas.

Istorija 
„TOPsport“ įmonė buvo įsteigta 2001 m. birželio 29 d., o veiklą pradėjo 2002 m. Įmonės pateiktais duomenimis, nuo to laiko „TOPsport“ lažybų punktai įsteigti 28-iuose skirtinguose Lietuvos miestuose.

„TOPsport“ 2002 m. lapkričio 19 d. įkūrė pirmąjį lažybų punktą, kuris buvo Kaune, Vilniaus gatvėje. 

2022 m. bendrovėje dirbo 237 darbuotojas, įvairiuose Lietuvos miestuose buvo 73 „TOPsport“ lažybų punktai, veikė 41 lošimo automatų salonas.

Rėmėjai 
Nuo 2022-2023 metų sezono „TOPsport“ tapo A Lygoje rungtyniaujančio futbolo klubo „Kauno Žalgiriu“ generaliniu rėmėju. „TOPsport“ dar 2019-2020 metų sezone prisijungė ir tapo generaliniu „Kauno Žalgirio“ salės futbolo komandos rėmėju.

„TOPsport“ taip pat nuo 2019-2020 metų sezono yra generalinis Lietuvos tinklinio federacijos rėmėjas. LTF „TOPsport“ vardu organizuoja du čempionatus: „TOPsport“ Lietuvos tinklinio čempionatą  bei „TOPsport“ Lietuvos paplūdimio tinklinio čempionatą.

„TOPsport“ yra generalinis ralio komandos „Simaška Team“ rėmėjas, kuri varžosi Europos ralio čempionato etapuose.  Taip pat, daugkartinio žiedinių lenktynių prizininko ir nugalėtojo Izidoriaus Paukščio rėmėjas, kuris dalyvauja Lietuvos, Baltijos šalių bei 1006 km žiedinėse lenktynėse.. „TOPsport“ 2022 tapo ir NASCAR lenktynininko Gusto Grinbergo rėmėju.    

„TOPsport“ taip pat yra Lietuvos „Krepšinio namai“ projekto mecenatai.   

„TOPsport“ 2013 m. tapo oficialiu generaliniu Vilniaus Žalgirio rėmėju . 2020 m. Bendradarbiavimas tęsėsi iki 2022 m. „TOPsport“ taip pat 2021-2022 metų sezone buvo TOPsport-Regionų krepšinio lygos (TOPsport-RKL) generaliniu rėmėju,  o 2021 „TOPsport“ tapo generaliniu Lietuvos ledo ritulio lygos rėmėju.

Parama 
„TOPsport“ 2021 m. suteikė paramą Labdaros ir paramos fondui „Rugutė“, nuo 2004 m. visapusiškai remiančiam onkologinės ligos užkluptus vaikus. 
„TOPsport“ taip pat suteikė paramą ne pelno siekiančiai organizacijai „RAUDONOS NOSYS Gydytojai klounai“, humoro pagalba teikiančiai emocinę bei psichologinę pagalbą labiausiai pažeidžiamoms visuomėnes grupėms.

Įspėjimai 
2016 m. Lygių galimybių kontrolieriaus tarnyba skyrė įspėjimą „TOPsport“.
2020 m. Vartotojų teisių apsaugos tarnyba skyrė įspėjimą „TOPsport“ dėl draudžiamos lyginamosios reklamos „Tuk Tuk“, nugriaunant lauko tualetą.

Šaltiniai 

Kazino
Pirolizinas

Pirolizinas – netipinė aminorūgštis, aptinkama metaną sintetinančiose archėjose. Pagrindinė fiziologinė jo naudojimo sritis yra piroliziną turinti metilamino metiltransferazė, jos aktyvus centras. Pirolizino genus praradusios bakterijos nebegali augti ant kai kurių šiaip joms tinkamų substratų. 2010 m. buvo žinomas tik vienas atrodo kitą funkciją atliekantis, pirolizino turintis baltymas. Ši funkcija nebuvo aiški.

Pirolizinas įjungiamas į peptidinę grandinę transliacijos metu, kaip ir kitos aminorūgštys. Jis turi savo transportinę RNR bei specifinį kodoną (UAG), kuris taip veikia tik specifinėmis sąlygomis (įprastai tai „stop“ kodonas). Skirtingai nuo selenocisteino, pirolizinas iš pradžių susintetinamas ir tik paskui prijungiamas prie savo tRNR. 

Pirolizinas ląstelėje susintetinamas iš dviejų lizino molekulių, vieną jų iš pradžių paverčiant metilornitinu ir po to prie šio prijugiant antrąją.

Šaltiniai 

Amino rūgštys
Lukas Savickas

Lukas Savickas (g. 1990 m. balandžio 12 d. Vilniuje) – Seimo narys, politikas, visuomenininkas.

Biografija 

2008–2011 m. studijavo Jungtinės Karalystės Jorko universitete, kuriame įgijo politikos ir tarptautinių santykių bakalauro laipsnį.

2011–2012 m. Olandijos Mastrichto universitete toliau tęsė studijas, įgijo Europos viešųjų reikalų magistro laipsnį. 2012 m. stažavosi Lietuvos nuolatinėje atstovybėje Europos Sąjungoje.

2012–2013 m. dirbo Jaunųjų profesionalų programos „Kurk Lietuvai“ projektų vadovu.

2013–2016 m. VšĮ „Investuok Lietuvoje“ ekspertas, vėliau naujai suformuotos investicinės aplinkos gerinimo grupės vadovas.

2016 m. dirbo asociacijos „Investors’ Forum“ politikos ir viešųjų reikalų vadovu.

2016–2020 m. Ministro Pirmininko Sauliaus Skvernelio patarėjas ekonomikos ir strateginių pokyčių valdymo klausimais pareigas. 2020 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės kanclerio pirmasis pavaduotojas.

Politinė karjera 
2019–2020 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys, frakcijos seniūnas, Ekonomikos ir finansų ir Kontrolės komitetų narys. Nuo 2020 m. Seimo narys, Ateities komiteto pirmininko pavaduotojas, Ekonomikos ir Europos reikalų komiteto narys, nuo 2022 m. Demokratų frakcijos „Vardan Lietuvos“ seniūnas.

Nuo 2022 m. Demokratų sąjungos „Vardan Lietuvos“ narys, pirmininko pavaduotojas, Vilniaus miesto skyriaus pirmininkas.

Laisvalaikis 
Laisvalaikiu užsiima vandens bei kalnų sportu, domisi istorija, literatūra ir filmais.

Išnašos

Nuorodos 

 Luko Savicko dalyvavimas Seimo rinkimuose (vrk.lt)
 Luko Savicko dalyvavimas Savivaldos rinkimuose ('vrk.lt)

Seimo nariai
Miuncheno Bayern (krepšinio klubas)

Miuncheno „Bayern“ ( – 'Miuncheno Bavarija') – Vokietijos krepšinio klubas iš Bavarijos sostinės Miuncheno, Miuncheno „Bayern“ sporto klubo, garsėjančio savo futbolo komanda, dalis.

Istorija 

Miuncheno „Bayern“ krepšinio skyrius atidarytas 1946 m. Pradžioje tai buvo pajėgi Vakarų Vokietijos komanda, XX a. 6-ajame dešimtmetyje du kartus laimėjusi šalies čempionatą. Komanda net debiutavo Europoje, dalyvaudama pirmuosiuose 1968–1969 m. Nugalėtojų taurės turnyro etapuose, bet paskui komanda žaidė nesėkmingai ir 1974 m. perkelta į Vokietijos antrąjį divizioną. Po to „Bayern“ beveik visai dingo iš krepšinio žemėlapio ir per kitus tris su puse dešimtmečių vos tris sezonus pateko į Vokietijos aukščiausią lygą.

2008 m. „Bayern“ vadovybė iškėlė tikslą grįžti į aukščiausią klubinio krepšinio lygmenį. Po klubo jaunių komandos sėkmės „Bayern“ įsigijo Diusdeldorfo „Magics“ licenciją grįžti į Vokietijos antrąjį divizioną. Prie komandos prisijungus nacionalinės rinktinės žaidėjams Stefanui Hamonui ir Demondui Grinui, o komandą į priekį vedant vyriausiajam treneriui Dirkui Bauermanui, „Bayern“ dominavo antrajame divizione, o 2011 m. išsikovojo teisę grįžti į Vokietijos elito gretas. Kitame sezone Bavarijos klubas deliutavo Europos taurėje ir pasiekė „Bundeslygos“ atkrintamąsias varžybas. 2013–2014 m. „Bayern“ debiutavo „Eurolygoje“ ir pasiekė Top 16 etapą bei pirmą kartą po labai ilgos pertraukos tapo Vokietijos čempionais. Vėliau keletą metų „Bayern“ nepavyko iškovoti trofėjų nei Vokietijoje, nei aukštesnių pasiekimų Europos lygoje arba „Eurolygoje“. tačiau 2017–2018 m. Bavarijos komandai buvo vėl labai sėkmingas – laimėta „Bundeslyga“, šalies taurė, o Europos lygoje pasiektas pusfinalis.

2018–2019 m. iki „Eurolygos“ atkrintamųjų vokiečiams pritrūko tik vienos pergalės. 2020–2021 m. „Bayern“, vedama italų trenerio Trinkjerio, pranoko lūkesčius ir nuo pat sezono pradžios įsitvirtino geriausiame „Eurolygos“ komandų aštuonetuke. Komandą į priekį vedė serbas Vladimiras Lučičius ir amerikietis Veidas Boldvinas.

Pasiekimai 
 Vokietijos Bundeslyga (5 kartus): 1953–54, 1954–55, 2013–14, 2017–18, 2018–19 m.
 Vokietijos krepšinio taurė (2 kartai): 1968, 2018 m.
 2-oji Vokietijos krepšinio lyga (1 kartas): 2010–11 m.

Treneriai 
Žymesni komandos treneriai:
  Dirkas Bauermanas (2010–2012 m.)
  Svetislavas Pešičius (2012–2016 m.)
  Aleksandras Džordževičius (2017–2018 m.)
  Dejanas Radoničius (2018–2020 m.)
  Andrėja Trinkjeris (2020– m.)

Šaltiniai 

 

Vokietijos krepšinio klubai
Miuncheno sportas
Thomas Powel

Tomas Pauelas (Thomas Powel, 1845 m. – 1922 m. gegužės 16 d.) – valų keltologas, nuo 1884 iki 1918 m. Kardifo Universiteto koledže keltų kalbų profesorius.

Biografija
T. Pauelas gimė 1845 m. mažoje Lanurtido gyvenvietėje Povise, mokėsi Landoveryje, o 1869 m. įstojo į Oksfordo universiteto Jėzaus koledžą. 1872 m. gavo humanitarinių mokslų bakalauro laipsnį.

1878–1880 m. dėstė Nepriklausomame Tontono koledže, tada buvo paskirtas Butlo koledžo direktoriumi ir šias pareigas ėjo iki 1883 m. Vėliau naujajame Kardifo Universiteto koledže tapo klasikinių kalbų lektoriaus padėjėju, po to dėstė keltų kalbas. 1884 m. pradėjo eiti keltų kalbų profesoriaus pareigas, dirbo profesoriumi iki 1918 m., kuomet išėjo į pensiją. Žurnale valų kalba Y Cymmrodor 1879–1886 m. redagavo ir rašė kalbotyros ir literatūros straipsnius; taip pat redagavo viduramžių tekstus, įskaitant įžymiosios „Gododino” poemos T. Stivenso versiją.

T. Pauelas Kardifo universiteto ir miesto bibliotekoms padėjo gauti svarbių rankraščių ir knygų, įkūrus Nacionalinę Velso biblioteką T. Pauelas buvo jos valdybos narys. Jis sakė, kad yra labiau linkęs skirti laiką studentams, o ne asmeniniams tyrimams. Velso universitetas 1921 m. T. Pauelui suteikė literatūros daktaro laipsnį. T. Pauelas mirė Aberistvite 1922 m. gegužės 16 d.

Išnašos

Bibliografija
T. Pauelo darbai ir darbai apie jį

Velso asmenybės
Jungtinės Karalystės kalbininkai