Kupšiai

Kupšiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės teritorijos rytinėje dalyje, 6 km į pietryčius nuo Kartenos.

Teritorijos plotas – 245,99 ha.

Etimologija 
Vietovardis kilo iš pirmojo naujakurio Kupšio pavardės. Ši pavardė kildintina nuo žemaičių tarmėje naudojamo žodžio kupčius, t. y. . Pirmasis naujakurys galėjo būti ne žemdirbys, o pirklys, prekiavęs iš dvaro įsigytu mišku. Vietos gyventojai kaimą vadina .

Geografija 
Kaimas yra Kartenos seniūnijos rytiniame pakraštyje. Šiaurėje jis ribojasi su Gaudučiais, rytuose – su Mamiais, pietryčiuose – su Eitučiais, pietuose – su Lubiais, vakaruose – su Lygnugariškiais. Centrine kaimo dalimi iš Mamių link Lygnugariškių teka dešinysis Alanto intakas Karkluojė, į kurią vakarinėje dalyje įteka kairysis jos intakas – Pievupalis. Šiaurine kaimo riba teka dar vienas Alanto intakas – Rupšupis.

Centrine kaimo dalimi link magistralinio kelio  praeina rajoninis kelias Kuliai–Šiemuliai–Gaudučiai (3213). Į vakarus nuo šio kelio dešiniajame Karkluojės krante, Domarkų sodybvietėje stovi vienintelė kaime registruota sodyba.

Rytinėje kaimo dalyje auga Girelės (), o pietinėje – Stončiaus girelės miškai.

Istorija 
Pirmieji naujakuriai Karkluojės upelio pakrantėse ėmė kurtis XVII a. pabaigoje arba XVIII a. pirmoje pusėje, Kartenos dvarininkams ėmus eksportui ir vidaus rinkai kirsti tarp Alanto ir Minijos upių augusį dvaro mišką, vadintą Girele (). Iš dvaro išsinuomotus, išsipirktus ir plėšiniais paverstus miško sklypus dar ilgai žemdirbiai vadino Girelėmis arba Pagireliais. Atsiradus kaimui, miškas kitaip vadintas Kupšine.

Rašytiniuose šaltiniuose Kupšių kaimas sutinkamas nuo XIX a. Šio amžiaus pirmoje pusėje jame buvo 6, o viduryje – 5 baudžiauninkų sodybos. Keturios sodybos stovėjo Karkluojės dešiniajame krante, šalia kryžkelės, o dar pora vienkieminių ūkių buvo į rytus nuo jos, abipus upės. Ūkius kaime nuomoję žemdirbiai ėjo lažą grafų Pliaterių Kartenos dvare. Žemdirbių dvasiniais reikalais rūpinosi Kartenos parapijos kunigai.

Panaikinus baudžiavą, žemdirbiams išsipirkti kaime buvo išmatuoti 36 žemės rėžiai, už kuriuos išperkamuosius žemės mokesčius grafams Pliateriams 1870 m. mokėjo 28 valstiečiai. 1923 m. buvo jau 13 sodybų. Prasidėjus Lietuvos žemės reformai, 1927 m. visa kaimo žemė išskirstyta į vienkieminius ūkius, o bendrosiose ganyklose buvo suformuoti 3 nauji ūkiai.

Vienas stambiausių ūkininkų tarpukariu buvo Juozapas Domarkas, valdęs 40 ha žemės. Jis mirė 1938 m., nekilnojamąjį turtą palikdamas sūnums Julijonui ir Juozapui. Kitas stambus ūkininkas Aleksandras Jedenkus valdė apie 34 ha žemės. Jam 1936 m. mirus, ūkį pasidalino sūnūs Kazimieras, Julijonas ir Apolinaras.

Prie stambiausių ūkininkų priklausė 30 ha savininkas Juozapas Lūža. Jo sodyboje stovėjo namas (), svirnas (), tvartas (), kluonas (), du šuliniai (vienas skirtas šeimynai gerti ir maistui pasigaminti, kitas – gyvuliams girdyti), o kieme stūksojo monumentalus kryžius. Šeimininkui 1939 m. mirus, ūkį perėmė jaunėlis sūnus Antanas Lūža.

Prieš Antrąjį pasaulinį karą ir pokario metais Kupšiuose taip pat gyveno valstiečiai Antanas ir Petrė Spučiai, Antanas ir Stasė Symės, Leonas ir Kazimiera Brazdeikiai, Pranas ir Jadvyga Razmai, Juozas Kumpis, Kundrotas, Kubilius, Šlyžius, Puplesiai, kalvis Ignas Stončius su žmona Kazimiera, Vaclovas ir Aniceta Stončiūtė Butkai, bežemis kaimo stalius Juozas Stončius.

1948–1949 m. iš kaimo buvo ištremtos 6 ūkininkų šeimos, kurias sudarė 19 asmenų: Leonas ir Kazimiera Brazdeikiai su vaikais Leonu ir Elvyra, Kajetonas ir Ona Jedenkai, Kazys ir Juzefa Jedenkai su vaikais Veronika, Irena ir Viliumi, Antanas ir Juzefa Lūžos su vaikais Antanu ir Regina, Pranas Narkus su dukra Petre, Ignas ir Kazimiera Stončiai. Ona Jedenkienė, Pranas Narkus ir Ignas Stončius mirė Sibire, o kitiems tremtiniams 1956–1958 m. buvo leista grįžti į Lietuvą.

Sovietmečiu plečiant kolūkių dirbamos žemės plotus ir naikinant vienkiemius, žemdirbių šeimos buvo iškeliamos į kolūkines gyvenvietes. Todėl Kupšių žemės ištuštėjo, o nuo 2001 m. kaime registruotų gyventojų nebeliko.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

 Gimė Juozas Lūža (1911–1978), agronomas, lietuvių išeivijos visuomenės veikėjas ir spaudos bendradarbis.

Šaltiniai 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės