joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jonas Zigmantas Zapojajis

Jonas Zapojajis (, , , 1540 m. liepos 7 d. Buda, dab. Budapešto dalis – 1571 m. kovo 14 d. Gyulafehérvâr) – 1540–1544 m. ir 1554–1571 m. Vengrijos karalius.

Biografija 
Kilęs iš Transilvanijos didikų Zapojajų dinastijos. Tėvas Jonas Zapojajis. Motina Izabelė Jogailaitė.

Valdymas 

Tėvui 1540 m. mirus buvo kūdikis. Po nesėkmingų karų su Ferdinandu I Habsburgu motina regentė Izabelė, Žygimanto Senojo ir Bonos Sforcos duktė, 1544 m. su sūnumi apsigyveno Lenkijoje. 1554 m. vėl pakviestas Vengrijos seimo, atnaujino karą su Habsburgais. Ferdinandui 1556 m. tapus Šventosios Romos imperijos imperatoriumi, Jonas Zigmantas valdė Transilvaniją ir Vengrijos rytinę dalį. Rėmė reformaciją, 1555 m. Vengrijoje paskelbta tikėjimo laisvė.

Šaltiniai

Literatūra 
 Larousse encyclopédique en couleurs. France Loisirs, 1987

Nuorodos 

Zapojajai
Transilvanijos valdovai
Opolės kunigaikščiai
Konija

Konija – miestas Turkijoje, Anatolijos plokščiakalnio pietuose, į pietus nuo Ankaros; provincijos centras. Per Koniją eina Stambulo-Bagdado geležinkelis, keliai į Izmirą, Ankarą, Adaną. Oro uostas. Metalo apdirbimo, chemijos, cemento, odos, tekstilės (daugiausia medvilnės, šilko), maisto pramonė. Kilimų audimo, keramikos amatai. Turizmas. Seldžiukų universitetas (įkurtas 1975 m.). Archeologijos, etnologijos ir kiti muziejai.

Pagrindiniai architektūros paminklai: Alaedino mečetė (XII–XIII a.), Insės minareto medresė (XIII a.), Karatajaus medresė (XIII a.), Mevlanos mauzoliejus.

Istorija 
Nuo seno miestas žinomas kaip Ikonijus. 1071 m. atiteko turkų seldžiukų įkurtai valstybei. Jos valdovas Suleimanas sostinę perkėlė į Ikonijų, pavadino ją Konija, o nuo 1092 m. tapo sultonato sostine. XIII a. Konijoje gyveno vienas žymiausių persų poetų, sufijų – Rumi. Vėliau čia įsikūrė jo idėjomis sužavėtas dervišų Mevlevių ordinas. XIII a. viduryje dėl mongolų įsiveržimo ir vidaus kovų sultonatas susilpnėjo. Nuo 1313 m. Konija priklausė turkų Karamanidų emyratui, nuo 1474 m. Osmanų imperijai. Iki XVI a. buvo Osmanų kunigaikščių rezidencija.

Sportas 
 Konyaspor (futbolas)

Turkijos miestai
Iskenderunas

Iskenderunas () – miestas pietų Turkijoje, Hatajaus provincijoje, į šiaurę nuo Antakijos, Šviesos kalnų (Nur Dağları) vakarinėje papėdėje. Uostas prie Iskenderuno įlankos (išvežama nafta, tiekiama naftotiekiu iš Batmano rajono, chromo rūda, medvilnė). Veikia oro uostas, plentai į Alepą, Latakiją. Tekstilės, maisto, chemijos (trąšų) pramonė, metalurgija, laivų statyba. Yra karinio jūrų laivyno bazė. Apylinkėse kasama geležies rūda.

Istorija 
333 m. pr. m. e. miestą pergalės prieš Persijos karalių Darijų III Kodomaną per Iso mūšį atminimui įkūrė ir Aleksandrieta () pavadino Aleksandras Makedonietis. Viduramžiais tapo svarbiu prekybos su Persija, Indija ir Rytų Azija uostu. 1516 m. tapo Osmanų imperijos valda. 1832 m. prie Aleksandretos Egipto kariuomenė sumušė turkus. Nuo 1918 m. priklausė autonominei Aleksandretos sričiai (sandžakui). 1920–1939 m. Prancūzijos mandatinės Sirijos teritorijos administracinis centras.

1939 m. pavadinimas suturkintas į Iskenderuną. XX a. antroje pusėje plėtojosi kaip pramoninis centras.

Šaltiniai 

Turkijos miestai
Maksimas Gorkis

Maksimas Gorkis (, gimė kaip Алексей Максимович Пешков 1868 m. kovo 28 d. Žemutinis Naugardas, Rusijos imperija – 1936 m. birželio 18 d. Maskva, Tarybų Sąjunga) – žymus rusų rašytojas ir publicistas. Socrealizmo literatūros pradininkas. Ilgą laiką gyveno Italijoje.

Kūryba 

 rinkinys „Apybraižos ir apsakymai“ («Очерки и рассказы», 3 tomai, 1898-1899),
 romanas „Motina“ («Мать», 1906-1907)
 pjesė „Dugne“ («На дне», 1902)
 publicistinė knyga „Nesavalaikės mintys“ («Несвоевременные мысли», 1918), kritikuojanti V. Lenino pasirinktą revoliucijos kelią
 autobiografinė trilogija:
 „Vaikystė“ («Детство», 1913-1914)
 „Tarp žmonių“ («В людях», 1915-1916)
 „Mano universitetai“ («Мои университеты», 1922)

Gorkis
Gorkis
Eskišechiras

Eskišechiras – miestas vakarinėje Turkijoje, pusiaukelėje tarp Ankaros ir Bursos prie Porsuko upės; provincijos centras. Susisiekimo mazgas ir pramoninis centras. Maisto, cemento, tekstilės, medienos apdirbimo, mašinų gamybos pramonė. Apylinkėse išgaunama chromo rūda.

Istorija 

Miestas įkurtas frygų apie 1000 m. pr. m. e. Antikoje buvo žinomas kaip Dorilajonas () ir minimas kaip gražiausias miestas Anatolijoje.

Sportas 
 Eskişehirspor (futbolas)

Nuorodos 
 Nuotraukų galerija

Turkijos miestai
Urfa

Urfa (), Šanliurfa (), Riha () – miestas pietryčių Turkijoje, netoli sienos su Sirija, į rytus nuo Gaziantepo; provincijos centras. Prekybinis ir transporto centras. Tabako, maisto, lengvoji pramonė. Vilnos, kviečių eksportas.

Pasakojama, kad Urfos apylinkėse gimęs Abraomas.

Istorija 

Urfa gyvenama nuo IV (ar net VIII) a. pr. m. e., nors už 15 km į šiaurės rytus nuo miesto aptikta Göbekli Tepe istorinė vietovė, datuojama X a. pr. m. e. Miestas buvo Mesopotamijos civilizacijos dalis. Aleksandro Makedoniečio laikais čia iškilo Edesos () miestas. VI a. regioną užkariavo musulmonai. Kryžiaus žygių metu įkurta Edesos kunigaikštystė. 1144 m. Urfą susigrąžino turkai.

Šaltiniai 

Turkijos miestai
Malatija

Malatija – miestas rytinėje Turkijos dalyje, Rytų Anatolijoje; provincijos centras. Cukraus, tekstilės, tabako pramonė. Vaisių (ypač abrikosų) auginimo centras, taip pat auginami javai, cukriniai runkeliai, vynmedžiai, veisiamos avys, ožkos. Geležinkelis į Ankarą ir Tebrizą. Oro uostas. Veikia universitetas (įkurtas 1975 m.), miesto muziejus.

Istorija 

Netoli dabartinės Malatijos hetitų laikais gyvavo Milido miestas (dab. Arslantepė). Romos laikais miestas vadinosi Melitene. 577 m. prie Malatijos Bizantijos kariuomenė sumušė persus. VII a. viduryje užkariauta arabų.

