joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kulešės Košcelnės valsčius

Kulešės Košcelnės valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje. Centras – Kuleše Košcelnė. Ribojasi su Kobilino Božimų, Kolakų Košcelnės, Rutkų, Sokolų ir Mazovijos Vysokio valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 115,45 km², iš kurių:
 ariama žemė: 67 %
 miškai: 27 %
 vandens telkiniai: 6 %
Valsčius sudaro 9,01 % Mazovijos Vysokio apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1424,55 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Chojane Bonkai, Chojane Gorčanai, Chojane Pavlovienta, Chojane Pieckai, Chojane Serocenta, Chojane Stankovienta, Čarnovo Bikai, Fašče, Golaše Dombas, Golaše Mošcickiai, Grodzkie Ščepanovienta, Kalinovo Solkai, Kuleše Košcelne, Kuleše Litevka, Kuleše Podlipne, Kuleše Podavce, Lešnevo Nedžviedžas, Niziolki Dobkai, Nove Grodzkiai, Nove Kalinovas, Nove Viechai, Nove Viknas, Stara Litva, Stare Grodzkiai, Stare Kalinovas, Stare Niziolkai, Stare Viknas, Stipulki Giemzinas, Tibori Ušinskiai, Vnori Pažochai, Vnori Viechai ir Vnori Vipichai.

Šaltiniai 

 
Visokių Mazoveckos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Novės Piekutų valsčius

Novės Piekutų valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje. Centras – Nove Piekutai. Ribojasi su Bransko, Pošvientnės, Sokolų, Šepetovo ir Mazovijos Vysokio valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 109,37 km², iš kurių:
 ariama žemė: 78 %
 miškai: 16 %
 vandens telkiniai: 6 %
Valsčius sudaro 8,53 % Mazovijos Vysokio apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1405,72 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Hodiševas, Jablon Dobkai, Jablon Dombrova, Jablon Jankovce, Jablon Košcelna, Jablon Markovienta, Jablon Piotrovce, Jablon Spalai, Jablon Šlivovas, Jablon Zambrovizna, Jablon Zažeckiai, Joškai, Koboskai, Kostri Litva, Kostri Noskai, Krasovo Čestkai, Krasovo Siudmakai, Krasovo Vielkiai, Krasovo Vulka, Lendovo Budai, Lopiene Ježe, Lopiene Šelongai, Lopiene Ziskai, Markovo Vulka, Nove Piekutai, Nove Žepkai, Nove Žochai, Piekuti Urbanai, Prušanka Mala, Sklodi Borove, Sklodi Pžirusai, Stare Žochai, Stokoviskas, Tločevas ir Viežbovizna.

Šaltiniai 

 
Visokių Mazoveckos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Sokolų valsčius

Sokolų valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje. Centras – Sokolai. Ribojasi su Choroščo, Kobilino Božimų, Kulešės Košcelnės, Lapių, Novės Piekutų, Pošvientnės ir Mazovijos Vysokio valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. XIX a. dalis valsčiaus kaimų priklausė Truskolasų valsčiui. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Kovalevščiznos valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 155,57 km², iš kurių:
 ariama žemė: 71 %
 miškai: 19 %
 vandens telkiniai: 10 %
Valsčius sudaro 12,14 % Mazovijos Vysokio apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1429,51 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Bruševas, Bruševo Borkovizna, Buinai, Chomice, Čaikai, Drongai, Dvoraki Pikatai, Dvoraki Staškai, Idžki Mlinovskiai, Idžki Šredniai, Idžki Viknas, Jablonovo Kontai, Jablonovo Vipichai, Jamiolki Godzebai, Jamiolki Kovale, Jamiolki Piotrovienta, Jamiolki Švietlikai, Jenkai, Kovalevščizna, Kovalevščizna Folvarkas, Kruševo Brodovas, Kruševo Glonbai, Kruševo Vipichai, Kžiževas, Mojsikai, Noski Šnetne, Nove Raciborai, Perki Bujenkai, Perki Frankai, Perki Karpiai, Perki Lachai, Perki Mazovše, Perki Vipichai, Penzai, Porošl Kije, Roški Chžčonai, Roški Lešne, Roški Sončkai, Roški Zemakai, Sokolai, Stare Raciborai, Stare Truskolasai, Truskolasi Lachai, Truskolasi Niviskas, Truskolasi Olšina, Truskolasi Vola, Vanevas ir Žonce.

Šaltiniai 

 
Visokių Mazoveckos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Šepetovo valsčius

Šepetovo valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje. Centras – Šepetovas. Ribojasi su Bransko, Čiževo, Klukovo, Novės Piekutų ir Mazovijos Vysokio valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai. 2007 m. lapkričio 12 d. pradėtas naudoti Šepetovo valsčiaus herbas.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 151,9 km², iš kurių:
 ariama žemė: 76 %
 miškai: 17 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 11,85 % Mazovijos Vysokio apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1364,5 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Chorožice, Dombrova Bibitkai, Dombrova Dolengai, Dombrova Gogole, Dombrova Kaskai, Dombrova Lazai, Dombrova Močidlai, Dombrova Tvorkai, Dombrova Vilkai, Dombrova Zablotne, Dombruvka Košcelna, Jablon Kikolskiai, Jablon Samsonai, Kamien Rupiai, Močidli Jakubovienta, Močidli Stanislavovienta, Nove Gieraltai, Nove Šepetovo Podlešne, Nove Varele, Nove Zalesiai, Plevkai, Pulaze Švierže, Stare Gieraltai, Stari Kamienas, Staviereje Podlešne, Staviereje Michalovienta, Šepetovas, Šepetovo Januvka, Šepetovo Podlešne, Šepetovo Vavžince, Šepetovo Žakai, Šimbori Andžejovienta, Šimbori Jakubovienta, Šimbori Vlodkai, Šrednica Jakubovienta, Šrednica Mačkovienta, Šrednica Pavlovienta, Varele Filipoviče, Vilini Rušas, Višonki Posele, Vlosti Olšanka, Vojni Izdebnikas, Vojni Krupai, Vojni Pieckai, Vojni Pietraše, Vojni Pogoželis, Vojni Šubi Šlacheckiai, Vojni Šubi Vlošcianskiai, Vojni Vavžince ir Zabiele.

Šaltiniai 
http://stat.gov.pl/en/topics/statistical-yearbooks/statistical-yearbooks/demographic-yearbook-of-poland-2014,3,8.html/  

 
Visokių Mazoveckos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Mazovijos Vysokio valsčius

Mazovijos Vysokio valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje. Centras – Mazovijos Vysokis. Ribojasi su Čiževo, Kolakų Košcelnės, Kulešės Košcelnės, Novės Piekutų, Sokolų, Šepetovo ir Zambruvo valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. XIX a. dalis valsčiaus kaimų priklausė Chojanų, Dzencelo ir Jablonkos valsčiams. 1870–1919 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Mazoveckos valsčiui. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 166,11 km², iš kurių:
 ariama žemė: 72 %
 miškai: 23 %
 vandens telkiniai: 5 %
Valsčius sudaro 12,96 % Mazovijos Vysokio apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1428,97 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Brikai, Brokas, Bučino Mikosai, Buini Biševas, Bžuski Bžezinskiai, Bžuski Falkai, Bžuski Gromkai, Bžuski Markovizna, Bžuski Stare, Bžuski Tatarai, Dombrova Dzencelas, Fašče, Golaše Gurkai, Golaše Pušča, Jablon Rikače, Jablon Ušinskiai, Jablonka Košcelna, Jablonka Švierčevas, Kalinovo Čosnovas, Mazurai, Michalkai, Miodusi Litva, Miodusi Stasiovienta, Miodusi Stokas, Miodusi Vielkiai, Mistki Žimas, Mšcichai, Nova Rušas, Nove Osipai, Osipi Kolonija, Osipi Lepertovizna, Osipi Vidziori Drugiai, Osipi Vidziori Piervše, Osipi Zakževizna, Rembiševo Studziankai, Sokoli Jažvinai, Stara Rušas, Stare Osipai, Šviencko Novinai, Šviencko Vielkai, Tibori Jeziernia, Tibori Kamianka, Tibori Mištale, Tibori Olševas, Tibori Tžcianka, Tibori Vulka, Tibori Žochai, Tžecinai, Višniuvekas, Višniuvek Kolonija, Vruble, Vulka Duža, Vulka Mala ir Zavroce Novinai.

Šaltiniai 

 
Visokių Mazoveckos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Semnano provincija

Semnano provincija () – provincija Irano šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Semnanas.

Geografija 

Šiaurinė provincijos dalis kalnuota (Elburso kalnai), apaugusi senovinėmis giriomis. Pietinę pusę užima sausringa lyguma, kurią daugiausia užima Dešte Keviro dykuma.

Gyventojai 

Provincijoje kalba persų, mazenderanių kalbomis, semnanių, sangsarių tarmėmis.

Didžiausi miestai: Semnanas, Šahrudas, Damganas, Garmsaras, Mehdišehras.

Administracinis suskirstymas 
 
Provincija padalinta į 5 šahrestanus:

 Damgano šahrestanas
 Garmsaro šahrestanas
 Mehdišehro šahrestanas
 Semnano šahrestanas
 Šahrudo šahrestanas

Irano provincijos
Mazenderano provincija

Mazenderano provincija () – provincija Irano šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Saris.

Geografija 

Provincija įsikūrusi pietinėje Kaspijos jūros pakrantėje. Pietiniu pakraščiu driekiasi Elburso kalnai, kuriuos daugiausia dengia drėgnieji miškai (Šomalis) bei kalnų stepės. Čia iškilęs ir aukščiausias kalnas šalyje – Demavendas (5621 m). Tarp kalnų ir Kaspijos įsiterpusi pajūrio lyguma. Būdingas subtropinis, drėgnas klimatas, vasarą temperatūra vyrauja apie 25 °C, žiemą – apie 8 °C. Teka daug trumpų, vandeningų upių. Provincija pasižymi dideliais naftos ir gamtinių dujų ištekliais.

Gyventojai 

53,18 % Mazenderano gyventojų gyvena miestuose, 46,82 % kaimuose. Dauguma provincijos gyventojų yra mazenderaniai, kalbantys mazenderanių kalba. Taip pa yra persų, armėnų, turkmėnų, rusų, azerbadžaniečių.

Didžiausi miestai: Saris, Babolis, Amolis, Kajem Šahras, Behšehras, Babolseras, Neka, Čalusas, Tonekabonas, Noušehras, Ramsaras.

Administracinis suskirstymas 
 
Provincija padalinta į 16 šahrestanų:

 Ramsaro šahrestanas
 Tonekabono šahrestanas
 Čaluso šahrestanas
 Noušehro šahrestanas
 Nūro šahrestanas
 Mahmudabado šahrestanas
 Babolio šahrestanas
 Babolsero šahrestanas
 Džuibaro šahrestanas
 Kaemšehro šahrestanas
 Savedkuho šahrestanas
 Sario šahrestanas
 Nekos šahrestanas
 Behšehro šahrestanas

Irano provincijos
Golestano provincija

Golestano provincija () – provincija Irano šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Gorganas.

Provincija sudaryta 1997 m., atskyrus rytinę Mazenderano dalį.

Geografija 

Provincija įsikūrusi prie pietrytinio Kaspijos jūros kampo. Pietiniu pakraščiu driekiasi Elburso kalnai, kuriuos daugiausia dengia drėgnieji miškai (Šomalis) bei kalnų stepės. Aukščiausia vieta – Šavaro kalnas (3945 m). Tarp kalnų ir Kaspijos įsiterpusi pajūrio lyguma. Būdingas subtropinis, drėgnas klimatas. Šiauriniu pakraščiu teka Atrekas.

Gyventojai 

Dauguma provincijos gyventojų yra turkmėnai, taip pat čia gyvena mazenderaniai, persai, kurdai, azerbaidžaniečiai, beludžiai, armėnai, kazachai, gruzinai. Golestane gyvena daug tiek musulmonų šiitų, tiek sunitų, taip pat yra bahajų.

Didžiausi miestai: Gorganas, Gonbade Kavusas, Aliabadas, Bender Torkemanas, Azadšehras.

Administracinis suskirstymas 
 
Provincija padalinta į 12 šahrestanų:

 Aliabado šahrestanas
 Azadšehro šahrestanas
 Bender Torkemano šahrestanas
 Kalalės šahrestanas
 Gorgano šahrestanas
 Gonbad e Gabuso šahrestanas
 Kordkujo šahrestanas
 Galikešo šahrestanas
 Minudešto šahrestanas
 Ramiano šahrestanas
 Bender Gazo šahrestanas
 Akkalos šahrestanas

Irano provincijos
Šiaurės Chorasano provincija

Šiaurės Chorasano provincija () – provincija Irano šiaurės rytinėje dalyje. Administracinis centras – Bodžnurdas.

Provincija sudaryta 2004 m. padalinus Chorasano provinciją.

Geografija 

Provincija įsikūrusi Chorasano istoriniame regione, Turkmėnistano pasienyje. Yra ežerų, versmių. Svarbiausia upė – Atrekas.

Gyventojai 

Dauguma provincijos gyventojų yra persai, taip pat čia gyvena turkmėnai, kurdai ir kt. Kalbama persų, kurdų, turkmėnų, Chorasano tiurkų kalbomis.

Didžiausi miestai: Bodžnurdas, Širvanas, Isfarajenas, Džadžarmas.

Administracinis suskirstymas 
 
Provincija padalinta į 7 šahrestanus:

 Bodžnurdo šahrestanas
 Farudžo šahrestanas
 Germės šahrestanas
 Isfarajeno šahrestanas
 Džadžarmo šahrestanas
 Manė ir Samalkano šahrestanas
 Širvano šahrestanas

Irano provincijos
Rezavio Chorasano provincija

Rezavio Chorasano provincija () – provincija Irano šiaurės rytinėje dalyje. Administracinis centras – Mešchedas.

Provincija sudaryta 2004 m. padalinus Chorasano provinciją.

Geografija 

Provincija įsikūrusi Chorasano istoriniame regione, Turkmėnistano ir Afganistano pasienyje. Paviršius kalnuotas, šiauriniu pakraščiu driekiasi Kopetdagas. Aukščiausias provincijos taškas – Binaludas (3211 m). Pietuose siekia Dešte Keviro dykumą. Būdingos karštos vasaros (25-30 °C), vėsios žiemos (0-10 °C) ir nedidelis kritulių kiekis. Svarbiausios upės – Atrekas, Gerirudas, Kešefrudas, Džamas.

Gyventojai 

Dauguma provincijos gyventojų yra persai, taip pat čia gyvena turkmėnai, kurdai, turkai, pabėgeliai iš Afganistano ir kt. Kalbama persų, kurdų, turkmėnų, Chorasano tiurkų kalbomis.

Didžiausi miestai: Mešchedas, Nišapūras, Sebzevaras, Torbati Heidarija, Kučanas, Kašmaras, Torbati Džamas, Čenaranas.

Administracinis suskirstymas 
 
Provincija padalinta į 27 šahrestanus:

Irano provincijos
Pietų Chorasano provincija

Pietų Chorasano provincija () – provincija Irano rytinėje dalyje. Administracinis centras – Birdžendas.

Provincija sudaryta 2004 m. padalinus Chorasano provinciją.

Geografija 

Provincija įsikūrusi Chorasano istoriniame regione, Afganistano pasienyje. Paviršius kalnuotas, vakarinę pusę užima Dešte Keviro dykuma. Yra karštųjų versmių, ežerų. Būdingas karštas ir sausas klimatas – vasarą temperatūra paprastai viršija 30 °C, žiemą atvėsta iki 5-10 °C (būna šalnų). Per metus iškrenta 40-50 mm kritulių.

Gyventojai 

Dauguma provincijos gyventojų yra persai, taip pat čia gyvena puštūnai, arabai, beludžiai, pabėgeliai iš Afganistano.

Didžiausi miestai: Birdžendas, Kaenas, Firdousas, Nehbandanas, Bošrujė.

Administracinis suskirstymas 
 
Provincija padalinta į 8 šahrestanus:

 Birdžendo šahrestanas
 Bošrujės šahrestanas
 Darmiano šahrestanas
 Firdouso šahrestanas
 Kaeno šahrestanas
 Nehbandano šahrestanas
 Sarajano šahrestanas
 Sarbišės šahrestanas

Irano provincijos
Stasys Ruzgaila

Stasys Ruzgaila (1922 m. gruodžio 22 d. Pelėkiuose, Darbėnų valsčius, Kretingos apskritis – 2019 m. sausio 15 d.) – Lietuvos pedagogas, krepšinio treneris, Kretingos rajono garbės pilietis.

Biografija 
Užaugo Palangoje. Nuo 1931 m. mokėsi Palangos pradžios mokykloje, nuo 1934 m. gimnazijoje, 1939–1943 m. Šventosios Vytauto Didžiojo gimnazijos Palangos skyriuje. Susitikimas su Feliksu Kriaučiūnu ir Pranu Lubinu paskatino domėtis krepšiniu. Su kitais vaikinais subūrė Palangos krepšinio komandą „Švyturys“, kuri 1942–1944 m. buvo stipriausia Vakarų Lietuvoje. 

1943–1945 m. medžio apdirbėjas Palangos lentpjūvėje. 1945–1947 m. Kretingos apskrities sporto komiteto pirmininkas. 1947–1951 m. neakivaizdiniu būdu studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute. 1947–1967 m. Kretingos I-os vidurinės mokyklos fizinio lavinimo mokytojas. 

1967–1992 m. Kretingos sporto mokyklos krepšinio treneris, Pranciškonų vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytojas.  Jo išugdyti Lietuvos krepšininkai: Gintaras Krapikas , Gintaras Einikis, Romanas Brazdauskis, Alvydas Pazdrazdis , Vilmantas Matkevičius, treneris Algirdas Paulauskas.

Bendradarbiavo laikraščiuose „Sportas“, „Švyturys“, „Pajūrio naujienos“.

Nuo 2008 m. Kretingos sporto mokykla rengia tradicinius Lietuvos nusipelniusio krepšinio trenerio Stasio Ruzgailos vardo turnyrus.

Įvertinimas 
 1980 m. Lietuvos trenerio ženklas
 1981 m. LTSR nusipelnęs treneris
 1989 m. Kretingos rajono garbės pilietis
 1992 m. Lietuvos nusipelnęs treneris
 2002 m. KKSD aukso medalis „Už nuopelnus Lietuvos sportui“ 
 2003 m. medalis „FIBA Europe Eurobasket september 5-14 Sweden“
 2008 m. medalis „Už nuopelnus Lietuvos sportui“
 2008 m. Sporto garbės kryžius

Šaltiniai 

Lietuvos krepšinio treneriai
Kretingos garbės piliečiai
Bielsko valsčius

Bielsko valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Bielsko apskrityje. Centras – Bielskas. Ribojasi su Bočkų, Bransko, Čižės, Juchnoveco Košcelnių, Narevo, Orlos, Viškų ir Zabluduvo valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1934 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Dubiažino, Lubin Košcelnų ir Pasinkų valsčiams. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bielsko rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1952–1954 m. ir 1973–1976 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Augustovo, Chrabolų, Dobromilo ir Vidovo valsčiams. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 430,14 km², iš kurių:
 ariama žemė: 74 %
 miškai: 19 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 31,05 % Bielsko apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1173,13 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 7 715 žmonės:
 Lenkai – 51,1 % (3 947);
 Gudai – 46,6 % (3 601);
 Ukrainiečiai – 1,2 % (94);
 Kiti – 0,94 % (73).

Administracinis suskirstymas 
Augustovas, Bankai, Biala, Bielanovščizna, Bolestai, Bžešcianka, Chrabolai, Deniskai, Dobromilas, Dubiažinas, Dvuras, Gajas, Graboviecas, Hačkai, Hendzelas, Holodai, Hrineviče Duže, Hrineviče Male, Husakai, Jaceviče, Knoridai, Knoridi Gurne, Knoridi Podlešne, Knoridi Šredniai, Knorozai, Korpačas, Košarka, Kotlai, Kozlai, Kožinas, Kožino Male, Kživa, Levkai, Loknica, Lubin Košcelnai, Lubin Rudoltai, Malinovas, Mienkiše, Mokre, Na Branskiejas, Nalogai, Ogrodnikai, Orlanka, Ožechoviče, Parcevas, Pasinkai, Pietžikovo Golombkai, Pietžikovo Viškai, Pilikai, Pilipkai, Ploskai, Plutiče, Podbiele, Proneviče, Raikai, Raiskas, Sakai, Serakovizna, Skžipki Duže, Skžipki Male, Sobotčizna, Sobutka, Stolovačas, Strikai, Stupnikai, Šastalai, Ševele, Treščotkai, Truskai, Užikai, Vidovas, Voroniai, Zavadai, Zubovas ir Žepnevas.

Šaltiniai 

Bielsko valsčius
Bielsko apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Karalių Kanjono nacionalinis parkas

Karalių Kanjono nacionalinis parkas () – saugoma gamtos teritorija JAV, Kalifornijos rytuose, Siera Nevados kalnuose. Jo plotas 1869,2 km² (palyginus Rokiškio rajono savivaldybė 1807 km²). Parkas įkurtas dėl natūraliai išlikusių pasaulyje vienų masyviausių pasaulyje medžių – didžiųjų mamutmedžių giraičių, kurios užima 1300 hektarų teritoriją, ir įspūdingų kalnų slėnių apsaugos.
Parkas pietuose ribojasi su Sekvojų nacionaliniu parku. Abu jie bendrai administruojami nacionalinės parkų tarnybos. Parke gyvena juodieji lokiai, rudosios lūšys, pilkosios lapės, kalnų mėlynpaukščiai (Sialia currucoides) ir kiti gyvūnai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 nps.gov / Sequoia & Kings Canyon. A Land of Giants (Sekvojų ir Karalių kanjono nacionalinių parkų bendra interneto svetainė) | Anglų k.
 nationalparks.org / The Giants of the Sierras. Sequoia and Kings Canyon National Parks | Anglų k.
 britannica.com / Kings Canyon National Park | Anglų k.
 goingtocalifornia.com / Karalių Kanjono nacionalinio parko vieta Kalifornijos žemėlapyje | Anglų k.

