Aerodromas

Apie Tauragės mikrorajoną žr. Aerodromas (Tauragė).

Aerodromas (aero +  'bėgimo vieta') – oro uosto dalis arba atskiras žemės arba vandens paviršiaus plotas, skirtas orlaiviams tūpti, kilti, manevruoti, stovėti ir aptarnauti. Aerodromams taip pat priskiriami lėktuvnešių kilimo – tūpimo takai.

Klasifikacija 
Aerodromai pagal paskirtį skirstomi į:
 Civilinius (keleivinius, krovininius, sportinės aviacijos),
 Karinius,
 Mišrius.

Vandens lėktuvų (hidroplanų) aerodromas vadinamas vandens aerodromu (hidroaerodromu).

Aerodromo dalys 
Svarbiausios aerodromo dalys:
 Skridimo zona:
 Kilimo ir tūpimo takai;
 Riedėjimo takai (jungia kilimo ir tūpimo takus, jais iki pastarųjų juda arba velkami orlaiviai);
 Stovėjimo aikštelės;
 Šoninės saugos juostos (išlyginti žemės plotai, skirti riedėti orlaiviams, jei jie nukryptų nuo tako į šoną);
 Galinės saugos juostos (padeda išvengti avarijos, jei orlaivis nusileistų nepasiekęs tako, arba jei nespėtų pakilti, taip pat avariniam stabdymui);
 Skraidymo zona (aerotorija) – virš aerodromo esanti oro erdvė.
Taip pat aerodrome gali būti angarai, skrydžių valdymo bokštas ir kita navigacijos įranga. Keleivių ir krovinių terminalai, orlaivių techninio aptarnavimo ir remonto įranga priskiriami oro uosto infrastruktūrai.

Kilimo–tūpimo takas 

Kilimo ir tūpimo takas yra nustatytas stačiakampio formos aerodromo plotas, parengtas orlaiviams tūpti ir kilti, kuris paprastai būna 300–5000 m ilgio ir 10–100 m pločio. Pagal dangą kilimo ir tūpimo takai skirstomi į tvirtos dangos (betonas, gelžbetonis, asfaltbetonis, iš surenkamų metalinių plokščių) ir gruntinius (žolė, skalda, žvyras, gruntas, sutvirtintas rišamosiomis medžiagomis).

Civiliniai aerodromai 

Civiliniai aerodromai privalo turėti sertifikatą, kurį vietinio susisiekimo oro uostams išduoda valstybinė aviacijos inspekcija, tarptautiniams – Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija (ICAO – International Civil Aviation Organization).

Pagal naudojimo trukmę skirstomi į nuolatinius ir laikinuosius, pagal dangą – į gruntinius ir dirbtinės dangos. Dirbtinės dangos aerodromai skirstomi pagal tūpimo–kilimo tako ilgį į 4 kategorijas nuo 1 iki 4 (1 kategorija – trumpiausias, 4 – ilgiausias), pagal plotį į 5 kategorijas, žymimas raidėmis A, B, C, D, E (A – siauriausias, E – plačiausias).

Pagal skrydžių pobūdį būna pritaikyti tūpti orientuojantis vizualiai ar pagal prietaisų rodmenis. Pagal tūpimą pagal prietaisus dar skirstomi į tris klases – A, B, C: A ir B klasės aerodromuose, atitinkamą įrangą turintys orlaiviai gali tūpti kai matomumas labai blogas, C klasės aerodromuose – visiško nematomumo sąlygomis.

Kariniai aerodromai 
Karinis aerodromas yra aerodromas, tinkamas naudoti kariniams orlaiviams, oficialiai pripažintas ginkluotųjų pajėgų institucijų (pvz., turintis tinkamumo naudoti karinei aviacijai pažymėjimą, išduotą kariuomenės vado).

Pagal įrengimą, naudojimo pobūdį skirstomi į:
 Pagrindinius;
 Atsarginius;
 Netikruosius (klaidinančius priešą).

Pagal paskirtį – pagrindinius (nuolat aviacijos vienetams dislokuotis), operatyvinius (aviacijos grupuotėms sudaryti ir kovos veiksmams vykdyti), išsklaidymo (laikinai aviacijos vienetams išsidėstyti), užnugario (aviacijos vienetams sudaryti, orlaivių įguloms rengti, aviacinei technikai remontuoti ir kt.), pajėgų įlaipinimo (išlaipinimo) ir krovinių krovimo (iškrovimo) į transporto orlaivius, mokomuosius, specialiuosius (orlaiviams ir ginkluotei bandyti) ir kt.

Pagal techninius rodiklius, kilimo–tūpimo takų ilgį, dangą skirstomi į 3 klases:
 Pirmos klasės – bazuojama strateginė aviacija, karinio jūrų laivyno aviacija;
 Antros klasės – taktinė aviacija, oro erdvės gynybos aviacija, karinė transporto aviacija;
 Trečios klasės – pagalbinė aviacija, trumpojo kilimo ir tūpimo lėktuvai, sraigtasparniai.

Kita informacija 

 Lietuvos aerodromai
 Oro uostas
 Kilimo ir tūpimo takas

Nuorodos, šaltiniai 
 Technikos enciklopedija