1893 m. nuniokota per žemės drebėjimą. 1915 m. per armėnų genocidą Turkijoje buvo išžudyta beveik visi Malatijoje ir jos apylinkėse gyvenę armėnai (~3000).

Sportas

Futbolas 
 Malatyaspor
 Yeni Malatyaspor

Šaltiniai 

Turkijos miestai
Ambientinė muzika

Ambientinė muzika arba atmosferinė muzika (angl. ambient) – muzikos žanras, kuriame didelė svarba skiriama garsui, melodijai. Savyje turi džiazo, Naujojo Amžiaus, elektroninės muzikos, kartais regio, roko, akademinės muzikos, noise elementų. Atliekama elektroniniais, įvairiais tautiniais pasaulio instrumentais, kartojami trumpi ir paprasti motyvai. Ambientinėje muzikoje didžiausias dėmesys skiriamas skambėjimo erdvei – dažnai naudojamas klausytoją iš visų pusių apsupantis erdvinis efektas. Tembrai dažniausiai švelnūs, o melodijos svaigios. Neretai ambientinė muzika susiejama su vaizdinėmis projekcijomis – vyrauja ramūs ir paslaptingi vaizdai, montažas labai lėtas ir sklandus (todėl ambientiniai garso takeliai dažnai naudojami filmuose ir laidose).

Ambientinė muzika dažnai persipina su Naujojo Amžiaus muzika.

Ambientinės muzikos pradininku laikomas Brian Eno.

Atlikėjai 
 Aarktica
 Alio Die
 Biosphere
 Brian Eno
 Boards of Canada
 Carbon Based Lifeforms
 Children Of The Bong
Chris Zabriskie
Edgar Froese
 Enigma
 Hammock
 Helios
 Jean Michel Jarre
 Jääportit
 Jean Ven Robert Hal
 Karl Sanders
 Moby
 Mortiis
 Numina
 Port Blue
 The Orb
 Sigur Rós
 Solar Fields
 Steve Roach
 Michael Stearns
 Tangerine Dream
 Vangelis

Taip pat skaitykite 
 Dark ambient
 Ethereal
Yossi Benayoun

Jozefas Šajus „Josis“ Benajūnas ( g. 1980 m. gegužės 5 d. Dimonoje, Izraelyje) – buvęs žydų futbolininkas, žaidęs atakuojančio saugo pozicijoje. Kitados atstovavo savo šaliai ir buvo Izraelio rinktinės kapitonu.

Karjera 
Yossi Benayoun pradėjo žaisti futbolą sulaukęs 9 metų Hapoel Be'er Sheva FC jaunimo klube. Jaunąjį talentą pastebėjo Amsterdamo Ajax klubas ir būdamas 16 metų jis buvo geriausias Ajax jaunimo komandos žaidėjas. Bet po aštuonių mėnesių grižo į Izraelį ir pradėjo žaisti Hapoel Be’er Shevos pagrindinėje komandoje.

Vėliau persikėlė į Maccabi Haifa komandą, kurioje žaidė kartu su Raimondu Žutautu. Benayoun Maccabi gretose sužaidė 130 rungtynių ir pelnė 55 įvarčius. 

Rungtyniavo Ispanijos Racing de Santander klube, kurio gretose sužaidė 101 rungtynes ir pelnė 21 įvartį. 2005 m. liepą Racing klubui West Ham United klubas sumokėjo 4 milijonų išpirką ir su Benayoun liepos 13 d. pasirašė ketverių metų 2,5 mln. svarų sterlingų vertės sutartį. Jis naujoje komandoje debiutavo 2005 m. rugpjūčio 13 d. mače prieš Blackburn Rovers komanda.

Yossi Liverpulio komandoje debiutavo Čempionų lygos metu prieš Touluse FC komandą. Pirmą įvartį įmušė 2007 m. rugsėjo 25 d. prieš Reading FC Anglijos lygos taurėje. Istorinis, penkišimtasis klubo įvartis buvo įmuštas Yossi Benayoun Liverpulyje, Čempionų lygos rungtynėse prieš Beşiktaş JK klubą.

2011 m. rugpjūčio pabaigoje iki sezono pabaigos buvo išnuomotas Londono "Arsenal" klubui.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Soccerway
 National-team
 Transfermarkt

Benayoun, Yossi
Geri metai (filmas)

Geri metai () – 2006 m. JAV režisieriaus Ridlio Skoto romantinė drama, sukurta pagal Piterio Meilo romaną „Metai Provanse“ (A Year in Provence).

Filmo premjera įvyko 2006 m. rugsėjo 9 d. Toronto kino festivalyje.

Siužetas 

Klestintis finansų biržos makleris iš Londono Maksas Skineris vyksta į Prancūziją, kur yra nedidelis vynuogynas, kurį jis paveldėjo mirus dėdei Anri. Maksas planuoja jį parduoti, tačiau atvykus paaiškėja, kad yra dar žmonių pretenduojančių į jo teisėtą turtą. Vieną dieną į duris pasibeldžia žavi amerikietė ir pareiškia, kad ji – Makso pusseserė, dėdės Anri duktė, taigi ir teisėta vynuogyno paveldėtoja.

Neįtikėtinų įvykių ir atradimų grandinė priverčią Maksą iš naujo pažiūrėti į tikrąsias šio pasaulio vertybes….

Aktoriai 
 Raselas Krou – Maksas Skineris
 Albertas Finis – dėdė Anri
 Marijon Kotiljard – baro padavėja Fani
 Ebi Korniš – Makso pusseserė
 Tomas Holanderis – Čarlis
 Fredis Haimoras – jaunas Maksas Skineris
 
ir kt.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 
 Apdovanojimai imdb.com

2006 filmai
JAV filmai
Dramos
Stealth

Stealth ( – „nematomas, slaptas“) – technologija, metodų kompleksas, naudojamas karo aviacijoje ir karo laivyboje siekiant sumažinti objektų aptikimo radarais galimybę.

Naudojamos specialios medžiagos ir konstrukcijos sprendimai sumažina radarų siunčiamo signalo atspindžius, todėl objektai beveik neaptinkami radarais. 

Vienas pirmųjų lėktuvų su šia arba labai panašia technologija buvo Antrojo pasaulinio karo metu vokiečių kurtas „Horten Ho 229“ (1944 m.). 

Dažniausiai ši technologija pritaikoma aviacijoje – karo lėktuvuose, tačiau naudojama ir karo laivuose.

Lėktuvai, kuriems pritaikyta „stealth“ tehnologija:
 B-2 Spirit
 F-117 Nighthawk
 F-22 Raptor
 F-35 Lightning II
 Suchoj PAK FA T-50

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kas yra Stealth?  

Technologijos
Karinė aviacija
Edirnė

Edirnė () – miestas pačiuose Turkijos vakaruose, Trakijoje, Graikijos ir Bulgarijos pasienyje, prie Tundžos upės. Provincijos centras. 128,4 tūkst. gyventojų (2002 m.). Transporto mazgas (eina kelias ir geležinkelis Stambulas-Sofija). Žemdirbystės rajono prekybinis centras (grūdai, aliejiniai augalai). Maisto, medvilnės pramonė. XV–XVII a. architektūros paminklai (Selimijos mečetė, miesto bokštas, osmanų ligoninė ir kt.).

Istorija 

Edirnė garsi tuom, kad čia nuo senovės graikų laikų iki naujausių amžių įvyko bent 15 mūšių.

Pagal graikų mitus miestą įkūrė Orestas ir pavadino Orestijumi. Romos laikais miestą Uskudamos pavadinimu atkūrė imperatorius Adrianas. Vėliau pervadintas į Adrianopolį () tapo Trakijos provincijos sostine. Dėl savo strateginės padėties miestas buvo nuolat puolamas įvairių armijų. 1365–1453 m. Edirnė buvo Osmanų imperijos sostine.

2011 m. miesto puošmena, Selimijos mečetė, įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Turkijos miestai
Petras Aravičius

Petras Aravičius (1887 m. birželio 29 d. Avižieniuose, Seirijų valsčius, Seinų apskritis – 1942 m. rugpjūčio 25 d. Sverdlovsko srityje, Rusija) – Lietuvos valstybės veikėjas, teisininkas.

Biografija 
1907 m. baigė Suvalkų gimnaziją. 1907–1914 m. Peterburgo universiteto Fizikos-matematikos ir Teisės fakultetuose studijavo fiziką, matematiką ir teisę. Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. Spalio revoliucija jį nubloškė į Sibirą.

1920 m. grįžo į Lietuvą. 1921–1926 m. Alytaus apskrities valdybos švietimo skyriaus vedėjas, 1927–1929 m. Alytaus apskrities viršininkas.  1929 m. apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordinu. 

XV Juozo Tūbelio (1929 m. rugsėjo 23 d. – 1934 m. birželio 12 d.) Ministrų kabinete vidaus reikalų ministras iki 1931 m. balandžio 1 d., kai jį pakeitė Steponas Rusteika. 1931–1940 m. Žemės banko direktorius. Lietuvių tautininkų sąjungos narys. 1941 m. birželio 14 d. sovietų valdžios ištremtas į Uralą. Sušaudytas 1942 m. rugpjūčio 25 d. Sverdlovsko srityje.

Šaltiniai 

Lietuvos viešojo administravimo teisininkai
Lietuvos vidaus reikalų ministrai
Lietuvos apskričių viršininkai
Jurgis Karnavičius (1884)

Jurgis Karnavičius (1884 m. gegužės 5 d. Kaune – 1941 m. gruodžio 22 d. Kaune) – lietuvių kompozitorius, pedagogas, profesorius.

Biografija 
1908 m. baigė Sankt Peterburgo universiteto Teisės fakultetą, 1910 m. – Sankt Peterburgo konservatorijos dainavimo klasę, 1912 m. šios konservatorijos M. Šteinbergo kompozicijos klasę.

1913–1914 m. ir 1918–1927 m. dėstė Sankt Peterburgo konservatorijoje, nuo 1923 m. vadovavo jos choro klasei ir studentų chorui, nuo 1919 m. profesorius. 1914 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, 1916 m. vokiečių paimtas į nelaisvę iki 1918 m. gyveno Jozefštadte, prie Vienos. Dalyvavo Šiuolaikinės muzikos asociacijos veikloje, 1925–1926 m. jos vadovas. Dainavo ir griežė savo suburtuose vokaliniame ir styginių kvartetuose Sankt Peterburge.

Grįžęs į Lietuvą 1927–1933 m. griežė altu Valstybės teatro orkestre, iki 1941 m. dar dėstė Kauno konservatorijoje, nuo 1938 m. profesorius. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Sūnus pianistas Jurgis Karnavičius (1912–2001 m.).

Kūryba 
Sukūrė dvi operas, keturis baletus, kantatų, kūrinių simfoniniam orkestrui, instrumentinių pjesių, romansų, dainų, muzikos dramos spektakliams.

Redagavo Miko Petrausko operą „Eglė žalčių karalienė“, instrumentavo Česlovo Sasnausko kantatą „Broliai“ ir sukūrė jai įžangą.

Jo estetinėms pažiūroms įtakos turėjo simbolizmas, kūryboje rusų klasikinės muzikos tradicijas nuosaikiai derino su naujoviškesnės raiškos harmonija, instrumentuote. Jo sceniniuose kūriniuose nemažai lietuvių liaudies muzikos motyvų, vartojo ir kitų tautų liaudies muzikos intonacijas..

Kūriniai 
 Tema ir variacijos simfoniniam orkestrui, 1912 m.
 Ulalume. Simfoninė poema, 1917 m.
 Poema violončelei ir fortepijonui, 1917 m.
 Meilė. Kamerinis koncertas sopranui, mecosopranui ir fortepijoniniam trio, 1924 m.
 Lietuviškoji fantazija. Simfoniniam orkestrui, 1925 m.
 Gražuolė. Baletas, 1926 m.
 Ovalinis portretas. Simfoninė poema, 1927 m.
 Gražina. Opera, 1932 m., pastatyta 1933 m.
 Užugirio pasaka. Kantata, 1934 m.
 Švyturio sargas. Kantata, 1935 m.
 Radvila Perkūnas. Opera, pastatyta 1937 m.
 Baroko. Baletas, 1938 m.
 Apsišaukėlis. Baletas, 1940 m.
 Jaunimas žaidžia. Baletas, 1941 m.
 Keturi styginiai kvartetai: I – 1913 m., išleistas 1916 m., II – 1917 m., išleistas 1928 m., III – 1928 m., išleistas 1969 m., IV – 1925 m.

Literatūra 
 Jurgis Karnavičius. Parengė Jūratė Burokaitė. Vilnius, 2004.

Nuorodos 
 Jurgis Karnavičius 
 Muzikos informacijos ir leidybos centras

Šaltiniai 

Lietuvos kompozitoriai
Lietuvos smuikininkai
Jurgis Karnavičius (1912)

Jurgis Karnavičius (1912 m. balandžio 6 d. Sankt Peterburge – 2001 m. spalio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos pianistas, pedagogas, profesorius.

Biografija 
Tėvas kompozitorius Jurgis Karnavičius (1884–1941), sūnus pianistas Jurgis Karnavičius (g. 1957 m.).

Baigė Kauno muzikos mokyklą, 1933 m. Kauno konservatorijoje baigė Lidijos Dauguvietytės fortepijono klasę. 1934–1938 m. stažavo Berlyne ir Paryžiuje pas Aleksandrą Lybermaną. 

1938–1941 m. Kaune privačiai mokė skambinti fortepijonu. 1941–1949 m. dėstė Kauno, 1949–1993 m. LSSR konservatorijoje, 1949–1983 m. jos rektorius, nuo 1969 m. profesorius. 1943–1944 m. dar dirbo Kauno didžiojo teatro, 1944–1946 m. Kauno valstybinio teatro koncertmeisteriu. 1947 m. Kauno dešimtmetės muzikos mokyklos, 1948–1949 m. Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklos direktorius.

Kūryba 
Surengė solo koncertų. Repertuarą sudarė J. S. Bacho, L. van Bethoveno, R. Šumano, F. Šopeno, F. Listo, P. Čaikovskio, M. K. Čiurlionio kūriniai.

Lietuvos ir tarptautinių (1962–1986 m. Čaikovskio Maskvoje, 1976 m. H. von Karajano Berlyne, 1980 m. Vercelli Italijoje, 1983 m. Miunchene, 1985 m. Paryžiuje) konkursų žiuri narys, 1982 m. Čiurlionio konkurso Vilniuje žiuri pirmininkas.

Mokiniai 
Gintautas Abarius, Borisas Borisovas, Ramutis Čepinskas, Margarita Dvarionaitė, Edmundas Gedgaudas, Petras Geniušas, Rūta Ibelhauptienė, Rimantas Janeliauskas, Jurgis Karnavičius, Mūza Rubackytė, Rokas Zubovas.

Šaltiniai

Literatūra 
 Aldona Eleonora Radvilaitė. J. Karnavičius. Kūrybinės biografijos puslapiai. Muzika, 1985, nr. 5

Lietuvos pianistai
Lietuvos muzikos ir teatro akademijos rektoriai
Klijai

Klijai – gamtinės arba sintetinės medžiagos, naudojamos paviršiams sujungti klijavimo būdu.

Sudėtis 

Svarbiausia klijų sudedamoji dalis - rišiklis, t. p. jų sudėtyje gali būti tirpiklis, skiediklis, kietiklis, minkštiklis, užpildas. Pagal cheminę prigimtį skirstomi į neorganinius ir organinius, gamtinius ir sintetinius klijus.

Neorganiniai klijai yra skystasis stiklas (natrio ir kalio silikatų vandeninis tirpalas) ir fritas (žemos lydymosi temperatūros stiklas).

Organiniai klijai būna gamtiniai ir sintetiniai. Gamtiniams gyvūninės kilmės klijams gaminti naudojamas kolagenas (gliutininiai klijai), kazeinas (kazeininiai klijai), albuminas (albumininiai klijai). Gamtinių augalinės kilmės klijų gamyboje naudojamas natūralus kaučiukas (mastika), gutaperčia, krakmolas, dekstrinas. Dažniausiai augaliniams klijams gaminti naudojama gauruotoji soja, valgomoji bulvė, saldžioji ceratonija, sakai.

Didžiausią grupę sudaro sintetiniai klijai, kurie pagal cheminę prigimtį skirstomi į termoreaktyviuosius, termoplastinius ir elementų organinius. Termoreaktyviųjų klijų pagrindinis komponentas dažniausiai yra pati oligomerinė derva arba jos tirpalas organiniame tirpiklyje (pvz., fenolformaldehidiniai klijai), dervos tirpalas monomere arba kelių dervų (pvz., fenolformaldehidinės ir polivinilacetatinės arba poliamidinės) tirpalai organiniuose tirpikliuose. Šie klijai yra vienkomponenčiai, paruošti naudoti vienoje pakuotėje. Daugiakomponenčiai, dažniausiai dvikomponenčiai, klijai sudaryti iš polimero, oligomero ar jo tirpalo ir kietiklio, pvz., epoksidiniai klijai. Jų komponentai sumaišomi prieš naudojimą.

Termoreaktyviaisiais klijais klijuojama apkrovų veikiamos metalinės konstrukcijos (epoksidiniais), metalai (fenolformaldehidiniais, polivinilacetatiniais ir poliuretaniniais), mediena (poliuretaniniais ir karbamid arba melaminformaldehidiniais). Termoreaktyvieji klijai tvirtai suklijuoja įvairias medžiagas, yra chemiškai ir termiškai atsparūs.

Prie termoplastinių klijų (oligomerų ar polimerų tirpalai) priskiriami poliakriliniai, poliamidiniai, polibenzimidazoliniai, karbinoliniai klijai. Jie elastingi, bet nelabai atsparūs. Jais klijuojamos nemetalinės konstrukcijos, naudojamos neaukštoje temperatūroje, metalai, metalai prie plastiko ar gumos.

Elementų organiniai klijai yra silicio, boro, alavo, aliuminio ir kt. metalų organiniai polimerai. Termiškai atsparūs iki 1000 °C, jie naudojami metalams, plastikams klijuoti.

Pagal paskirtį klijai skirstomi į konstrukcinius (statinių ir dinaminių apkrovų veikiamoms detalėms klijuoti) ir nekonstrukcinius (apdailos, neaustinėms medžiagoms, elektrotechninėms, radiotechninėms detalėms klijuoti).

Lietuvoje polivinilacetatinius ir karbamidinius klijus gamina bendrovė „Achema“.

Šaltiniai

Nuorodos 

Chemija
Karagandos sritis

Karagandos sritis () – administracinis teritorinis vienetas Kazachijos vidurinėje dalyje. Plotas 428 000 km². 1,37 mln. gyventojų (2021 m.) Centras – Karaganda (409 151 gyv. 2006 m.)

Istorija 
Karagandos sritis įkurta 1932 m., 1997 m. prie jos prijungta Žezkazgano sritis.

Gyventojai 
Gyvena daugiausia rusai (apie 47 %), kazachai (33 %), ukrainiečiai (7 %), vokiečiai (3 %). Miesto gyventojų 83 % (2003 m.).

Geografija 
Srities rytus užima Kazachijos kalvynas (didžiausias aukštis 1565 m), vakaruose yra Ulutau kalnai (iki 1133 m), pietuose – Betpak Dalos dykuma, pietvakariuose – Karakumų dalys. Vyrauja stepės, pusdykumės ir dykumos.

Žemyninis vidutinių platumų klimatas. Sausio mėn. vidutinė temperatūra nuo -15 °C iki -17 °C, liepos 19-21 °C. Per metus iškrinta 250–400 mm kritulių.

Didžiausia upės – Nura, Sarysu. Didžiausi ežerai – Balkašas, Karasoras. Irtyšiaus-Karagandos kanalas. Srityje yra Karakalinsko nacionalinis parkas.

Miestai 
 
 Karaganda
 Temirtau
 Žezkazganas
 Balkašas
 Satpajevas
 Saranas
 Karažalas
 Prioziorskas
 Šachtinskas
 Abajus
 Karkaralinskas

Sritis suskirstyta į 9 rajonus.

Pramonė 

Kasamos geležies, švino, cinko, vario, molibdeno, mangano rūdos. Karagandos anglių baseinas – vienas svarbiausių akmens anglies gavybos ir sodrinimo centrų. Svarbiausios apdirbamosios pramonės šakos – juodoji ir spalvotoji metalurgija, mašinų, daugiausia kasybos įrenginių ir jų dalių gamyba, metalo apdirbimo, chemijos (gaminamas sintetinis kaučiukas, techniniai gumos gaminiai, plastikai), statybinių medžiagų, maisto pramonė.

Auginami javai, pašariniai augalai, bulvės ir daržovės. Veisiama galvijai, avys, ožkos, kiaulės, arkliai.

Šaltiniai

Nuorodos
Tyrrell Racing

Tyrrell Racing – Formulės 1 ir autolenktynių komanda, įkurta 1958 m. konstruktoriaus Ken Tyrrell'o.

Lenktynininkas Jackie Stewart su šia komanda iškovojo 3 Formulės 1 čempiono titulus.

Nuorodos 

Team Tyrrell

Formulės 1 komandos
John Arne Riise

Džonas Arne Semundsetas Rysė (g. 1980 m. rugsėjo 24 d. Olesiunde) – norvegų futbolininkas, Fulham komandos gynėjas-saugas. Pasižymi greičiu ir galingais smūgiais.

Savo karjerą pradėjo norvegų klube Ålesunds FK. 1998 m. persikėlė į AS Monaco. 2000 m. juo susidomejo keli Premier lygos klubai.

Blackburn Rovers ir Fulham FC klubai siūlė pasirašyti kontraktus, o Leeds United siūlė £4 m., bet Monako klubas už jį norėjo £6 m. Tačiau Riise netikėtai buvo parduotas už £4,5 m. Liverpool klubui.

Riise debiutavoLiverpool klube 2001 m. rugpjūčio 24 d., Europos Supertaurės rungtynėse prieš Miuncheno Bayern, Stade Louis II stadione (Monake) ir pelnė įvartį. Ta dieną Liverpool laimėjo 3-2. Pirmame sezone Riise gavo 18 numerį, bet nuo 2004–2005 sezono turėjo 6, kuris prieš tai priklausė Markus Babbel. Pirmame sezone Riise įmušė dešimt įvarčių.

2006 m. sausį Riise pasirašė naują kontraktą su Liverpuliu, kuris galiojo iki 2009 m. Jis viešai buvo pareiškęs kad norėtų tęsti karjerą Liverpulyje. 2008 m. balandžio 22 d. Čempionų lygos pusfinalyje prieš Chelsea Riise per pridėtą laiką 94 min. įsimušė įvartį į savus vartus. Tą dieną rungtynės baigėsi 1-1.

2008 m. birželio 18 d. pasirašė ketverių metų sutartį su AS Roma klubu. 2011 m. liepos 13 d. pasirašė trejų metų sutartį su Fulham klubu.

Pasiekimai 

AS Monaco
 1999–2000 Prancūzijos Ligue 1
 2000–2001 Prancūzijos Supertaurė

Liverpool FC
 Pirma vieta
 2005–2006 FA Taurė
 2002–2003 Anglijos lygos taurė
 2004–2005 UEFA Čempionų lyga
 2001 FA Community Shield
 2006 FA Community Shield
 2001 Europos Supertaurė
 2005 Europos Supertaurė
 Antra vieta
 2001–2002 FA Premier League
 2004–2005 Anglijos lygos taurė
 2005–2006 FIFA pasaulio klubų taurė
 2002 FA Community Shield
 2006–2007 UEFA Čempionų lyga
Asmeniniai
 2006 Kniksen (Norvegų futbolo apdovanojimas) metų žaidėjas

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 
 http://www.liverpoolfc.tv/team/squad/riise/
 http://www.icons.com/riise/ 

Riise, John Arne
Vidmantas Mališauskas

Vidmantas Mališauskas (g. 1963 m. rugpjūčio 4 d.) – Lietuvos šachmatininkas, didmeistris.

Biografija 

1993 m. tapo  didmeistriu.

1987, 1989, 1990, 1998, 2003, 2006, 2010, 2017 m. ir 2018 m. užėmė pirmąją vietą Lietuvos čempionatuose, 1994, 2002, 2007 ir 2012 m. – antrąją.  

V. Mališauskas daug žaidžia komandinėse varžybose:1992, 1994, 1996, 1998, 2002, 2006, 2010-2012 atstovavo Lietuvai šachmatų olimpiadose, kur sužaidė 78 partijas (+28 =31 -19), o  1992, 2007-2009 m. žaidė Lietuvos rinktinės sudėtyje Europos komandiniuose šachmatų čempionatuose kur sužaidė 26 partijas ir surinko 59.6 % galimų taškų (+9 =13 -4).

2014 m. Lietuvos senjorų (virš 50 metų) komandos sudėtyje tapo Pasaulio senjorų komandinių šachmatų čempionu.

Aukščiausią (2570) ELO  reitingą turėjo 1993 metais.

Išnašos 

Lietuvos šachmatų čempionai
šachmatų didmeistriai
Autostopas

Autostopas, tranzavimas, tranzas – keliavimo pakeleivingais automobiliais būdas, prašant jų vairuotojų pavežti reikiama kryptimi. Toks būdas pasirenkamas neturint pakankamai lėšų kitokiems keliavimo būdams arba tiesiog kaip laisvalaikio leidimo būdas ir pramoga. Robertas Pogorelis knygoje „Mokėk keliauti“ pažymi, jog autostopas skatina bendravimą, pasitikėjimą, atvirumą ir solidarumą. 

Lietuvoje nuo 1996 m. gyvuoja Vilniaus autostopo klubas, kasmet rengiantis autostopo varžybas „Baltija“. Aktyviausi jo nariai ir autostopo tradicijų Lietuvoje puoselėtojai – Vladas Sapranavičius, Dainius Kinderis, Andrius Jankaitis, Robertas Pogorelis. Kitos autostopo organizacijos Lietuvoje buvo „Kelio broliai“ ir „KELIAIvis“, abi veikė Kaune.

Nuorodos 
Vilniaus autostopo klubas
Skelbimai keliaujantiems autostopu 

Turizmas
Pionierių judėjimas

Pionierių judėjimas - tarptautinis pionierių (komunistų partijų ir panašių partijų sukurtų vaikų organizacijų) judėjimas.

Paprastai vaikai į tokią organizaciją stojo pradinėje mokykloje ir buvo jos nariais iki paauglystės (iki 14-16 m.). Tada stoja į vyresnio amžiaus jaunuolių organizaciją (pvz., Tarybų Sąjungoje - į komjaunimą).

Iki 1990 m. judėjime dalyvavo apie 30 šalių pionierių organizacijos, kurias koordinavo 1958 m. Budapešte įkurtas tarptautinis komitetas International Committee of Children's and Adolescents' Movements.

Daugelyje socialistinių šalių narystė pionierių organizacijos oficialiai buvo savanoriška, nors praktikoje dažnai vaikai buvo spaudžiami stoti į tokias organizacijas. Pionierių organizacijos nuo skautų organizacijų skyrėsi žymiai didesne politizacija. Kaip ir skautų organizacijos skatino vaikų fizinį aktyvumą, veiklą gamtoje.

Pionierių organizacijos buvo politinio rengimo grandinės dalis. Tarybų Sąjungoje tokią grandinę sudarė Spaliukų organizacija, pionierių organizacija, komjaunimas ir galų gale - komunistų partija.

Socialistinės orientacijos šalyse pionierių organizacijas paprastai remdavo vyriausybė ir profsąjungos. Pvz., TSRS buvo statomos ir finansuojamos pionierių stovyklos, pionierių rūmai, pionierių laikraščiai ir žurnalai. Nesocialistinėse šalyse pionierių organizacijas rėmė tos šalies komunistų ir panašios partijos.

Pionieriai pionierių veikloje dėvėdavo ir dabar dėvi uniformas. Esminė jų dalis - trikampis kaklaraištis. TSRS pionierių kaklaraištis buvo raudonas, kitų šalių organizacijose spalva būdavo ir kitokia - pvz., šviesiai mėlyna.

Valstybės pionierių organizacija paprastai vadindavosi kokio garsaus komunistų ar socialistų veikėjo vardu. TSRS pionierių organizacija buvo vadinama Lenino vardu, VDR pionieriai - Ernsto Telmano (Ernst Thälmann), Albanijos - Enver Hoxha vardu.

Dabartinės pionierių organizacijos 
Pionierių organizacijos iki šiol egzistuoja:
 Baltarusijoje (Baltarusijos respublikinė pionierių organizacija)
 Belgijoje (Belgijos darbininkų partijos pionieriai)
 Kinijoje
 Kuboje (José Martí pionierių organizacija)
 Kipre
 Suomijoje
 Čekijoje (dabar nebepolitinė organizacija, skirta organizuoti vaikų laisvalaikį)
 Rusijoje
 Ispanijoje (Baskų krašto Komunistų partijos pionieriai)
 Tadžikistane
 Sirijoje (Baath partijos pionieriai)
 Vietname (Ho Chi Minh pionieriai)

Politinės jaunimo organizacijos
Tarybų Sąjungos organizacijos
Ani Lorak

Ani Lorak (, tikr. Karolina Miroslavivna Kujek, , g. 1978 m. rugsėjo 27 d.) – Ukrainos dainininkė.

2008 m. atstovavo Ukrainai Eurovizijoje su daina Shady Lady ir užėmė antrąją vietą.

Diskografija

Albumai 
 1996 - Хочу летать
 1998 - Я вернусь
 2001 - Там, де ти є
 2003 - Remix
 2004 - Анi Лорак
 2005 - Smile
 2006 - Розкажи
 2007 - 15 
 2008 - Shady Lady
 2009 - Солнце

Singlai 
 1996 - Хочу летать
 1998 - Я вернусь
 1998 - Мне всё равно
 2001 - Ангел мрій моїх
 2003 - Серця не край
 2003 - Я же говорила
 2003 - Мрій про мене
 2004 - Зеркала
 2004 - Полуднева спека
 2004 - Три звичних слова
 2005 - Car Song
 2005 - Smile
 2006 - Розкажи (Расскажи)
 2006 - Верни мою любовь (su Valerijumi Meladze)
 2007 - С первого взгляда
 2007 - Я не буду твоей
 2007 - Жду тебя
 2007 - Я стану морем
 2008 - Shady Lady
 2009 - Птица
 2009 - А дальше…
 2009 - Небеса-ладони
 2009 - Солнце
 2009 - С неба в небо
 2011 - Для тебя
 2011 - Спроси
 2011 - Не дели любовь
 2011 - Я буду солнцем
 2012 - Обними меня
 2012 - Обними меня крепче
 2012 - Зажигай сердце
 2013 - Оранжевые сны
 2013 - Забирай
 2013 - Зеркала (su Grigori Leps)
 2014 - Медленно 
 2015 - Korabli

Nuorodos 

 Oficiali svetainė 

|-

Ukrainos muzikai
Ukrainos atstovai Eurovizijoje
2008 m. Eurovizijos dalyviai
Tina Karol

Tina Karol (, tikr. Tetjana Liberman, , g. 1985 m. sausio 25 d.) – Ukrainos dainininkė.

2006 m. atstovavo Ukrainą Eurovizijoje su daina Show me your love ir užemė 7-ąją vietą..

Diskografija 

 Show me your love (2005)
 Ноченька (2006)
 Полюс притяжения (2007)
9 жизней (9 Lives)  (2010)
Помню (I remember) (2014)
Интонации ( 2017)

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

|-

Ukrainos muzikai
Ukrainos atstovai Eurovizijoje
2006 m. Eurovizijos dalyviai
Pilvas

Pilvas – žmogaus ar gyvūno liemens dalis, virš kurios yra krūtinė (krūtinės ertmę nuo pilvo ertmės riboja diafragma), žemiau – dubens sritis. Priekyje pilvą riboja raumeninga pilvo sienelė, užpakalinėje pusėje – nugaros sienelė. Nugarinė pusė pilvu nelaikoma.

Ploniausia apimtis per pilvą (nenutukusių žmonių) vadinama talija.

Pilvo ertmės organai 
Pilvo ertmėje yra vidaus organai:
 virškinimo sistemos – skrandis, žarnynas, kepenys su tulžies pūsle, kasa,
 šalinimo sistemos – inkstai, šlapimtakiai, šlapimo pūslė
 dauginimosi sistemos:
 moterų – kiaušidės, kiaušintakiai, gimda
 vyrų – prostata
 kiti – blužnis, antinksčiai, dalis aortos ir apatinės tuščiosios venos
Kiaušidės, kiaušintakiai, gimda, makštis, prostata yra dubens organai, nors yra pilvo ertmėje (pilvo ertmė įeina į dubens sritį.

Pilvo susirgimai 
Su pilvo sritimi siejasi pilvo ertmėje esančių organų susirgimai (pvz., apendicitas, gastritas, hepatitas, vidurių užkietėjimas, meteorizmas ir kt.). Neertminių pilvo susirgimų pavyzdžiu yra pilvo išvarža.

Pilvą dengianti apranga 
Pilvą dengia daug liemenį dengiančių drabužių – marškiniai, palaidinės, liemenės, paltai, striukės ir kt. Drabužius pilvo srityje sujuosia ir pilvą suveržia diržai ir juostos.

Anksčiau buvo madinga dėvėti korsetus, kurie lieknindavo per juosmenį. Stipriai suveržiami korsetai neigiamai veikia pilvo organus. Dabar tokių korsetų mada praėjusi, naudojami daugiausia tik gydomieji korsetai, sutvirtinantys pilvo sienelę ir palaikantys taisyklingą pozą.

Šaltiniai 

Anatomija
Ukraina Eurovizijoje

Ukraina Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo 17 kartų ir visus kartus dalyvavo finale – tai vienintelė tokia šalis konkurse. Debiutavo 2003 m. konkurse. Po metų Stambule atlikėja Ruslana su daina „Wild Dances“, surinkusia 280 taškų, laimėjo dainų konkursą. Kitą kartą Ukraina laimėjo konkursą, kuomet 2016 m. „Eurovizijoje“ atlikdama dainą „1944“ šalies atstovė Džamala surinko 534 taškų. Ukraina trečią kartą konkursą laimėjo 2022 metais, kai šalį atstovavu grupė Kalush Orchestra su daina „Stefania“. Su šiais pasiekimais Ukraina yra viena sėkmingiausių šalių Eurovizijoje – šalis į geriausiųjų penketuką pateko net aštuonis kartus.

Dalyviai 

 Jei šalis laimėjo praėjusiais metais, sekančiais metais nedalyvauja konkurso pusfinalyje. Be to, 2004–2007 m. dešimt šalių, kurie nebuvo „Big Four“ šalys, nedalyvauja kitų metų pusfinalyje. Jei, pavyzdžiui, Vokietija ir Prancūzija patenka į dešimtuką, šalys, užėmusios 11 ir 12 vietas, patenka į ateinančių metų finalą kartu su kitomis šalimis.
 2019 m. šalis buvo išsirinkusi savo atstovę – Ukrainai atstovauti turėjo atlikėja Maruv su daina „Siren Song“, tačiau transliuotojas UA:PBC nepasiekė susitarimo su Maruv dėl jos dalyvavimo Ukrainos delegacijoje sąlygų.

Balsavimo istorija 2003–2021 m.

Ukrainos taškai

Valstyių taškai Ukrainai

Konkursų rengimas

Marcel Bezençon apdovanojimai

Spaudos apdovanojimas

Meno apdovanojimas

Taip pat skaitykite 
 Ukraina Eurovizijos šokių konkurse
 Ukraina vaikų Eurovizijos dainų konkurse

Nuorodos 
 Ukrainos Eurovizinis puslapis

Šalys Eurovizijos dainų konkurse
Lyrika

Lyrika – literatūros rūšis, perteikianti jausmus ir mintis.

Jai būdingas jausmingumas, subjektyvumas, emocingumas. Joje aprėpiami du dalykai: žmogaus (lyrinio subjekto), apie kurio jausmus kalbama, požiūris ir tai, kam tie jausmai skiriami (tėvynei, gamtai ir kt.). Taigi čia dėmesys žmogaus santykiui su pasauliu, kitais žmonėmis. Tai yra kūriniai, perteikiantys individo išgyvenimus, įspūdžius, mintis. Nėra savarankiškų veikėjų. Nėra veikėjo, bet turi lyrinį subjektą.

Lyrika artima muzikai – kūriniuose kartojasi tam tikra skiemenų išdėstymo tvarka, garsai, sintaksinės konstrukcijos, žodžiai. Kalbančiojo išorinio portreto nėra, eilėraščio centre – lyrinis subjektas arba lyrinis aš. Dažniausiai rašoma eiliuotai, naudojamos įvairios meninės raiškos priemonės (aliteracijos, asonansai ir t. t.).

Literatūra
Raimundas Banionis

Raimundas Banionis (g. 1957 m. gegužės 13 d. Panevėžyje) – lietuvių kino, televizijos ir teatro režisierius. 

Jurgio Baltrušaičio lietuvių ir rusų bendradarbiavimo labdaros ir paramos fondo steigėjas, valdybos narys.

Biografija 
Gimė dramos teatro aktorių Donato Banionio ir Onos Konkulevičiūtės šeimoje. Brolis – Egidijus Banionis. Pirmą kartą scenoje pasirodė būdamas trejų metų, atliko epizodinį vaidmenį spektaklyje „Makbetas“. Vaidino įvairiuose vaikiškuose spektakliuose, dalyvavo masinėse scenose. Didžiausias vaidmuo teatre – dėdė Madansalis Ž. Anujo pjesėje „Keleivis be bagažo“ (1968 m.). Mokydamasis vidurinėje mokykloje, atliko pagrindinius vaidmenis filmuose „Penketas narsuolių“ (1970 m.), „Penkioliktas pavasaris“ 1972 m.) bei epizodinius vaidmenis filmuose „Rudabelkos respublika“ (1971 m.), „Soliaris“ (1972 m.).

1980 m. baigė Sąjunginį valstybinį kinematografijos institutą Maskvoje. Už diplominį darbą – 30 min. vaidybinį filmą „Greitis – mano dievas“ – gavo pagrindinį prizą SVKI festivalyje.

1980–1989 m. Lietuvos kino studijos režisierius-statytojas. Nuo 1989 m. UAB „LITNEK“ režisierius, taip pat pagal sutartis dirba teatre, televizijoje ir kitur.

Kūryba 
Vaidybiniai filmai:
 Mano mažytė žmona, 1984 m.
 Šešiolikmečiai, 1987 m.
 Neatmenu tavo veido, 1988 m.
 Vaikai iš "Amerikos" viešbučio, 1990 m.
 Džiazas, 1992 m.
 Purpurinis rūkas, 2019 m.

Dokumentiniai filmai:
 Kelio džentelmenai, 1981 m.
 Laiko mašinos meistrai, 1982 m.
 Fontano vaikai,1989 m., su A. Šiuša
 Nuvorišai, 1995 m.
 Adomas Mickevičius. Realybės versijos 1998 m.

Teatras:
 Ernest Thompson. „Prie Auksinio ežero“, Juozo Miltinio dramos teatras, 1996 m.
 S. Maugham. „Ratas“, Juozo Miltinio dramos teatras, 1997 m.
 R. Gurney. „Meilės laiškai“, Juozo Miltinio dramos teatras, 1998 m.
 P. Bartz. „Susitikimas“, Nacionalinis dramos teatras, 1999 m.
 Sigitas Parulskis. Petro Cvirkos romano inscenizacija „Frank Kruk“ Klaipėdos dramos teatras, 2003 m.
 Pedro Kalderon de La Barka „Dama-vaiduoklė“ Tiumenės valstybinis dramos ir komedijos teatras, 2004 m.
 Bertolto Brechto drama „Kaukazo kreidos ratas“, J. Miltinio dramos teatras, 2005 m.
 Eric Emmanuel Schmitt. „Smulkūs vedybiniai nusikaltimai“, Kauno valstybinis dramos teatras, 2008 m.

Serialai:
 „Kartu“ 2000–2001 m. BTV
 „Gedimino 11“ 2001 m. BTV
 „Prokurorai“ 2002–2003 m. LTV
 „Garbės kuopa“ 2007 m. LNK Videometra, 16 serijų
 „Moterys meluoja geriau“ 2008 m. TV3

Laidos:
 „Korida“, „TTT“, „Sąmokslo teorija“ 2002–2004 m. TV4,
 „Nesutinku“ 2004 m. TV3,
 „Paskutinė instancija“ 2005–2006 m. LNK

Nuorodos 
 Asmeninis internetinis puslapis

Šaltiniai 

Lietuvos kino režisieriai
Lietuvos režisieriai
Gūrai (Kupiškis)

Gūrai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, Skapiškio seniūnijoje, 6,5 km į rytus nuo Skapiškio. Yra 2 sodybos, 3 gyventojai (2001 m.).

Istorija 
1694 m. Gūrų vietovė minima Skapiškio parapijos aprašyme. 1909 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius. 1949 m. susikūrė Gūrų kolūkis, vėliau prijungtas prie „Neries“ kolūkio, dar vėliau – prie „Tarybinės aušros“ kolūkio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kupiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
SVD

SVD, snaiperinis Dragunovo šautuvas () – 7,62 mm savitaisis snaiperinis šautuvas, sukurtas buvusioje TSRS. 1963 m. priimtas į ginkluotę. 1964 m. IžMaše pradėta serijinė gamyba. Nuo tada SVD tapo standartiniu snaiperiniu būrio šautuvu daugelyje šalių, įskaitant buvusios Varšuvos sutarties valstybes.

Šoviniai 
SVD šaudo 7,62 mm šautuviniais atbrailiniais (7,62x54R) šoviniais su paprastomis, trasuojamosiomis ir šarvamušėmis padegamosiomis kulkomis. Šiam šautuvui skirti specialūs snaiperiniai šoviniai 7N1 ir 7N14 (). Šaudoma po vieną šūvį, šoviniai tiekiami iš 10 šovinių talpos dėžutinės dėtuvės.

Komplektuotė 
Į SVD komplektą įeina PSO-1 () optinis taikiklis, kurį galima pakeisti naktiniu taikikliu NSPUM ().

Variantai ir valstybės gamintojos 
Kai kurios valsybės gamino SVD pagal licenziją:
 Lenkija – nuo 1966 m.
 Kinija – vadinami Tipas 79 ir Tipas 85
 Irakas – Al Kadesiah

Variantų charakteristikos

Šaltiniai 

Snaiperiniai šautuvai
Donatas Strockis

Donatas Strockis (g. 1987 m. kovo 23 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia gynėjo pozicijoje FC Pakruojis.

Klubinė karjera 
Nuo 2004 m. priklausė FC Šiauliai. Iš pradžių rungtyniavo dublerių ekipoje, o vėliau debiutavo pagrindinėje komandoje. 
Nuo 2009 iki 2011 m. buvo skolinamas Baltarusijos FK MTZ-RIPO klubui. 
2009 m. rugpjūčio 7 d. debiutavo MTZ-RIPO komandoje. 
2011 m. turėjo persikelti į Rusiją, į FC Torpedo Vladimir klubą, tačiau neišvyko į šią šalį. Transferis pavyko, tačiau agentas užsiprašė per daug ir debiutas Rusijos klube neįvyko. 
Po nevykusio transferio karjera pakrypo svetur, 2011 m. atstovavo Estijos Meistriliiga klubui JK Narva Trans. 

2012–2015 m. žaidė Pakruojo „Kruojos“ klube. 2013 sužaidė 30 rungtynių A lyga pirmenybėse ir pelnė du įvarčius, 2014 m. sužaidė 25 rungtynes A lyga pirmenybėse, o 2015 m. 20 rungtynių, pelnė vieną įvartį. A lyga pirmenybėse už klubą sužaidė 75 rungtynes, pelnė tris įvarčius.

Nuo 2016 metų atstovauja FC Pakruojis. Yra vienas svarbiausių komandos žaidėjų.

Trenerio karjera 
2020 m. įgijo UEFA B trenerio licenciją.

Šaltiniai 

Strockis
İlber Ortaylı

Ilber Ortayli (g. 1947 m.) yra nusipelnęs Turkijos istorikas ir profesorius, dėstantis istoriją Galatasaray Universitete Stambule ir Bilkent Universitete Ankaroje.

Nuo 2004 metų jis vadovavo Topkapi Muziejui Stambule.

Ortayli
Stalo ledo ritulys

Stalo ledo ritulys (dar vadinamas stalo ledo biliardu, sprtec ir kt.) - stalo žaidimas, populiarus Europoje, taip pat JAV ir Kanadoje.

Žaidimo tikslas - nugalėti, įmušant kaip galima daugiau įvarčių į priešininko vartus. Taisyklės analogiškos kaip ir klasikiniame ledo ritulyje. Egzistuoja dvi žaidimo rūšys, kurios skiriasi tarp savęs taisyklėmis: skandinaviškoji (STIGA) ir čekiška (sprtec).

Sprtec atsirado praeito šimtmečio pirmojoje pusėje Moravijoje (dabar Čekijos respublika). Buvo žaidžiama sagomis, stambesnėmis monetomis. Smūgiuojama mažomis medinėmis lazdelėmis. Žaidimo taisykles pirmas oficialiai sukūrė žinomas čekų entuziastas M. Zapletalas. Žaidimas susideda iš trijų kėlinių po šešias minutes.

Tarptautinės federacijos nariai 

  Austrija
  Čekija
  Danija
  Estija
  Italija
  JAV
  Kanada
  Latvija
  Norvegija
  Rusija
  Slovakija
  Suomija
  Švedija
  Šveicarija
  Ukraina
  Vokietija
  Vengrija

Nuorodos 
 STIGA Tarptautinė federacija
 STIGA Žaidimo mokykla 
 Rusų žaidimo mokykla 
 Kanadiečių žaidimo mokykla
 2008.06.13-15 Europos čempionatas Rygoje 
 Sprtec tarptautinė federacija

Stalo žaidimai
Individualus sportas
Baliklis

Baliklis – audeklų baltumą didinanti (balinanti) medžiaga, dedama į dėmių išėmiklius, skalbimo priemones, skirtas baltiems audeklams.

Baliklių rūšys 
Vieni balikliai yra labai kenksmingi aplinkai, kiti – ne. Perkarbonatai, peracto rūgštis ir vandenilio peroksidas priklauso balikliams, kurie skyla į nekenksmingus aplinkai junginius. Tačiau jų aktyvumą didina tokie junginiai kaip, pavyzdžiui, EDTA (etilendiamintetraacetatas), kurie yra žalingi aplinkai. Todėl aktyvatorių koncentracija skalbimo priemonėse turi būti labai apskaičiuota.

Perkarbonatai dirgina žmogaus odą, kurią tiesiogiai liečia, tačiau nenustatyta, kad darytų rimtą ilgalaikį poveikį. Kartu su perkarbonatais į skalbiklius dažnai dedama EDTA ar panaši medžiaga, kuri didina baliklių veiksmingumą žemoje temperatūroje. Pavyzdžiui, skalbiklis efektyviai skalbia +60 °C temperatūroje, o ne +90 °C (taip taupoma elektros energija).

Didelė vandenilio peroksido koncentracija dirgina akis ir odą. Tačiau skalbimo priemonėse ir balikliuose vandenilio peroksido būna mažai, todėl jis neturi neigiamo poveikio nei gamtai, nei sveikatai. Vandenilio peroksidas greitai suskyla į deguonį ir vandenį, kurie nekenkia aplinkai.

Perboratus draudžia naudoti eko ženklą turinčiuose plovikliuose, kadangi net nedidelės boro koncentracijos veikia augalų augimą. Natrio perboratų ūminis toksiškumas mažas, tačiau jie degraduoja į boratus, kurie, įtariama, turi teratogeninį poveikį (poveikis vaisiui). Boratais virsta skalbimo mašinoje, po to boratai su nuotekomis patenka į valymo įrenginius, todėl rizika žmogui yra nedidelė.

Chloro balikliai pradėti naudoti XVIII a. pabaigoje. Chloro balikliai yra efektyvūs, tačiau labai toksiški visam gyvajam pasauliui – tiek žmonėms, tiek gyvūnams bei augalams. Reaktyvūs chloro junginiai, pavyzdžiui, natrio hipochloridas, yra labiausiai žalingi iš visų baliklių. Chloro baliklius draudžia naudoti „Gulbės“ ekologinį ženklą turinčiuose skalbikliuose. Didžiausią pavojų kelia tai, kad jie greitai reaguoja su kitomis medžiagomis, sudarydami įvairius labai nuodingus chlororganinius junginius, tokius kaip chloroformas. Natrio hipochlorido garai toksiški. Nustatyta, kad pelėms ši medžiaga sukelia lytinės sistemos pažeidimus. Šio baliklio veiksmingumą žemesnėje temperatūroje irgi didina įvairiais aktyvikliais, pavyzdžiui, EDTA.

Balikliai Europoje 
Europos gyventojai jau gana seniai vengia chloro baliklių. Pavyzdžiui, 1988 m. Švedijoje balinimo priemonėse chloras sudarė 280 tonas, o 1996 m. – tik 10 tonų. Tokie dideli pokyčiai vyksta dėl visuomenės didėjančio aplinkosauginio išprusimo dėka. Jie yra įrodymas, kaip žmonės gali gerinti savo aplinką.

Cheminės medžiagos
Naujoji Granados karalystė

Naująja Granados karalyste () XVI a. buvo vadinama grupė Ispanijos imperijos kolonijinių provincijų Pietų Amerikos šiaurinėje dalyje, maždaug dabartinės Kolumbijos ir Venesuelos teritorijoje. 1717 m. ji tapo Naujosios Granados vicekaralystės dalimi.

Kolonijinė istorija 

1514 m. ispanai šiose vietovėse pirmąkart įkūrė nuolatines gyvenvietes. 1525 m. liepos 29 d. konkistadorui Rodrigui de Bastidui įkūrus Santa Martą, o 1533 m. – Kartacheną, Ispanija įtvirtino pakrančių kontrolę ir galėjo pradėti ekspansiją į žemyno gilumą. Konkistadoras Gonsalas de Kesada kolonizavo didelę regiono dalį, judėdamas palei Magdalenos upę tolyn į Andus ir nugalėjęs muiskų gentis bei 1538 m. įkūręs Santa Fé de Bogotá (dabartinė Bogota). Jis ir pavadino šias teritorijas, „Naująja Granados karalyste“ () pagal Granados karalystę, iki 1492 m. gyvavusią Ispanijos pietuose.

Siekiant įkurti civilinę Naujosios Granados valdžią, 1548–1549 m. Santa Fé de Bogotá buvo įsteigta audiencija, institucija, atliekanti vykdomosios ir teisminės valdžios funkcijas. Santa Fe de Bogotos karališkoji audiencija () pilnai sutapo su karalystės teritorija. Tiesa, iš pradžių (iki pat 1564 m.) audiencija neturėjo savo prezidento.

Iš pradžių audiencija ir karalystė buvo tiesiogiai priklausomos nuo Ispanijos karūnos. Tačiau atliekant administracines reformas, 1564 m. Naujoji Granada tapo Peru vicekaralystės administraciniu vienetu, turinčiu savo gubernatorių ir tapo viena iš jos audiencijų. Nuo tada gubernatorius formaliai buvo priklausomas nuo Peru vicekaraliaus Limoje.

Dėl sudėtingo ir lėto apsikeitimo informacija tarp dviejų sostinių, karalystė vystėsi gana atskirai nuo Peru vicekaralystės. Todėl 1717 m. iš trijų šiauriausių vicekaralystės audiencijų (vadovaujant Naujajai Granadai) buvo suformuota nepriklausoma Naujosios Granados vicekaralystė.

Svarbiausi miestai 

Didžiausi Naujosios Granados karalystės miestai pagal 1791 m. gyventojų surašymą buvo
 Kartachena – 154 304
 Santa Fė de Bogota – 108 533
 Popajanas – 56 783
 Santa Marta – 49 830
 Tuncha – 43 850
 Santa Krus de Momposas – 24 332

Peru vicekaralystė
Kolumbijos istorija
Venesuelos istorija
Panamos istorija
Pašiliai II

Pašiliai II – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje. Pašilių seniūnaitijos centras. Stovi V. Svirskio koplytstulpis.

Gyventojai

Išnašos 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Nabil El Zhar

Nabilas El Zaras (; g. 1986 m. rugpjūčio 27 d., Alese) – marokiečių kilmės futbolininkas, atstovavęs šalies nacionalinei rinktinei.

2006 m. rugsėjo 28 d. debiutavo Liverpulio rezervinėje komandoje prieš Sunderland. 2006 m. spalio 3 d. pasirašė sutartį ir debiutavo rezervinėje komandoje, oficialiose rungtynėse prieš Newcastle. Spalio 10 d. pelnė pirmą įvartį, vienuolikos metrų baudiniu, prieš Evertoną. Anglijos lygos taurėje pelnė įvartį prieš Cardiff City FC.

2010 m. rugpjūčio 31 d. iki 2010-11 m. sezono pabaigos buvo išnuomotas Graikijos PAÓK FC klubui. 2011 m. rugpjūčio 19 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Levante UD klubu.

Nors El Zhar yra gimęs Prancūzijoje, jis taip pat žaidžia ir už Maroko rinktinę. 2005 m. žaidė FIFA pasaulio jaunimo čempionate, kuriame Marokas pasiekė pusfinalį, bet pralaimėjo jame pralaimėjo Brazilijai ir užėmė ketvirtą vietą. 2008 m. kovo 26 d. El Zhar įmušė išvykoje Belgijos rinktinei, tą dieną rungtynės baigėsi 4-1, Maroko naudai.

Šaltiniai 

El Zhar, Nabil
El Zhar, Nabil
Tabaskas

Tabaskas () – valstija rytų Meksikoje. Sostinė – Viljahermosa.

Tabasko valstijos plotas yra 24 578 km², ji ribojasi su Verakrusu vakaruose, Čiapasu pietuose ir Kampeče šiaurės rytuose. Tabaskas taip pat turi sieną su Gvatemalos respublikos Peteno departamentu rytuose.

Didžiausi miestai 
 Viljahermosa – 614,6 (tūkst. gyv., 2007 m.)
 Komalkalkas – 102,8
 Kardenasas – 58,9

Meksikos valstijos