Galerija 

JAV nacionaliniai parkai
Citizendium

Citizendium – laisvoji enciklopedija, prasidėjusi kaip Vikipedijos šaka, tačiau šiuo metu turinti savo nepriklausomą turinį. Citizendium projektą 2006 m. rugsėjo mėn. pradėjo Larry Sanger, vienas buvusių Vikipedijos įkūrėjų. Projektas kuriamas anglų kalba.

Pagrindinė šio skilimo priežastis buvo reakcija į to meto Vikipedijos kritiką, esą ji rašoma nespecialistų ir jos turiniu negalima remtis rimtuose tyrimuose ar studijose. Visų Citizendium autorių vardai, pavardės ir apytikriai mokslinė kompetencija yra žinomi, priimant bei atmetant keitimus į šią kompetenciją atsižvelgiama. Naudotojo sukūrimui reikalingas patvirtinimas, nors šiaip jau jis nelabai sunkiai gaunamas, ir kreiptis gali kiekvienas panorėjęs lankytojas. Dėl tokių taisyklių Citizendium beveik nėra vandalizmo.

Citizendium iš pradžių turėjo visų Angliškosios Vikipedijos straipsnių kopijas, tačiau vėliau buvo nuspręsta, jog projektui tai nepadeda, ir šiuo metu turi tik savo originalų turinį. Citizendium taip pat turi „patvirtintų“ straipsnių, kuriuos patikrino neabejotinas dalyko specialistas, tačiau tokių nelabai daug. Patvirtintų straipsnių laisvai redaguoti nebegalima. Palyginus su Vikipedija, Citizendium straipsnių skaičius nėra didelis (2011 m. buvo apie 16 000), tačiau nauji straipsniai tebekuriami.

Išnašos 

Elektroninės enciklopedijos
Viki
Bočkų valsčius

Bočkų valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Bielsko apskrityje. Centras – Bočkai. Ribojasi su Bielsko, Bransko, Dziadkovicės, Kleščelės, Mileičicės ir Orlos valsčiais.

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bielsko rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 232,06 km², iš kurių:
 ariama žemė: 73 %
 miškai: 20 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 16,75 % Bielsko apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1100,32 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 5 104 žmonės:
 Lenkai – 91,3 % (4 661);
 Gudai – 8,1 % (414);
 Ukrainiečiai – 0,35 % (18);
 Kiti – 0,21 % (11).

Administracinis suskirstymas 
Andrijankai, Bočkai, Bodačkai, Bodakai, Bistre, Chranibori Drugiai, Chranibori Piervše, Dubnas, Dzecine, Havrilkai, Jakubovskiai, Krasna Viešas, Mliniskas, Moločkai, Nužecas, Olševas, Pasieka, Piotrovo Kživokolai, Piotrovo Trojanai, Pži Ostašachas, Sasinai, Sedlece, Seklukai, Selcas, Skalimovas, Solnikai, Staroviešas, Šešilai, Šnežkai, Šumkai, Torule, Vandalinas, Vandalinekas, Viercenas, Vigonovas, Vilanas, Vojtkai ir Žoločkai.

Šaltiniai 

Bočkų valsčius
Bielsko apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Bransko valsčius

Apie 1940–1945 m. Baltarusijos TSR egzistavusį rajoną žr. Bransko rajonas.

Bransko valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Bielsko apskrityje. Centras – Branskas. Ribojasi su Bielsko, Bočkų, Dziadkovicės, Grodzisko, Klukovo, Novės Piekutų, Pošvientnės, Rudkos, Šepetovo ir Viškų valsčiais.

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1934 m. ir 1952–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Topčevo valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bransko rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 227,3 km², iš kurių:
 ariama žemė: 78 %
 miškai: 15 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 16,41 % Bielsko apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1164,15 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 6 692 žmonės:
 Lenkai – 99,1 % (6 632);
 Gudai – 0,35 % (24);
 Kiti – 0,53 % (36).

Administracinis suskirstymas 
Bronka, Burchatai, Bžežnica, Chojevas, Chojevo Kolonija, Chrošcianka, Dembovas, Domanovas, Ferma, Glinikas, Holonkai, Jarmarkovščizna, Kadlubuvka, Kalnica, Kalnoviecas, Kiersnovas, Kiersnuvekas, Kievlakai, Klichai, Konotopa, Koševas, Lubiešče, Majerovizna, Markovas, Mienas, Novosadai, Oleksinas, Olendai, Olendzkiai, Olševekas, Olševas, Otapai, Pace, Patokai, Pietraškai, Plonovas, Poletilai, Poplavai, Prušanka Barankai, Prušanka Stara, Puchali Nove, Puchali Stare, Spiešinas, Šcionai, Šmurlai, Šviridai, Vidžgovas, Zaluskie Korone, Zaluskie Košcelne ir Zaniai.

