joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lentinė (Palentinis)

Lentinė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Beržė prie kelio į Palentinį.

Gyventojai

Išnašos 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Delfinai (grupė)

Delfinai – Lietuvos pop muzikos grupė. Pagrindinis vokalistas ir grupės lyderis – Stano.

Istorija 
„Delfinai“ debiutavo su singlu Svajonės, kuris netrukus tapo vienu iš grojamiausių kūrinių Lietuvos radijo stočių eteryje. Kiti singlai Viskas Bus Gerai, Žemyn taip pat susilaukė didelio populiarumo. Debiutinis albumas Svajonės tapo vienas perkamiausių Lietuvoje (>70 tūkst. kopijų). Grupės populiarumas nesumenko ir jų grojamos dainos užima topų viršūnes.

„Delfinai“ keliskart apdovanoti Radiocentro apdovanojimuose.

Nuo 2009 m. ši grupė nekoncertuoja ir yra nutraukusi savo veiklą.

Diskografija 
 Svajonės, 2001 m.
 Dangus, 2002 m.
 Krantas, 2003 m.
 Kai tu šalia, 2004 m.
 Vėjas, 2004 m.
 Ačiū tau, 2005 m.
 5 metai DVD, 2006 m.
 Dabar ir čia, 2006 m.

Nuorodos 
 Grupės "Delfinai" oficialus puslapis
 last.fm profilis

Lietuvos pop muzikos grupės‎

en:Delfinai (music group)
Alkupis (Šilalė)

Alkupis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Žadeikių seniūnijoje, 2–3 km į rytus nuo Žadeikių, šiauriau Alkupio ir į šiaurės vakarus nuo Paros upės ištakų.

Pirmą kartą kaimo vardas rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1562 m. Šiauduvos valsčiaus inventoriuje. 1593 m. kaime buvo 24 valakai žemės. 1923 m. Alkupyje buvo 30, 2005 – 22 sodybos. Kaime, 250 metrų į pietvakarius nuo Alkupio kapinaičių yra alkakalnis, vadinamas Šventkalniu. Tai 10 metrų aukščio ir 140 su 60 m ilgio ir pločio kalva, ją puslankiu supa drėgna loma, vadinama Buline. Kaimo kapinėse yra koplytėlė ir paminklas apylinkių partizanams.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Girininkai (Žadeikiai)

Girininkai (anksčiau Girininkai I) – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Žadeikių seniūnijoje, į rytus nuo Kerčupio ištakų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Girininkai II (Šilalė)

Girininkai II – buvęs kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, kairiajame Kerčupio krante, šiauriau autostrados A1.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Ievoniškiai

Ievoniškiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Žadeikių seniūnijoje, 2 km į pietvakarius nuo Laukuvos, dešiniajame Lokystos krante.

Gyventojai

Žymūs žmonės

 Julijonas Kosinskis (1833-1914), chirurgas

Nuorodos

 Iwoniszki Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom III, psl. 328 (lenk.)

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Klabai

Apie kaimą Bijotų seniūnijoje žr. Klabai (Bijotai).

Klabai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Žadeikių seniūnijoje, pusė kilometro į pietus nuo dešiniojo Paros upės kranto, 4 km į pietryčius nuo Žadeikių. Kaimo pietuose yra Bokštų – Klabų durpynas, šiame durpyne prasideda Jūros upės kairysis intakas Vėžus.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Paymėžis

Paymėžis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Žadeikių seniūnijoje, 1 km į šiaurės rytus nuo Žadeikių, dešiniajame Ymėžės krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Prapymas

Prapymas – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Žadeikių, piečiau automagistralės , prie tunelio, einančio po šia automagistrale ir jungiančio šį kaimą su Girininkais. Seniūnaitijos centras.

Gyventojai

Išnašos 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Šaukliškė

Šaukliškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Žadeikių seniūnijoje, 4 km į šiaurę nuo Žadeikių, Šventų miške.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Šeručiai

Šeručiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Žadeikių seniūnijoje, 5 km į pietryčius nuo Žadeikių, kairiajame Paros upės krante, 1 km į vakarus nuo jos ir Lokystos santakos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Drobūkštaliai

Drobūkštaliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 1 km į rytus nuo Drobūkščių, dešiniajame Skurbyno krante. Šis kaimas yra senesnis nei patys Drobūkščiai, o tiksliau senasis jų pavadinimas buvo būtent Drobūkštaliai. Žemėlapyje pažymėti 1938 metais.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kadžyga

Kadžyga – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Šilalės. Kaimas yra žemiau Lokystos užtvankos, piečiau jos santakos su Čyžupiu. Aukščiausias kaimo taškas yra prie užtvankos – 108,4 m virš jūros lygio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kerbedžiai (Traksėdis)

Kerbedžiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 3 km į šiaurę nuo Balsių, prie Ašučio intako ištakų, vakarinėje krašto kelio, jungiančio Laukuvą su Šilale.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Lapkalnis (Šilalė)

Lapkalnis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 1 km į šiaurės rytus nuo Nevočių, dešiniajame Čyžupio krante. Kaimo kapinaitėse yra akmeninė koplytėlė, kurią 1911 metais sukūrė Pranas Karbauskas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Leviškiai

Leviškiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Šilalės, dešiniajame Lokystos krante, prie jos intako žiočių. Kaime stūkso piliakalnis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Norvainiai

Norvainiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, pusė kilometro į pietus nuo Traksėdžio, dešiniajame Lyties krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Pakasokis

Pakasokis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Balsių, 1 km į rytus nuo Čyžupio upelio ištakų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Pėpliškė

Pėpliškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 3 km į pietvakarius nuo Traksėdžio, abipus krašto kelio . Kaimo šiaurėje išteka Skurbynas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Rubaičiai (Šilalė)

Rubaičiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Šilalės. Dešiniajame Čyžupio krante, iš trijų pusių Reksvės upelio supamas, stūkso Rubaičių piliakalnis. Kalva nuo aukštumos atskirta 12 pločio grioviu, kalvos šlaitai statūs – 9 m aukščio, viršuje yra 55 su 25 m ilgio ir pločio aikštelė. Buvo ir pylimais, bet jie ariant nuskleisti iki 1,5 – 1 m aukščio.

Istorija 

1779 metais kaimas minimas Šilalės parapijos vizitacijos akte. 1867 metais čia buvo palivarkas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Sėdėjimai

Sėdėjimai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 1 km į pietus nuo Bokštų. Į pietus nuo kaimo yra natūrali pelkė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Siauteliai

Siauteliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 2 km į vakarus nuo Kuodaičių, kairiajame Lokystos krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Šarkai

Šarkai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 1 km į pietvakarius nuo Traksėdžio, išsidėstęs palei krašto kelią Mažeikiai – Tauragė. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėti 1779 metais, tačiau kaime yra senkapis, kuriame rasti III–VI a. kapai. Prie pat senkapio yra ir dabartinės kaimo kapinaitės, kuriose stovi 1932 metais statyta ir 1989 metais restauruota koplytėlė. Autorius – Antanas Skrinskis. Koplytėlės aukštis apie 3 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Šiaudaliai

Šiaudaliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Nevočių, dešiniajame Dulkupio krante, prie jo žiočių į Lokystą.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Donatas Slanina (g. 1977), olimpinis krepšininkas.
 Paulius Viktoravičius (g. 1984), olimpinis plaukikas.

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Užsienis (Šilalė)

Užsienis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 3 km į vakarus nuo Bokštų, kairiajame Vėžaus upelio krante.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Vabolės

Vabolės – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 1 km į šiaurę nuo Balsių, vakarinėje krašto kelio Laukuva – Šilalė pusėje. Kaimas minimas nuo 1779 metų paminėjimo Šilalės parapijos vizitacijos akte. XIX a. Vabolių palivarkas priklausė Šilalės dvarui. Kairiajame Ašučio krante stovi mūrinė Vabolių koplytėlė.

Pavadinimo kilmė 

Yra dvi versijos. Pirmoji – pavadinimas kilo nuo žodžio vabolė, reiškiančio juodvabalį. Antroji asmenvardinė kilmė, mat XV a. minima pavardė Vabolis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Žąsinalis

Žąsinalis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 3 km į pietvakarius nuo Traksėdžio. Aukščiausias kaimo taškas – 117, 6 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
FK Ranga-Politechnika Kaunas

Kauno „Ranga-Politechnika“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.

Istorija

1992 m. prie klubo prisijungė pajėgiausi Politechnika Kaunas klubo žaidėjai. Komanda iširo 1998 m. rudenį po jos prezidento A. Paškausko žūties.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Dubleriai

|}

Nuorodos 

Ranga
Kauno futbolas
Roraima

Roraima () – labiausiai į šiaurę nutolusi ir mažiausiai apgyvendinta Brazilijos valstija. Ribojasi su Amazonės valstija pietuose, su Venesuela – šiaurėje, su Gajana – rytuose. Sostinė – Boa Višta.

Geografija 

Pietinė valstijos dalis yra Amazonės žemumoje, apaugusioje Amazonijos džiunglėmis bei savana. Šiaurėje paviršius kyla į Gvianos plokščiakalnį. Aukščiausia viršukalnė – Roraima (2727 m). Klimatas ekvatorinis; karštas ir drėgnas. Upės priklauso daugiausia Amazonės intako Negro baseinui: Brankas, Mukažai, Takutu, Ursarikoeira, Kauamė ir kt.

Gyventojai 

2007 m. Roraimoje gyveno virš 400 tūkst. žmonių. Etninė sudėtis: mulatai 68,8 %, baltieji 20,0 %, juodaodžiai 7,4 %, azijiečiai ir indėnai 3,8 %.

Didžiausi miestai (tūkst. gyv., 2007 m.):
 Boa Višta – 249,8
 Rorainopolis – 24,6
 Karakarajus – 17,9
 Alto Alegrė – 14,4
 Mukažajus – 12,7

Brazilijos valstijos
Gedeikiai

Gedeikiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, km į vakarus nuo Bijotų ir pusė kilometro į rytus nuo Girdiškės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kalniškiai (Bijotai)

Kalniškiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, 3 km į pietryčius nuo Bijotų, kairiajame Ančios krante, prie Bijotų ir Skaudvilės seniūnijų bei Tauragės ir Šilalės rajonų ribos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kazokai (Šilalė)

Kazokai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Bijotų, prie Lyženos ir Pelos upių santakos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Klabai (Bijotai)

Klabai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Bijotų, piečiau automagistralės A1. Aukščiausias kaimo taškas – 155,8 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Košiai II

Košiai II – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, 2 km į šiaurę nuo Poškakaimio, kairiajame Pelos krante, prie senojo Žemaičių plento.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Pagirdiškė

Pagirdiškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, pusė kilometro į rytus nuo Girdiškės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Palyženis

Palyženis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, 1 km į pietus nuo Bijotų, dešiniajame Lyženos upės krante ir žemiau jos įtekėjimo į Pelos upę.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Pavėriai

Pavėriai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, pusė kilometro į rytus nuo Bardžių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Pilsūdai (Šilalė)

Pilsūdai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, 2 km į pietus nuo Girdiškės, pusė kilometro į rytus nuo Šunijos ištakų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Simėnai

Simėnai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, 2 km į pietryčius nuo Bijotų, kairiajame Pelos krante. Keletas sodybų stovi ant dešiniojo Ančios ir Klutupio krantų.

Dešiniajame Ančios krante trykšta į rytus tekantis šaltinis, prie jo pastatyta koplytėlė su šv. Jono Nepomuko, Pietos ir dviejų angelų skulptūrėlėmis. Koplytėlės pagrinde išrėžtos 1674 ir 1863 metų datos – matyt, reiškiančios jos pastatymo ir restauravimo datas. Apie 400 m į pietus nuo šaltinio yra Simėnų piliakalnis, dar vadinamas Pelėdkalniu ar Pilėkalniu. 1997 metais archeologai piliakalnio aikštelėje rado lietą žalvarinį XIII–XIV a. žiedą.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Šlapeikiai

Šlapeikiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, 2 km į vakarus nuo Bijotų, dešiniajame Lyženos krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaidatoniai (Šilalė)

Vaidatoniai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, 4 km į šiaurės rytus nuo Bijotų, piečiau Juodgirio. Aukščiausias kaimo taškas – 146,8 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Arūnas Žebriūnas

Vytautas Arūnas Žebriūnas (1930 m. rugpjūčio 8 d. Kaune – 2013 m. rugsėjo 9 d. Vilniuje) – Lietuvos kino režisierius, scenarijų autorius.

Biografija 
Gimė Lietuvos karininko Prano Žebriūno šeimoje. Mokėsi Klaipėdos 1-oje gimnazijoje, žaidė krepšinį. Daugkartinis Lietuvos ir Pabaltijo irklavimo čempionas bei prizininkas.  1955 m. LSSR dailės institute baigė architektūrą.

1955–1958 m. Lietuvos kino studijos dailininkas, nuo 1959 m. režisierius. Debiutavo kaip dailininko asistentas kuriant pirmuosius lietuviškus meninius filmus „Marytė“ (1947 m.), „Ignotas grįžo namo“ (1957 m.), buvo kino filmų „Žydrasis horizontas“ (1957 m., rež. Vytautas Mikalauskas), „Julius Janonis“ (1959 m., rež. Balys Bratkauskas, Vytautas Dabašinskas) dailininkas statytojas. 1962 m. „Mosfilmo“ kino studijoje stažavosi pas garsų Rusijos kino režisierių Michailą Romą. Vienas poetiškiausių A. Žebriūno filmų – „Paskutinė atostogų diena“ jam atnešė net tris prestižinius prizus: „Sidabrinės burės“ Lokarno kino festivalyje (1965 m.), premiją šeštajame Pabaltijo, Baltarusijos ir Moldavijos kino festivalyje Taline (1965 m.) ir Didįjį prizą Kanų jaunimo filmų festivalyje (1966 m.). 

Aktyviai dalyvavo Sąjūdžio ir Lietuvos dešiniųjų sąjungos veikloje. 

2012 m. apie A. Žebriūną sukurtas filmas „Vienintelis, nepakartojamas ir paskutinis“ (rež. Linas Augutis).

Žmona – dainininkė Giedrė Kaukaitė, dukros – altistė Ūla Ulijona Žebriūnaitė ir Monika Žebriūnaitė-Edgar. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Filmografija 
 1960 m. novelė „Paskutinis šūvis“ filme Gyvieji didvyriai (režisierius / dailininkas)
 1961 m. Kanonada (su Raimondu Vabalu)
 1963 m. Juodoji procesija (režisierius / scenarijaus autorius)
 1964 m. Paskutinė atostogų diena / Mergaitė ir aidas (režisierius / scenarijaus autorius)
 1966 m. Mažasis princas
 1967 m. Miške (dokumentinis filmas, pagal Čiurlionio poemą)
 1968 m. Mirtis ir vyšnios medis
 1969 m. Gražuolė
 1971 m. Trys mūzos
 1973 m. Tomas svajotojas
 1973 m. Naktibalda
 1974 m. Velnio nuotaka (režisierius / scenarijaus autorius)
 1976 m. Seklio Kalio nuotykiai
 1977 m. Riešutų duona
 1978 m. Chameleono spalvos
 1980 m. Kelionė į rojų
 1982 m. Turtuolis, vargšas…
 1986 m. Chameleono žaidimai
 1988 m. Mėnulio pilnaties metas
 1999 m. Lietuvos prisikėlimas
 2003 m. Pievoje (scenarijaus autorius)

Įvertinimas 
 1960 m. LSSR valstybinė premija
 1969 m. LSSR komjaunimo premija
 1979 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas
 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis 
 2007 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius 
 2010 m. „Auksinė gervė“, už nuopelnus Lietuvos kinui
 2011 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija

Šaltiniai

Literatūra 
 Respublikinės ir komjaunimo premijų laureatas kino režisierius Arūnas Žebriūnas. – Vilnius, 1979. – 12 p.: iliustr.
 Арунас Жебрюнас / И. С. Арефьева. – Москва: Всесоюз. творч.-произв. об-ние „Киноцетр“, 1990. – 141 p.: iliustr.

LTSR valstybinės premijos laureatai
Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatai
Lietuvos kino režisieriai
Lietuvos irkluotojai
FK Lʹvìv

Lvovo FK – Ukrainos futbolo klubas iš Lvovo.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 2006 m. Vieną sezoną buvo aukščiausioje lygoje. 

2018 m. klubas susijungė su FK Veres ir grįžo į Premjer lygą, kaip Lvovo komanda.

Emblema

Pasiekimai

Sezonai

Ukrainos varžybos 
 nuo 2006/07 m. sezono

|}
 nuo 2018/19 m. sezono

|}

Sudėtis 
Atnaujinta: 2022 m. vasario 12 d.

Lietuviai
 Algimantas Liubinskas, treneris 2010
 Vitalijus Stankevičius, trenerio asistentas 2010
 Donatas Kazlauskas, puolėjas 2020

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė

Lviv
VUC Den Haag

Hagos VUC – Nyderlandų futbolo klubas iš Hagos.

Istorija

Pasiekimai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra

Den Haag VUC
Ukrainos transporto valstybiniai numeriai

Ukrainos transporto valstybiniai numeriai – transporto priemonių numerio ženklai Ukrainoje. Šiuo metu yra 10 tipų valstybinių numerio ženklų skirtingoms transporto priemonėms.

Valstybinai numerio ženklai sudaryti iš 8 simbolių: 2 raidės, 4 skaičiai, 2 raidės. Pirmosios dvi raidės atspindį regioną kuriame transporto priemonė registruota (žr. lentelę), paskutiniosios raidės - seriją. Numerio ženklų fonas - baltas (paprastoms transporto priemonėms), geltonas (autobusams bei taksi), raudonas (laikinai registruojamoms transporto priemonėms). Šio tipo valstybiniuose nemerio ženkluose, kairėje pusėje pavaizduota Ukrainos simbolika: stačiakampio, padalinto į dvi lygias dalis, viršutėje mėlynoje dalyje herbas, apatinėje, geltonoje, šalies kodas - UA.

Dabartiniai valstybiniai numerio ženklai

Regionų kodifikacija

Senesnių serijų numerio ženklai

Regionų kodifikacija (1995-2004 - ųjų m. serija)

Taip pat skaitykite 

 Ukrainos keliai
 Ukraina

Ukrainos transportas
Registracijos numeriai
Kvidzynas

Kvidzynas (, kaš. Kwidzëno, , ) – miestas šiaurės Lenkijoje, Pamario vaivadijoje, prie Livos upės, nuo 1336 m. turintis miesto savivaldos teises.

Istorija 
Vakarų prūsų gyvenvietė Quedin, Queden minima nuo XI a. Vokiečių ordinas 1232 m. užkariautose žemėse įkūrė Ordensburgo pilį, kuri po metų gavo Kulmo miesto statusą, bet 1243 m. buvo sugriauta prūsų. Kryžiuočiai pilį atstatė, joje 1285-1587 m. buvo Pamario (Pomezanijos) vyskupų rezidencija. Nuo 1336 m. miestas oficialiai vadintas Marienverderiu. 1330 m. pilyje užmuštas Vokiečių ordino magistras Verneris fon Orselnas, kuris ir buvo palaidotas pilies Jono Evangelisto katedros kriptoje. 2007 m. gegužės mėn. atidengus trijų Kvydzino katedroje palaidotų didžiųjų magistrų kapus, antropologinis tyrimas nustatė, kad vienas iš palaidotųjų yra Verneris fon Orselnas.

1440 m. Kvidzyne susikūrė Prūsijos sąjunga. Po Trylikos metų karo 1466 m. miestas tapo Lenkijos karalystės lenu, po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1772 m. jame įsikūrė Vakarų Prūsijos departamentas. 1920 m. įvykusiame plebiscite miestelėnai panorėjo likti Vokietijos sudėtyje. 1945 m. sausio mėnesį gyventojų paliktą miestą be kovos užėmusi Raudonoji armija sudegino senamiestį kartu su rotuše. 1945 m. miestas atiteko Lenkijai, į jį buvo perkelti persikėlėliai iš Gardino. Sudeginti senamiesčio pastatai buvo nugriauti, jų plytos panaudotos atstatyti vokiečių susprogdintai Varšuvai. 1975-1998 m. Kvidzynas priklausė Elbingo vaivadijai, nuo 1999 m. apskrities (pavieto) teises turintis miestas. 2007 m. rugsėjo 23 d. sudegė miesto valdybos pastatas.

Galerija

Lenkijos miestai
Vokiečių ordino pilys
Lenkijos pilys
GŠ-18

GŠ-18 – rusiškas 9 mm kalibro savitaisis karinis pistoletas.

Istorija 
Prototipas buvo sukonstruotas 1996 m., galutinis variantas – 1998 m. Konstruktoriai  Vasilijus Griazevas ir Arkadijus Šipunovas. Raidės G ir Š reiškia konstruktorių pavardes, o skaičius 18 – šovinių talpą.

Oficialius karinius bandymus sėkmingai praėjo 2000 m. Spėjama, kad nedideles šių pistoletų partijas nupirko kai kurie Rusijos Vidaus reikalų ministerijos daliniai.

Manyta, kad priėmus į ginkluotę Jarygino pistoletą ir pasirodžius dar galingesniam pistoletui „Giurza“, kuris išpopuliarėjo Rusijos specialios paskirties daliniuose, pistoletas GŠ-18 liks užmirštas. Tačiau 2003 m. jis buvo priimtas į Rusijos kariuomenės ginkluotę.

Savybės 

Pistoletas kurtas pramušti šarvines liemenes. Naudoja specialų šovinį 9 mm PBP. Jo kulka su kietinto plieno šerdimi sveria 4,2 g, o pradinis greitis yra 600 m/s. Iš 20 m atstumo kulka pramuša 8 mm minkšto plieno plokštę arba III klasės neperšaunamą liemenę.

Pistoleto dėtuvė dvieilė, jos viršuje šoviniai nepersirikiuoja į vieną eilę, kas didina dėtuvės patikimumą. Prie pistoleto galima pritaisyti lazerinį taikiklį.

Pistoletui tinka tiek specialūs 9 mm PBP, tiek klasikiniai 9×19mm šoviniai.

Nuorodos 

 GSh-18  (lietuviškai)
 GSh-18 (Russia) 
 Russian KBP GSh-18 Pistol and 9 mm PBP AP Ammo for Special Applications 
 GSh-18 (video)

Pistoletai
Kecskeméti TE

Kečkemėto TE – Vengrijos futbolo klubas iš Kečkemėto.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1911 m.

2020/21 m. Trečioje lygoje, Vakarų grupėje () užėmė antrą vietą ir pateko į Antrą lygą.

Pasiekimai 

 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė

Kecskemet
Jonas Kauneckas

Jonas Kauneckas (g. 1938 m. birželio 6 d. Trajoniškyje, Pasvalio raj.) – Panevėžio vyskupas emeritas.

Biografija 
Gimė Trajoniškio kaimo valstiečių šeimoje. Mokėsi Suntautų pradžios mokykloje, vėliau Krinčino septynmetėje ir Pasvalio vidurinėje mokykloje, kurią baigęs (1954 m.) mokėsi Panevėžio hidromelioracijos technikume. Nuo 1958 m. iki 1972 m. dirbo pagal specialybę Tauragėje, Alytuje.

1964–1968 m. neakivaizdžiai studijavo vokiečių kalbą Maskvos aukštuosiuose užsienio kalbų kursuose. Juos baigęs VU studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. Nuo 1959 m. stodavo į Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją, tačiau į ją dėl sovietinės valdžios draudimų buvo priimtas tik 1972 m.

Įšventintas kunigu (1977 m.), paskirtas vikaru Telšių katedroje, vėliau – klebonu Skaudvilėje ir Adakave. 1978–1989 m. vykdavo į misijines keliones pas Sibire gyvenančius vokiečių katalikus.

1990 m. paskirtas atkurtos Telšių kunigų seminarijos vicerektoriumi ir dėstytoju. Telšių seminarijos dvasios vadas (nuo 1993 m.), Telšių vyskupijos kunigų tarybos narys (nuo 1990 m.), Telšių vyskupijos konsultorius (nuo 1994 m.).

1993 m. Popiežius Jonas Paulius II suteikė monsinjoro titulą. Nuo 1994 m. Telšių ateitininkų dvasios vadas. 2000 m. nominuotas vyskupu ir paskirtas Telšių vyskupu augziliaru. Nuo 2002 m. sausio 5 d. - Panevėžio vyskupu ordinaru. 

2013 m. birželio 6 d. Šventajam Tėvui Pranciškui priėmus Panevėžio vyskupo Jono Kaunecko atsistatydinimą iš ordinaro pareigų ir jam tapus vyskupu emeritu,  naujuoju Panevėžio vyskupu ordinaru paskirtas tėvas Lionginas VIRBALAS SJ.

Sovietiniais metais daug prisidėjo prie katalikų teisių gynimo Lietuvoje, rinko parašus po Lietuvos Romos katalikų memorandumu, prisidėjo leidžiant pogrindinius leidinius.

Nuorodos 
 Lietuvos vyskupų konferencijos informacija apie vyskupas emeritą Joną Kaunecką
 Oficialus Panevėžio vyskupijos tinklalapis

Lietuvos vyskupai
Ateitininkai
Adrian Mrowiec

Adrianas Mrovecas (g. 1983 m. gruodžio 1 d. Valbžyche) – Lenkijos futbolininkas šiuo metu žaidžiantis Vokietijos RB Leipzig komandoje, gynėjo pozicijoje.

Nuorodos 
 Adrian Mrowiec karjera ir statistika

Lenkijos futbolininkai
Heart of Midlothian FC žaidėjai
Žydkiemis

Žydkiemis (, nuo 1936 m. rugsėjo 16 d. Schittkehmen, nuo 1938 m. liepos 16 d. Wehrkirchen, nuo 1946 m. Zaslonovas, , nuo 1951 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė šiaurės rytų Lenkijoje, (Varmijos Mozūrų vaivadija, Geldapės apskritis, Dubininkų valsčius), 2 km į pietus nuo Kaliningrado srities sienos.  907 gyventojai.

Geografija 
Kaimas įsikūręs Romintos girios pietrytiniame pakraštyje, prie kelio DK651 Seinai-Šipliškės-Vižainys-Žydkiemis-Geldapė, 15 km į vakarus nuo Vižainių ir 16 km į šiaurės rytus nuo Dubininkų. Žydkiemyje įsikūrusi Romintos girios kraštovaizdžio parko valdyba.

Pavadinimas 
Būdamas Prūsijos karalystės sudėtyje kaimas iš pradžių oficialiai vadintas Sittkeimen, vėliau Szittkehmen. 1938 m. liepos 16 d. vokiečiai kaimą pavadino Wehrkirchen, jį užėmę rusai 1946 m. vadino Заслоново, 1951 m. kaimą perdavus Lenkijai jis vadinamas Żytkiejmy

Istorija 
Kaimą Prūsijoje 1554 m. įkūrė naujakuriai protestantai iš Lietuvos. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities, 1946 m. TSRS okupacinės zonos Stalupėnų rajono, 1946–1951 m. Kaliningrado srities Nesterovo rajono Kalinino apylinkės, nuo 1951 m. Lenkijos Geldapės pavieto kaimas.  1975–1998 m. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijai.

Iki XX a. pradžios pamaldos bažnyčioje vyko lietuvių kalba. Nemažai kaimo gyventojų mirė per 1709–1710 m. maro epidemiją, 1731 m. kaime ir apylinkėse apsigyveno vokiečiai išeiviai iš Zalcburgo. Kaimas turėjo teisę organizuoti turgus ir muges, todėl kurį laiką buvo prekybos su Lietuva ir Lenkija bei paslaugų centras. 1580 m. pastatyta Šv. Mykolo bažnyčia, perstatyta 1879 m. Pirmojo pasaulinio karo metu kaimas nukentėjo per Vokietijos ir Rusijos imperijos kariuomenės mūšius. 1927 m. nutiestas siaurasis geležinkelis Geldapė-Žydkiemis-Tolminkiemis, veikęs iki 1945 m. 1939 m. Žydkiemio Šv. Huberto viešbutyje įkurta hitlerininkų diversantų rengimo mokykla, kuriai vadovavo SS hauptšturmfiureris Hermanas Dylba. Mokykloje veikė radijo stotis, buvo rengiamos propagandinės akcijos.

Gyventojai

Turizmas 

Nuo Žydkiemio prasideda Romintos girios apžvalginiai žygiai pėsčiomis, raitomis, dviračiu ar automobiliu. Slėnyje yra dvejos protestantų kapinės. Į šiaurę nuo kaimo, prie senosios sienos su Rusija yra Pirmojo pasaulinio karo karių kapinės, kuriose palaidoti 35 vokiečių kariai, 5 rusų karininkai ir 1 rusų kareivis. 1997 m. kapinės sutvarkytos. Į pietus nuo Žydkiemio yra garsieji Stančikų tiltai.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Suvalkijos svetainė
 Žydkiemio parapijos svetainė 

Varmijos Mozūrų vaivadijos gyvenvietės
Geldapės apskrities gyvenvietės
Stančikų tiltai

Stančikų tiltai – du išardyto geležinkelio tiltai Suvalkijoje, prie buv. Stačiausių kaimelio (dabar Stančikai) šiaurės rytų Lenkijoje (Varmijos Mozūrų vaivadija, Geldapės apskritis, Dubininkų valsčius). Stovi į šiaurės vakarus nuo Suvalkų, technikos ir architektūros paminklai.

Istorija 
Tiltai pastatyti Romintos girios pakraštyje, per Blindės upelį tiesiant geležinkelio linijos Rytų Prūsijoje atkarpą Geldapė-Žydkiemis. Šiaurinis tiltas pastatytas 1912–1914 m., darbai nutrūko prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui. Pietinis tiltas pastatytas 1923–1924 m.

Abu tiltai penkių arkų, abiejų ilgis 180 m, aukštis 31,5 m. Tai aukščiausi tiltai Lenkijoje. Pastatyti pagal Senovės Romos akveduko prie Pont du Gard pavyzdį. Tiltus projektavo vokiečių inžinieriai, manoma, kad jie pastatyti betoną klojant be armatūros. Bėgiai buvo pakloti tik ant šiauriniojo tilto, nes 1927 m. baigta tiesti geležinkelio linija buvo vienbėgė, antrasis vaidino tik strateginį ir propagandinį vaidmenį.  1945 m. geležinkelio linija, kurioje yra šie tiltai, buvo išardyta. 

Su tiltų statyba susijęs įdomus faktas. Juos užbaigus, po 1926 m. gegužės 31 d. vykusios audros išnyko greta kaimo buvęs Stančikų ežeras. Išsiveržus ežero dugne susikaupusioms balų dujoms, ežero vanduo, susimaišęs su dumblu ir moliu, pakilo didžiuliu stulpu į orą ir pasiskleidė apylinkėse. 

Kurį laiką tiltais naudojosi ekstremalaus sporto mėgėjai šuolininkai su Bungee kordu, tačiau, tiltams patekus į privačią valdą, tokie šuoliai uždrausti. Tiltai buvo panaudoti 2007 m. sukant Stanislavo Tymo filmą „Lūšis“ ().  

Patekimas ant tiltų mokamas.

Šaltiniai

Nuorodos 

Varmijos Mozūrų vaivadija
Lenkijos ekonomika
Rytų Prūsija
FK Imperialas Vilnius

Vilniaus „Imperialas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

Klubo spalvos 

Raudona, juoda ir balta. Marškinėliai raudoni, šortai juodi. Gali žaisti ir baltais marškinėliais.

Sezonai

SFL varžybos 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 

Lietuvos futbolo klubai
Vilniaus futbolas
Prancūzijos Generaliniai luomai

Prancūzijos Generaliniai luomai () – Prancūzijos luomų susirinkimas 1302–1789 m. Generaliniai luomai buvo patariamasis organas, paprastai šaukiamas karaliaus ar jo atstovo.

Generalinius luomus sudarė trijų luomų – dvasininkijos, bajorijos ir trečiojo luomo – atstovai. Skirtingų luomų atstovai posėdžiaudavo atskirai.

Pirmuosius Generalinius luomus sušaukė Pilypas IV 1302 m. balandžio 10 d., siekdamas luomų paramos kovoje su popiežiumi Bonifacu VIII. Paskutinius Generalinius luomus sušaukė Liudvikas XVI 1789 m. gegužės 5 d., prasidedant Didžiajai Prancūzijos Revoliucijai. 1789 m. birželio 17 d. trečiojo luomo atstovai pasiskelbė Steigiamuoju susirinkimu.

Nuorodos 

 Georges Picot „Histoire des États-Généraux“ 2 edition, Tome 1, Paris, 1888 
 Georges Picot „Histoire des États-Généraux“ 2 edition, Tome 2, Paris, 1888 
 Georges Picot „Histoire des États-Généraux“ 2 edition, Tome 3, Paris, 1888 
 Georges Picot „Histoire des États-Généraux“ 2 edition, Tome 4, Paris, 1888 
 Georges Picot „Histoire des États-Généraux“ 2 edition, Tome 5, Paris, 1888 

Prancūzijos istorija
Citramonas

Citramonas – priešuždegiminių ir nuskausminančių preparatų prekinis ženklas, populiarus buvusios TSRS teritorijoje.

Citramono vardu parduodami gana įvairios sudėties preparatai, pasižymintys tokiu pačiu veikimu.

Tradicinio citramono (Tabulettae Citramonum), dabar jau nebegaminamo, sudėtis:
 acetilsalicilo rūgštis – 0,24 g
 fenacetinas – 0,18 g
 kofeinas – 0,03 g
 kakavos milteliai – 0,015 g
 citrinos rūgštis – 0,02 g

Naujus citramonų variantus gamina daug farmacijos įmonių. paprastai pagrindiniai jų komponentai yra acetilsalicilo rūgštis ir paracetamolis. Tokią sudėtį turi Citramon P, Akvacitramon, Citramon-Akri, Citramon-Borimed, Citramon-MFF ir kt.

Preparatas Citramon – forte beveik visiškai tapatus preparatams Panadol, Migrenol, jo tabletes sudaro 500 mg paracetamolio ir 50 mg kofeino.

Nuorodos 
 Цитрамон плюс

Analgetikai
FIAT

FIAT (Fiat Automobiles S.p.A.) – Italijos automobilių, variklių gamintojas, finansinė ir pramoninė grupė, įsikūrusi Turine, Italijoje. Įmonė įkurta 1899 m. grupės investuotojų, o įmonės pavadinimas reiškia „Italijos automobilių gamintojas Turine“ (itališkai Fabbrica Italiana Automobili Torino). Taip pat išvertus iš lotynų kalbos FIAT reiškia „tebūnie“. Fiat grupė taip pat gamina tankus ir karinius lėktuvus.

Fiat yra įsteigusi daug savo gamyklų įvairiose šalyse visame pasaulyje. Didžiausia iš jų yra Brazilijoje. Taip pat gamyklų yra ir Argentinoje ir Lenkijoje.

Fiat grupė yra didžiausia kompanija Italijoje. Visame pasaulyje ji turi įsteigusi savo filialus 61-oje šalyje, kuriuose dirba apie 223.000 žmonių, iš kurių 111.000 dirba už Italijos ribų. Fiat grupės pagrindinė veikla yra automobilių gamyba. Tačiau be to ji dar užsiima ir kitomis veiklomis – komercinių automobilių, sunkvežimių, motociklų, aviacijos transporto gamyba, automobilių komponentų gamyba, metalurgijos kompanijos Teksid valdymu.

Fiat grupę sudaro šie automobilių gamintojai: Fiat, Ferrari (veikia savarankiškai), Iveco, Maserati, Alfa Romeo, Lancia ir Abarth.

Fiat automobiliai labai populiarūs visame pasaulyje ir yra laimėję nemažai apdovanojimų, tame tarpe už vieną mažiausių CO2 išmetimo lygį.
Automobiliai, laimėję Europos metų automobilio apdovanojimą:

 1967: Fiat 124
 1970: Fiat 128
 1972: Fiat 127
 1980: Lancia Delta
 1984: Fiat Uno
 1989: Fiat Tipo
 1995: Fiat Punto
 1996: Fiat Bravo/Brava
 1998: Alfa Romeo 156
 2001: Alfa Romeo 147
 2004: Fiat Panda
 2008: Fiat Nuova 500

Šaltiniai 

Italijos automobilių gamintojai
Motociklai
Vandens telkinys

Vandens telkinys – bet koks žymesnis vandens susikaupimas Žemės paviršiuje. Gali būti natūralūs ir dirbtiniai (pvz., kanalai, tvenkiniai).

Vandens telkiniai 
 Bala
 Baseinas
 Estuarija
 Ežeras
 Fjardas
 Fjordas
 Griovys
 Įlanka
 Jūra
 Kanalas
 Kūdra
 Lagūna
 Ledynas
 Marios
 Marša
 Pelkė
Požeminis vandens telkinys
 Sąsiauris
 Šaltinis
 Šlapynė
 Tvenkinys
 Upė
 Upelis
 Užutėkis
 Vadė
 Vandenynas
 Versmė
Lietuvos teisinė sistema

Lietuvos teisinė sistema - Lietuvos visuomeninės ir valstybės santvarkos (sistemos) sudėtinė dalis, apimanti teisinę sritį. Ją sudaro Lietuvos teisė (teisės normos), Lietuvos teisėsauga (tokios institucijos kaip teismai, policija ir kitos). Plačiąja prasme Lietuvos teisėsaugai ir jos institucijų sistemai Lietuvoje yra priskiriami ne tik Lietuvos teismai, bet ir Lietuvos prokuratūra, Lietuvos notariatas, organizacinei posistemei - tokios teisinės organizacijos kaip Antstolių rūmai, Notarų rūmai), Lietuvos advokatūra ir kitos posistemės, taip pat teisinė kultūra, teisinis švietimas (teisinių žinių perteikimo sistema), teisės mokslai, teisinė sąmonė Lietuvoje ir kitos sudėtinės teisinės sistemos dalys.

Istorija

Lietuvos teisė 

Lietuvos teisė priklauso kontinentinės teisės šeimai.

Lietuvos teismai 

Lietuvos teismai yra bendrosios kompetencijos ir specializuoti (administraciniai teismai).

Baudžiamoji justicija Lietuvoje 

Baudžiamosios justicijos Lietuvoje institucijos ir įstaigos - Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra, Lietuvos policija (įsk. Lietuvos karo policija), LR TM Baudžiamosios justicijos departamentas, Teisės instituto Baudžiamosios justicijos skyrius ir kitos.

Lietuvos advokatūra 

Lietuvos „advokatų rūmų“ vadovybė - Lietuvos advokatų taryba.

Lietuvos notariatas 

Notarus Lietuvoje vienija Lietuvos notarų rūmai.

Teisės mokslai Lietuvoje 

Teisės mokslai Lietuvoje buvo instucionalizuoti dar XVII a. I pusėje (kai buvo įsteigtas Vilniaus jėzuitų akademijos Teisės fakultetas).

Literatūra 
 Lietuvos teisės pagrindai. Genovaitė Dambrauskienė, Antanas Marcijonas, Eduardas Monkevičius, Pranas Petkevičius, Vytautas Piesliakas, Juozas Šatas, Egidijus Šileikis, Virgilijus Valančius, Alfonsas Vileita, Dainius Žalimas, Skirgailė Žalimienė. Vilnius: Justitia, 2004, 576 psl.
Lietuvos teisinė sistema (Snieguolė Matulienė, Ernestas Spruogis) // Visuotinė lietuvių enciklopedija. T.XII. – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. P. 163-167.
 Kuconis P., Nekrošius V. Teisėsaugos institucijos. Vilnius, 2000. 222 p.
Denis Sassou-Nguesso

Denis Sassou-Nguesso (g. 1943 m.) – Kongo generolas ir prezidentas, einantis šias pareigas nuo 1979 m. iki 1992 m. ir nuo 1997 m. iki dabar.

1970 m. Sassou Nguesso buvo paskirtas Saugumo direktoriaus vadovu ir ministru naujoje prezidento komandoje. Vėliau, 1979 m. vasario 8 d. jis buvo paskirtas naujuoju šalies prezidentu.

Iki 1992 m. jis sėkmingai vadovavo šaliai, tačiau tų metų rinkimuose jis pralaimėjo jau pirmajame rate.

1994 m. jis paliko šalį ir kelerius metus gyveno Paryžiuje. Į Kongą grįžęs 1997 m. jis nusprendė dalyvauti dar vienuose prezidento rinkimuose. Tų metų spalio mėnesį jis buvo paskirtas antrą kartą šalies vadovu.

2006–2007 metų laikotarpį Kongo prezidentas buvo Afrikos sąjungos vadovu.

Kongo Respublikos prezidentai
Pečeneg

Pečeneg (, 6П41) – rusiškas 7,62 mm kulkosvaidis. Skirtas naikinti gyvajai jėgai, nešarvuotam transportui ir kt.

Pečeneg yra kulkosvaidžio PK/PKM perdarytas variantas. Tai leido lengvai pereiti prie jo gamybos, palengvino eksploataciją.

Tvirtesnis vamzdis leido perkelti kojeles prie vamzdžio žiočių, dėl ko pagerėjo kulkosvaidžio atrama, o pataikymų barstymasis sumažėjo 70 %.
Kulkosvaidžio vamzdis turi priverstinį aušinimą oru. Vamzdis turi išilginių keterų formos radiatorių ir apgobtas gaubtu. Šaudant iš vamzdžio išsiveržiančios parako dujos siurbia orą iš priekinės tarpo tarp vamzdžio ir vamzdžio gaubto dalies. Susidaro šalto oro srautas nuo angos gaubto užpakalinėje dalyje, kur po pernešimo rankena yra įtėkio anga, link vamzdžio žiočių.
Pagerintas vamzdžio aušinimas leido atsisakyti atsarginio vamzdžio. Todėl kulkosvaidžio komplekto masė, nepaisant to, kad Pečeneg vamzdis sunkesnis, sumažėjo. Vamzdžio konstrukcija sumažino oro srautą, kuris nuo įkaitusio vamzdžio kyla aukštyn ir apsunkina taikymąsi.
Vamzdžio konstrukcija leidžia iššauti 400 šūvių nemažėjant taiklumui. Ilgiausia nenutrūkstama serija – 600 šūvių (3 juostos po 200 šovinių – standartinis šovinių komplektas). Mūšyje gali iššauti iki 1000 šūvių per valandą, ir tai neblogina kulkosvaidžio kovinių charakteristikų ir negadina vamzdžio. Vamzdžio patvarumas – 25-30 tūkst. šūvių intensyviai šaudant.

2000 m. pradėta kulkosvaidžio modernizacija į variantą Pečeneg-2. Ketinama sumažinti vamzdžio liepsną, dar padidinti vamzdžio patvarumą, pagerinti jo suderinamumą su šarvuočiais, kuriuose kulkosvaidis įtaisomas.

Nuorodos 
 7,62 мм пулемет 6П41 «ПЕЧЕНЕГ»  (gamintojo puslapis)
 ручной пулемет ПКП Печенег (Россия) 
nuotraukos
 

Kulkosvaidžiai
Campinense Clube

Campinense Clube – Brazilijos futbolo klubas, 1915 metais įkurtas Kampina Grandėje.

Nuorodos 

 Oficiali klubo svetainė 

Campinense Clube
FK Pilėnai

Kauno „Pilėnai“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kauno, 1997 m. persikėlęs į Kauno rajoną.

Sezonai 

|}

Nuorodos

Pilėnai
Kauno futbolas
SønderjyskE Fodbold

Haderslevo futbolo klubas „SønderjyskE“, o trumpai Haderslevo „SønderjyskE“ bei „SønderjyskE“– Danijos futbolo klubas iš Haderslevo. Pilnu pavadinimu danų kalba Sønderjysk Elitesport arba sutrumpintai SønderjyskE.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 2004 m. žinomas Sønderjysk Elitesport pavadinimu.

2016 m. klubas iškovojo antrą vietą Superligoje. Tai aukščiausias jų pasiekimas klubo istorijoje.

2020 m. Danijos futbolo taurės turnyro finale įveikė varžovus ir iškovojo trofėjų.

Pasiekimai

Sezonai

Danijos varžybos 

|}

Žinomesni žaidėjai  
  Eggert Jónsson
  Simon Poulsen

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Sonderjyske
CS Gaz Metan Mediaș

Mediašo „Gaz Metan“ – Rumunijos futbolo klubas iš Mediašo.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1945 m.

2021–2022 m. sezone rungtyniavo Liga I (aukščiausioji lyga), tačiau turėjo finansinių problemų. Klubas tapo nemokus, o Rumunijos futbolo federacija skyrė nuobaudas: atimti taškai. Po šių sankcijų klubas nukrito į paskutinę vietą ir buvo perkeltas į žemesnį divizioną.

Pasiekimai

Sezonai

Rumunijos varžybos 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Facebook paskyra
 SOCCERWAY
 Flashscore
 SofaScore
 Transfermarkt

Gaz Metan
CS Otopeni

Otopenio CS – Rumunijos futbolo klubas iš Otopenio.

Istorija 
Klubas įkurtas 2001 m. Žlugo 2013 m.

Pasiekimai

Sezonai

Rumunijos varžybos 

|}

Nuorodos 
 

Otopeni
La Scala

La Scala yra vienas garsiausių, prestižiškiausių pasaulio operos teatrų. Įkurtas Milane, Italijoje 1778 m. rugpjūčio 3 d. pavadinimu Nuovo Regio Ducal Teatro alla Scala with Salieri's Europa riconosciuta.

La Scala muzikinis sezonas prasideda gruodžio 7 d. Šv. Ambrozijaus, Milano globėjo, dieną. La Scaloje taip pat veikia Spektaklių meno akademija, kurios tikslas yra auginti jaunąją dainininkų, šokėjų ir techninių scenos darbuotojų kartą.

La Scaloje yra koncertavę ir Lietuvos operos žvaigždės Vaclovas Daunoras, primadona Violeta Urmanavičiūtė-Urmana ir Lietuvoje gimusi Lenkijos dainininkė Teresa Żylis-Gara.

Nuorodos 
 La Scala oficiali svetainė

Italijos kultūra
Operos teatrai
Italijos statiniai
Alkūnai

Alkūnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje. Greta esančiame Alkūnų miške auga gamtos paminklas Alkūnų ąžuolas (aukštis 29 m, kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 644 cm).

Istorija 

1903 m. kaimas minimas Inturkės bažnyčios juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Rokiškio apskritis

Rokiškio apskritis buvo Lietuvos šiaurės rytuose. Centras – Rokiškis.

Istorija 

Apskritis sudaryta 1916 m. pavasarį vokiečių okupacinės valdžios. 1917 m. prie Rokiškio apskrities prijungta Jūžintų apskritis. Iki 1918 m. priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. 1921 m. šiaurinė apskrities dalis atiteko Latvijai. 1941–1944 m. apskritis įėjo į Ostlando Lietuvos generalinės srities Panevėžio krašto apygardą.

1946 m. naujai Kupiškio apskričiai perduoti Skapiškio ir Svėdasų valsčiai. 1950 m. birželio 20 d. apskritis pertvarkyta į Rokiškio rajoną (30 apylinkių), dalis teritorijos perduota Dusetų (6 apylinkės), Obelių (19 apylinkių) ir Pandėlio (16 apylinkių) rajonams.

|-
| 1917 || 2879 || 77.041 || ||
|-
| 1919 || || || 14 valsčių: Aknystės valsčius, Aluotų valsčius, Čedasų valsčius, Jūžintų valsčius, Kamajų valsčius, Kriaunų valsčius, Obelių valsčius, Pandėlio valsčius, Panemunio valsčius, Rokiškio valsčius, Skapiškio valsčius, Subatės valsčius, Svėdasų valsčius, Šimonių valsčius ||
|-
| 1923  (išsamiau)  || 2255 || 83.220 || 11 valsčių: Juodupės valsčius, Jūžintų valsčius, Kamajų valsčius, Kriaunų valsčius, Obelių valsčius, Pandėlio valsčius, Panemunėlio valsčius, Panemunio valsčius, Rokiškio valsčius, Skapiškio valsčius, Svėdasų valsčius ||
 1 miestas: Rokiškis
 14 miestelių
 568 kaimai
 5 bažnytkaimiai
 138 dvarai ir palivarkai
 745 vienkiemiai
 17 kitų gyvenviečių
|-
| 1933 || || || 10 valsčių ||
|-
| 1939 || 2165 || 96.048 || ||
|-
| 1942 || || 75.900 || ||
|-
| 1949  || 1852 || || 10 valsčių (71 apylinkė) ||
 1 miestas
|-
| 1950 || || || 71 apylinkė ||
|}

Valsčiai 

Apskrities valsčiai 1919–1950 metais:

Šaltiniai
Salantų rajonas

Salantų rajonas – 1950–1959 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės vakaruose. Centras – Salantai.

Istorija 

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš Salantų miesto, buvusios Kretingos apskrities 17 apylinkių ir Plungės apskrtities 7 apylinkių. 1950–1953 m. įėjo į Klaipėdos sritį.  1954 m. šiek tiek keitėsi rajono ribos. 1959 m. gruodžio 7 d. panaikintas, jo teritorija:
 Salantai, Grūšlaukės apylinkė, Imbarės apylinkė, Kalnalio apylinkė, Kūlupėnų apylinkė ir Tuzų apylinkė perduotos Kretingos rajonui;
 Gintališkės apylinkė, Platelių apylinkė ir Šateikių apylinkė perduotos Plungės rajonui;
 Notėnų apylinkė ir Prialgavos apylinkė perduotos Skuodo rajonui.

Rajone leistas laikraštis „Stalino vėliava“.

|-
| 1950 m.  || 633 || || 24 apylinkės || 1 miestas (Salantai)
|-
| 1954 m.  || || || 12 apylinkių || 1 miestas, 1 miestelis (Plateliai)
|-
| 1959 m.  || 634 || || 12 apylinkių || 1 miestas, 1 miestelis
|}

Šaltiniai
Vytautas Jonas Žukas

Vytautas Jonas Žukas (g. 1962 m. birželio 1 d. Kaunas) – generolas leitenantas, Lietuvos kariuomenės vadas (2014–2019 m.).

Išsilavinimas 
 1985–1991 m. – Vilniaus universitetas Istorijos fakultetas
 1992–1994 m. – Vokietijos Bundesvero vadovavimo akademija
 2006–2007 m. – NATO gynybos koledžas Romoje

Kariniai laipsniai 
 1991 – majoras
 1994 – pulkininkas leitenantas
 1997 – pulkininkas
 2007 – brigados generolas
 2010 – generolas majoras
 2015 – generolas leitenantas

Profesinė patirtis 
 1990 m. – KAD II skyriaus inspektorius
 1991 m. – KAD Mokomojo junginio vado pavaduotojas
 1992 m. – KAM Lauko kariuomenės brigados Kauno motodesantinio bataliono vadas
 1992 m. – KAM Lauko kariuomenės brigados vado pavaduotojas
 1994 m. – MPB „Geležinis Vilkas” štabo viršininkas-vado pavaduotojas
 1995 m. – MPB „Geležinis Vilkas” vadas
 2001 m. – gynybos atašė Vokietijos Federacinėje Respublikoje, Austrijai, Olandijai, Liuksemburgui
 2004 m. – Lietuvos kariuomenės mokymo ir doktrinų valdybos vadas
 2007 m. – laikinai einantis Lauko (sausumos) pajėgų vado pareigas
 2008 m. – Sausumos pajėgų vadas
 2014–2019 m. – Kariuomenės vadas

Apdovanojimai 
 Sausio 13-osios medalis,
 Lietuvos kariuomenės kūrėjo savanorių medalis,
 Lietuvos nepriklausomybės medalis,
 Lietuvos kariuomenės medalis „Už nuopelnus“,
 Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius,
 CISM ordinas už nuopelnus,

Šaltiniai

Nuorodos 
 Vytauto Jono Žuko biografija KAM svetainėje 

|-

Lietuvos generolai
Lietuvos kariniai diplomatai
Gynybos atašė
Korhogas

Korhogas () – miestas Dramblio Kaulo Kranto šiaurėje. Savanų regiono sostinė. 163,4 tūkst. gyventojų (2002 m.). Apylinkėse auginama medvilnė, kapokmedžiai, ryžiai, soros, jamsas, kukurūzai, žemės riešutai. Gyvulininkystė. Deimantų gavyba. Maisto pramonė. Yra oro uostas, didelis turgus, kino teatras, mečetė, plaukimo baseinas.

Dramblio Kaulo Kranto miestai
Benkaimis

Benkaimis (, nuo 1945 m. ) – gyvenvietė Lenkijoje, (Geldapės pavietas, Varmijos Mozūrų vaivadija) 25 km į vakarus nuo Geldapės, prie kelio DK650 Geldapė-Ungura. Banie Mazurskie valsčiaus centras. 1500 gyventojų (2004 m.)

Istorija 
Kaimas galimai ankstesnės prūsų gyvenvietės vietoje įkurtas 1560 m. iš Lietuvos atsikėlusių protestantų. 1656 m. kaimą nusiaubė totoriai, o 1710 m. maro epidemijos metu per keturis mėnesius žuvo 2115 gyventojų. Vietoje jų atkelti vokiečiai iš Zalcburgo. Baigiantis Antrajam pasauliniam karui didelę kaimo dalį sudegino Raudonoji armija, o likę gyventojai buvo ištremti į Vokietiją. 1945 m. į Benkaimį perkelti ukrainiečiai iš Beščadų ir Žešuvo. Kaime veikė ukrainiečių kultūros draugija, folklorinis ansamblis, mokykloje pamokos vyko ukrainiečių kalba.

1569–1574 m. pastatyta bažnyčia, kuri 1646 m., 1698 m. ir XVIII a. pabaigoje perstatyta renesanso stiliumi, 1945 m. rusų sugriauta, 1975–1980 m. atstatyta kaip katalikų Šv. Antano Padujiečio bažnyčia. Taip pat kaime yra graikų katalikų bažnyčia, kuriai priklauso 1200 parapijiečių. 

1975–1998 m. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai 

Senovės Prūsijos gyvenvietės
Varmijos Mozūrų vaivadijos gyvenvietės
Lęšinė galaktika

Lęšinė galaktika – galaktika, kuri yra tarpinė spiralinės galaktikos ir elipsinės galaktikos forma. Ji klasifikuojama Hubble morfologinėje klasifikacijoje.

Lęšinės galaktikos žymimos SO ir SBO. Jos dažniausiai būna netaisyklingos formos, primena S (spiralines galaktikas), tačiau neturi tarpžvaigždinės medžiagos bei pačių vijų. Tokios galaktikos turi didelį centrinį telkinį ir mažą diską, kuriame nėra spiralinių vijų, bet yra dulkių sluoksnis. Tai buvusios S arba SB galaktikos, netekusios tarpžvaigždinės medžiagos ir jose nesikuria naujų žvaigždžių, o vyrauja senos. Dėl to spiralinės vijos neišsiskiria iš disko fono. Lęšinių galaktikų gausu kamuoliniuose galaktikų spiečiuose.

Nuorodos 
 Encyclopedia of science
 www.seds.org 
Kiti šaltiniai:
 A. Ažusienis, A. Pučinskas, V. Straižys Astronomija, Vilnius, 2003, 608p., ISBN 9986-435-10-2

Galaktikos
Simno rajonas

Simno rajonas – 1950–1959 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietvakariuose, į vakarus nuo Alytaus. Centras – Simnas.

Istorija 

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš Alytaus apskrities 16 apylinkių, Kalvarijos apskrities 7 apylinkių ir Marijampolės apskrities 6 apylinkių. Iki 1953 m. įėjo į Kauno sritį. 1955, 1956 ir 1958 m. šiek tiek keitėsi rajono ribos.  1959 m. sausio 23 d. rajonas panaikintas, jo teritorija perduota:
 Simnas, Angininkų apylinkė, Bambininkų apylinkė, Kalesninkų apylinkė, Krokialaukio apylinkė, Parėčėnų apylinkė, Pošnios apylinkė, Ūdrijos apylinkė, Verebiejų apylinkė ir dalis Stebulių apylinkės atiteko Alytaus rajonui;
 Gudelių apylinkė ir Krosnos apylinkė atiteko Kapsuko rajonui;
 Šeštokų apylinkė ir dalis Stebulių apylinkės atiteko Lazdijų rajonui.

Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Kelias į komunizmą“.

|-
| 1950 m.  || || || 29 apylinkės ||
|-
| 1954 m.  || || || 13 apylinkių || 1 miestas (Simnas), 4 miesteliai (Gudeliai, Krokialaukis, Krosna, Šeštokai)
|-
| 1959 m. || || || 11 apylinkių ||
|}

Šaltiniai
Spielvereinigung Klaipėda

Klaipėdos „Spielvereinigung“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos, žaidęs Lietuvos pirmenybėse tarpukariu.

Istorija

Klube žaidė vokiečiai, perėję iš MTV Klaipėda komandos. 1931 m. komandai neleista dalyvauti pirmenybėse, kadangi priimta nuostata, kad Lietuvos pirmenybėse gali žaisti tik komandos, kurios kitų šalių varžybose nežaidžia („Spielvereinigung“ žaidė Rytprūsių pirmenybėse).  1932 m. prie komandos prisijungė ir lietuviai. 1934 m. klubas nutraukė saitus su Lietuvos sportu.

Tarptautinės rungtynės

|-
| Lituania Tilžė ||  || 3:2 (1:1) || ? || 1926-04-18
|-
| Wanderer Riga ||  || 2:0 || Klaipėda || 1929-08-27
|-
| FK Teplice ||  || 0:5 || Klaipėda? || 1931
|}

Pasiekimai

Sezonai 

|}
|}

Žymūs žaidėjai 

|}

Dubleriai

|}

Šaltiniai

Nuorodos 

Buvę Lietuvos futbolo klubai
Klaipėdos futbolas
FK Perkūnas Kaunas

Perkūnas Kaunas – buvęs Lietuvos futbolo klubas, įkurtas Kaune dar tarpukariu.

Istorija 
Algimanto Klimkevičiaus knygoje „Lietuvos futbolo istorija. Žmonės. 1911–1990.“ 253 pusl. aprašomi Algimanto Bertašiaus prisiminimai, kuriuose nurodoma, kad „Perkūnas“ 1943 m. žaidė mėlynomis aprangomis (mėlynai ir mėlynai).

Sezonai 

|}
|}

Nuorodos 

Perkunas
Kauno futbolas