Šaltiniai 

Bransko valsčius
Bielsko apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Orlos valsčius

Orlos valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Bielsko apskrityje. Centras – Orla. Ribojasi su Bielsko, Bočkų, Čižės, Dubičės Cerkevnės ir Kleščelės valsčiais.

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bielsko rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 159,68 km², iš kurių:
 ariama žemė: 80 %
 miškai: 12 %
 vandens telkiniai: 8 %
Valsčius sudaro 11,53 % Bielsko apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1120,86 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Antonovas, Baranovce, Čechi Zablotne, Didule, Gredele, Gredele Kolonija, Gregorovce, Košele, Koškai, Kriviatiče, Kruhle, Malinikai, Maliniki Kolonija, Miklaše, Moskievce, Olekše, Orla, Paškovščizna, Pavlinovas, Redutai, Spičkai, Ščiti Dzencolovas, Ščiti Novodvorai, Šerniai, Topčikalai, Vulka ir Vulka Vigonovska.

Šaltiniai 

Orlos valsčius
Bielsko apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Rudkos valsčius

Rudkos valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Bielsko apskrityje. Centras – Rudka. Ribojasi su Bransko, Cechanoveco, Grodzisko ir Klukovo valsčiais.

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1934 m. ir 1952–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Topčevo valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bielsko rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 70,21 km², iš kurių:
 ariama žemė: 51 %
 miškai: 42 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 5,07 % Bielsko apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1485,38 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Juzefinas, Karpas, Koce Borove, Nemije Jarnontai, Nemije Nove, Nemije Sklodai, Nemije Stare, Nemije Zombkai, Olendai ir Rudka.

Šaltiniai 

Rudkos valsčius
Bielsko apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Viškų valsčius

Viškų valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Bielsko apskrityje. Centras – Viškai. Ribojasi su Bielsko, Bransko, Juchnoveco Košcelnių, Pošvientnės ir Suražo valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1934 m. ir 1952–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Topčevo valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bielsko rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 206,5 km², iš kurių:
 ariama žemė: 71 %
 miškai: 22 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 14,91 % Bielsko apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1501,69 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Boguše, Budlevas, Buinovas, Falkai, Filipai, Gavinai, Godzebai, Gurskiai, Ignatkai, Kalinuvka, Kamieni Dvuras, Kočmierai, Kovale, Kožuškai, Lapciai, Lise, Lubice, Lučaje, Maleše, Miešukai, Miežvin Dužai, Miežvin Malai, Moskvinas, Mulaviče, Nevino Borove, Nevino Kamienskiai, Nevino Lešne, Nevino Poplavskiai, Nevino Stare, Nove Baginskiai, Olšanica, Ostruvekas, Osuvka, Piežchalai, Pulše, Samulki Duže, Samulki Male, Sasinai, Seškai, Staceviče, Stare Baginskiai, Stare Zalesiai, Strabla, Ščepanai, Špakai, Topčevas, Tvorkai, Tžeščkovas, Varpechi Nove, Varpechi Stare, Viktožinas, Vipichai, Viškai, Vodžkai, Vulka Pietkovska, Vulka Zaleska, Zakževas, Zalesiai ir Zdrojkai.

Šaltiniai 

Viškų valsčius
Bielsko apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Drohičino valsčius

Drohičino valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje. Centras – Drohičinas. Ribojasi su Grodzisko, Jablona Lackos, Korčevo, Perlejevo, Plateruvo, Repkų ir Semiatičės valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1934 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Narojkų valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1952–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Ostrožanų ir Šledzianuvo valsčiams. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 207,96 km², iš kurių:
 ariama žemė: 81 %
 miškai: 10 %
 vandens telkiniai: 9 %
Valsčius sudaro 14,25 % Semiatičės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1285,37 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 7 120 žmonės:
 Lenkai – 97,8 % (6 968);
 Gudai – 0,16 % (12);
 Kiti – 1,9 % (140).

Administracinis suskirstymas 
Arbasi Duže, Arbasi Male, Brikai, Bujakai, Bužiskai, Chechlovas, Chrolovice, Chutkovice, Drohičinas, Klepače, Klizuvka, Kočerai, Lisovas, Lisovo Januvekas, Lopuše, Milevas, Milkovice Jankai, Milkovice Mačkai, Milkovice Paškai, Milkovice Stavkai, Minčevas, Narojkai, Obniže, Ostrožanai, Putkovice Nadolne, Putkovice Nagurne, Pžeseka, Rotkai, Runice, Sadai, Sekierkai, Senevice, Sitkai, Skiervinai, Smarklice, Smorčevas, Šledzianuvas, Tonkiele, Viežchuca Nadbužna, Viežchuca Nagurna, Vulka Zamkova ir Zajenčnikai.

Šaltiniai 

 
Semiatičės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Grodzisko valsčius

Grodzisko valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje. Centras – Grodziskas. Ribojasi su Bransko, Cechanoveco, Drohičino, Dziadkovicės, Perlejevo, Rudkos ir Semiatičės valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto srities, Semiatičės rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 203,21 km², iš kurių:
 ariama žemė: 65 %
 miškai: 29 %
 vandens telkiniai: 6 %
Valsčius sudaro 13,92 % Semiatičės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1241,98 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Aleksandrovas, Biševas, Boguše Litevka, Čaje, Čarna Cerkievna, Čarna Šrednia, Čarna Vielka, Dobrogoščas, Dolubovo Virembai, Drochlinas, Grodziskas, Jaščoltai, Kamiankai, Koricinai, Kosianka Borutai, Kosianka Lešna, Kosianka Trojanuvka, Kozlovas, Krakuvki Dombkai, Krakuvki Vlodkai, Krakuvki Zdzichai, Krinki Bialokunkai, Krinki Borove, Krinki Jarkai, Krinki Miklasai, Krinki Sobole, Luboviče, Makarkai, Mališčinas, Miežinuvka, Može, Neviarovo Pžibkai, Neviarovo Sochai, Nove Sipniai, Požezini Gientkai, Požezini Mendle, Ribaltai, Semionai, Stadnikai, Stara Kosianka, Stare Boguše, Stare Sipniai, Targoviskas, Žale, Žeri Bistre, Žeri Čubikai ir Žeri Pilakai.

Šaltiniai 

 
Semiatičės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Dziadkovicės valsčius

Dziadkovicės valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje. Centras – Dziadkovicė. Ribojasi su Bočkų, Bransko, Grodzisko, Mileičicės ir Semiatičės valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1934 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Kontų valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto srities, Semiatičės rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1952–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Dolubovo valsčiui. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 115,71 km², iš kurių:
 ariama žemė: 61 %
 miškai: 33 %
 vandens telkiniai: 6 %
Valsčius sudaro 7,93 % Semiatičės apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1225,1 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Bžezini Janovienta, Dolubovas, Dziadkovicė, Hornovas, Hornovščizna, Jasenuvka, Kontai, Koženiuvka, Lipinai, Malevicė, Malinovas, Osmola, Smolugai, Smolugi Kolonija, Vojenecas, Zaminovas, Zaporošlas, Zarembai, Žunevas ir Žurobicė.

Šaltiniai 

 
Semiatičės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Mielniko valsčius

Mielniko valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje. Centras – Mielnikas. Ribojasi su Konstantinuvo, Nužeco Stacjos, Sarnakų, Semiatičės valsčiais ir Gudija.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Po unijos rytinė valsčiaus dalis ir toliau priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijai iki 1795 metų, o vakarinė dalis 1569–1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Rytinė valsčiaus dalis 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Vakarinė valsčiaus dalis 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui ir nuo 1807 m. prijungta prie Rusijos imperijos Gardino gubernijos. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1934 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Radziviluvkos valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 196,24 km², iš kurių:
 ariama žemė: 35 %
 miškai: 59 %
 vandens telkiniai: 6 %
Valsčius sudaro 13,44 % Semiatičės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 2105,06 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 2 781 žmonės:
 Lenkai – 94,9 % (2 641);
 Gudai – 4,1 % (116);
 Ukrainiečiai – 0,68 % (19);
 Kiti – 0,17 % (5).

Administracinis suskirstymas 

Adamovas, Graboviecas, Homotai, Konskie Gurai, Koterka, Kudeliče, Mačkoviče, Mentna, Mielnikas, Moščona Krulevska, Nemiruvas, Oksiutiče, Oslovas, Pavloviče, Porembai, Radziviluvka, Sutnas, Tokarai, Vaikuvas ir Vilanovas.

Šaltiniai 

 
Semiatičės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai