joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Charles de La Fosse

Šarlis Delafosas (pranc. Charles de La Fosse, Delafosse, 1636 m. birželio 15 d. – 1716 m. gruodžio 13 d.) – XVII a. prancūzų baroko tapytojas.

Biografija 
Šarlis Delafosas gimė 1636 m. birželio 15 d. Paryžiuje. Jis buvo auksakalio sūnus ir tapybos mokėsi pas Šarlį Le Breną, kuris faktiškai diktavo to meto Prancūzijos tapybos stilių. 1668−1673 m. jis tobulinosi Italijoje, Venecijoje ir Romoje. Buvo paveiktas F. Primatičo, Ticiano, P. Veronezės tapybos, kopijavo Rafaelio darbus ir studijavo P. da Kortonos sieninę ir lubų tapybą. Grįžęs į Prancūziją 1673 m. Š. Delafosas tapo Karališkosios akademijos nariu, gaudavo karališkųjų užsakymų. Jis užsirekomendavo ir tapo vienu iš paklausiausių monumentaliojo dekoro tapybos meistrų to meto Paryžiuje. Devynerius metus praleido dekoruodamas Versalio rūmus, sukūrė mitologinių ir biblijinių temų paveikslų Luvro ir Tiuilri rūmams. 1689−1692 m. dirbo Londone, dekoravo hercogo Montekiu namus. Po to grįžęs į Paryžių dirbo Invalidų rūmuose, kur svarbiausiu jo indėliu buvo 1705 m. užbaigtas rūmų bažnyčios kupolo dekoras. Šarlis Delafosas mirė 1716 m. gruodžio 13 d. Paryžiuje. Jis buvo A. Vato draugu ir padėjo jam įsilieti į Paryžiaus meno aplinką. Š. Delafoso ryškių spalvų tapybos paletė prisidėjo prie rokoko stiliaus išsivystymo.

Darbų galerija

Šaltiniai 

 Encyclopaedia Britannica
 J. P. Getty muziejaus informacija

Prancūzijos tapytojai
Panevėžio siaurojo geležinkelio viadukas

Panevėžio siaurojo geležinkelio viadukas – Aukštaitijos siaurojo geležinkelio linijos viadukas, stovintis Panevėžyje, virš Senamiesčio gatvės (kelio ) ir  plačiojo geležinkelio Panevėžys-Kupiškis pervažos, 2,2 km į rytus nuo Panevėžio geležinkelio stoties, miesto šiaurės rytiniame pakraštyje. Prie viaduko, siaurojo geležinkelio pylime, įrengtas pėsčiųjų ir dviračių tako tunelis, šalia stovi geležinkelio pervažos budėtojo namelis. Automobiliai važiuoja dviejų eismo juostų keliu. Pastatytas 1938 m.

Transporto statinys stūkso pramoninėje miesto zonoje. Viaduko ir kertamų kelių konfigūracija plane primena kiek pasuktą šešiakampę Gyvenimo žvaiždę. Joje vertikalė – automobilių kelias, abi įstrižainės – geležinkeliai.

Regioninės reikšmės inžinerinis paminklas, nuo 1996 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą.

Konstrukcija 

Viadukas gelžbetoninės konstrukcijos, trijų tarpatramių, iškilęs ant dviejų atramų. Jo ilgis – 23,6 m, plotis – 3,5 m, aukštis – 7,5 m. Abi viaduko atramos gelžbetoninės, rėminės, laikančios gelžbetonines gembinės konstrukcijos sijas. Viršuje, ant viaduko patiesti siaurojo geležinkelio bėgiai, kuriuos laiko mediniai pabėgiai. Įrengti betoniniai laipteliai su metalo turėklais pylimo šlaituose.

Šaltiniai 

 
Lietuvos viadukai
Geležinkelio tiltai Lietuvoje
Panevėžio paveldas
Panevėžio tiltai
Lietuvos siaurieji geležinkeliai
Finizmas

Finizmas – iš finų kalbų perimtas žodis, sintaksės ypatybės ir kt. ne finų kalbose. Finizmų pasitaiko indoeuropietiškose slavų, germanų ir baltų kalbose, taip pat finų kalboms giminingose ugrų kalbose bei geografiškai arčiau esančiose tiurkų kalbose (pvz., čiuvašų, totorių).

Į lietuvių kalbą yra patekęs tik vienas kitas finizmas, pavyzdžiui, asiū̃klis, bùrė, kadagỹs, kìras, laĩvas, seliavà, šãmas (galbūt ir lopšỹs, sóra).

Latvių kalboje, anot M. Rudzytės, yra iki 500 finizmų. Iš dažnesnių minėtini: allaž 'dažniausiai, visada', kaija 'kiras', kukainis 'vabzdys', ķepa 'letena', launags 'pavakariai', liedags 'paplūdimys', loms 'sugautos žuvys, valkšna', maksa 'mokestis', nūja 'lazda', puika 'berniukas', puķe 'gėlė', sēne 'grybas', tērauds 'plienas', vajag 'reikia'.

Rusų kalboje vartojamų finizmų pavyzdžiai: пахта (pachta) 'virš vandens pakibusi uola', сельга (sel’ga) 'akmenuotas kalvynas', sen. rus. коломище (kolomišče) 'kapinės', камбала (kambala) 'plekšnė', морж (morž) 'vėplys', кумжа (kumža) 'rudasis upėtakis', мымра (mymra) 'paniurėlė; nepatraukli moteris', пельмень (pel’men') 'koldūnas'.

Keletas švedų kalbos finizmų: šnek. kola 'mirti', mink 'audinė', pjäxa 'slidinėjimo batas', pojke 'berniukas; vaikinas', ria 'jauja'.

Išnašos 

Kalbotyra
Finų kalbos
Skoliniai
Ángel Lezama

Anchelis Lesama (Ángel Ronniel Lezama Arteaga; g. 1997 m. lapkričio 8 d.) – Venesuelos futbolininkas, rungtyniaujantis atraminio saugo arba gynėjo pozicijoje. Buvęs FK Riteriai narys.

Karjera 
Nuo 2015 m. žaidė įvairiuose klubuose gimtojoje šalyje. Venesuelos Aukščiausioje lygoje yra sužaidęs per 100 rungtynių.

FK Riteriai

2020 m. 
Į Lietuvą žaidėjas atvyko 2020 m. vasario mėnesį, tačiau dėl panedmijos ir domumentų tvarkymo jo debiiutas klube įvyko tik 2020 m. vasarą. Riterių FK pagrindinėje komandoje debiutavo 2020 m. liepos 23 d. A lygos rungtynėse prieš FK Žalgiris. Taip pat atstovauja klubo dublerių komandą Riteriai B, kuri žaidžia Lietuvos futbolo Pirmoje lygoje. 2020 m. rugpjūčio 8 d. rungtynėse su FK Panevėžys pasižymėjo įvarčiu.

2020 m. rugpjūčio 25 d. žaidė UEFA Europos lyga 2020–2021 m. rungtynėse prieš „Derry City“ klubą ir prisidėjo prie to, kad jo atstovaujamas „riterių“ klubas patektų į kitą etapą.

2021 m. 
2021 m. gegužės 5 d. rungtynėse prieš „Sūduvą“ griebė varžovui už gerklės, ir už šį veiksmą buvo nubaustas raudona kortele, bei diskvalifikuotas trejoms rungtynėms. 2021 m. Lezama tapo pirmuoju „Riterių“ klubo žaidėju, kuris 2021 m. A lygos sezone gavo raudoną kortelę. Antrojo kėlinio pabaigoje venesuelietis užsipuolė Načą Kasesą, kuris po susidūrimo paragino keltis savo varžovą. Incidentas įvyko 2021 m. gegužės 5 d. rungtynėse prieš Marijampolės „Sūduvą“. 

2021 m. birželio 12 d. rungtynėse prieš FC Džiugas pelnė įvartį. (Galutinis rezultatas 1:1.) Žaidėjas surinko 282 „InStat“ naudingumo balus ir buvo išrinktas į simbolinę turo rinktinę.

2021 m. birželio 16 d. pasižymėjo dviem įvarčiais rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“. Žaidėjas pirmojo kėlinio pabaigoje realizavo 11 metrų baudinį ir 59 min. galingu šūviu į dešinį vartų kampą nuginklavo „Bangos“ vartininką Igną Driomovą. Galutinis rezultatas 3:0.

2021 m. rugpjūčio 15 d. rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą 76 min. pelnė trečią rungtynių įvartį (2:1) ir sušvelnino rezultatą iki minimumo. Jau po kelių minučių marijampoliečiai atsakė įvarčiu. Galutinis rezultatas 3:1 marijampoliečių naudai.

2021 m. rugsėjo pabaigoje klubas nutraukė sutartį su žaidėju. Klubo pranešime teigiama, kad taip nutiko dėl neprofesionalaus futbolininko požiūrio bei nuolatinių drausmės pažeidimų.

2021-ųjų „Optibet A lygoje“ A. Lezama sužaidė aštuoniolika rungtynių, pelnė penkis įvarčius, atliko du rezultatyvius perdavimus, užsidirbo keturias geltonas ir vieną raudoną korteles.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai 
 su FK Riteriai
Tapo geriausiu jaunuoju 2020 m. rugpjūčio mėnesio Lietuvos čempionato futbolininku.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Soccerway
 alyga.lt (lietuvių k.)
 lietuvosfutbolas.lt
 Transfermarkt
 fkriteriai.lt

Lezama
Lezama
Pajiesio geležinkelio tiltas

Pajiesio geležinkelio tiltas – geležinkelio Kaunas-Kazlų Rūda linijos tiltas per Jiesios upę Kauno rajone, Garliavos apylinkių seniūnijoje, tarp Ražiškių ir Rinkūnų kaimų, stovintis geležinkelio ruožo pusiaukelėje tarp Garliavos ir Jiesios geležinkelio stotelių. Netoli šio tilto (2-ojo) į abi puses per Jiesios kilpas pastatyti kiti geležinkelio tiltai, skaičiuojant nuo aukštupio pasroviui:  1-asis ir 3-iasis.

Pajiesio geležinkelio tiltas stovi tarpstotyje Jiesia (44+857) – Mauručiai (55+798), patenka į Jiesios kraštovaizdžio draustinio teritoriją. Paskelbtas regioniniu architektūros ir inžineriniu paminklu, nuo 2011 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą.

Tiltas pastatytas 1861 m. Jis vieno tarpatramio, kurio plieninė perdanga remiasi į dvi kraštines atramas. Perdanga sumontuota iš plieninių sijų, buvo pakeista 1915 m. Atramos sumūrytos iš lauko akmenų ir raudonų molio plytų, apdailintos daugiakampio formos, pjautais, tašytais lauko akmenimis su kampiniais rustais ir karnizais (išskyrus pietryčių fasadų apdailą), įgilintomis mūro rišamojo skiedinio siūlėmis.

Rekonstrukcija 

Tiesiant Rail Baltica ruožą, 2014 m. tiltas buvo perstatytas, išplatintas. Viršuje, ant tilto, prie dvikelio geležinkelio rusiškos vėžės bėgių paklotas trečias kelias su europine vėže. Iš originalios plieninės perdangos palikta viena sija, iš kitų išsiskirianti kniedžių gausa. Ji kraštinė (nuo aukštupio pusės), padėta ant atramų, tėra butaforinė, pridengianti šiuolaikinės perdangos konstrukciją. Senųjų atramų viršutinės dalys buvo griaunamos, pritaikomos atremti naujai perdangai. Atramų dalis, išplatinta nuo žemupio pusės, padaryta betoninė. Darbus atliko AB „Panevėžio keliai“.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Sąrašas:Tiltai per Jiesią

Kauno rajono tiltai
Geležinkelio tiltai Lietuvoje
Tiltai per Jiesią
Lietuvos sijiniai tiltai
Kauno rajono paveldas
Akseli Kalermo

Akselis Kalermas (Akseli Matias Kalermo; g. 1997 m. kovo 17 d.) – Suomijos futbolininkas, gynėjas. Žaidė Lietuvoje. Atstovavo „Riterių“ klubui.

Karjera 
Nuo 2012 m. žaidė įvairiuose klubuose gimtojoje šalyje.

RoPS 
Nuo 2015 m. priklausė RoPS klubui. Teko žaisti Aukščiausioje Suomijos futbolo lygoje ir buvo skolinamas žemesniuose divizionuose rungtyniaujančioms komandoms.

Brattvåg IL 
2019 m. žaidė Norvegijoje. Atstovavo Brattvåg IL ekipai, kuri dalyvavo 2. divisjon (trečios pakopos) pirmenybėse.

FK Riteriai 
Nuo 2020 m. vasaros atstovavo „Riterių“ klubui. 

A lygoje debiutavo 2020 m. liepos 4 d. rungtynėse prieš FK Sūduva. Taip pat atstovavo klubo B ekipai, kuri žaidė Lietuvos futbolo Pirmoje lygoje.

2021 m. A lygos m. žaidėjas sezoną pradėjo kaip statistas ir tik nuo VII (7) turo (balandžio 12 d.) tapo pagrindinės sudėties žaidėju.

2022 m. žaidėjas liko klube.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;
 Ekipa žaidė Pirmoje lygoje;

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 alyga.lt svetainė 
 Globalsportsarchive
 lietuvosfutbolas.lt
 Transfermarkt
 fkriteriai.lt

Kalermo
Kalermo
Sviatlana Cichanouskaja

Sviatlana Cichanouskaja (arba Svetlana Cichanovskaja, Svetlana Tichanovskaja) (, g. 1982 m. rugsėjo 11 d.) – Baltarusijos aktyvistė, politikė. Ji yra kandidatė į šalies prezidentes 2020 m. rinkimuose kaip oponentė nuo 1994 m. prezidento pareigas einančiam Aleksandrui Lukašenkai.

Biografija 
S. Cichanovskaja baigė vidurinę mokyklą Mikaševičuose. Nuo 2000 m. studijavo pedagogiką Mozyriaus valstybiniame pedagoginiame universitete, daugiausia dėmesio skirdama vokiečių ir anglų kalboms. Pabaigusi studijas dirbo anglų kalbos mokytoja ir vertėja. Keletą vasarų dirbo vertėja Airijoje, organizacijoje Chernobyl Children’s Life Line.

2020 m. Baltarusijos prezidento rinkimai 

Prieš tapdama politine veikėja, S. Cichanovskaja dirbo mokytoja, buvo visuomenininkė. Jos vyras yra žymus Baltarusijos aktyvistas, Youtube kanalo vedėjas Sergejus Cichanovskis, suimtas prieš pat 2020 m. prezidento rinkimus.

2020 m. gegužės 29 d. suėmus S. Cichanovskajos vyrą ji pranešė kandidatuosianti į šalies prezidentus vietoje jo. 2020 m. liepos 14 d. ji buvo oficialiai įregistruota šalies rinkimų komisijoje kaip nepriklausoma kandidatė. Po jos įregistravimo S. Cichanovskajai paramą išreiškė kiti A. Lukašenkos suimti oponentai Valerijus Cepkalo ir Viktoras Babaryka. Prie S. Cichanovskajos rinkimų kampanijos prisijungė V. Babarykos štabo vadovė Marija Kolesnikova ir V. Cepkalo žmona Veronika Cepkalo. Šios trys moterys tapo rinkimų kampanijos simboliu.

Reaguodamas į šias kandidates A. Lukašenka pareiškė, kad neįmanoma Baltarusiją valdyti moteriai ir šalis tam nepasiruošusi. Tuo tarpu S. Cichanovskaja susilaukė grasinimų, o jos vaikai buvo išvežti į užsienį dėl saugumo užtikrinimo.

S. Cichanovskaja teigė einanti į rinkimus dėl meilės savo įkalintam vyrui. Taip pat ji savo svarbiausiu tikslu iškėlė laisvų ir sąžiningų rinkimų surengimą. Tapusi prezidente ji ruošiasi per 6 mėnesius surengti naujus šalies parlamento rinkimus.

Praėjus rinkimams, kuriuose pagal valdžios organų skaičiavimus A. Lukašenkai surinkus 80 %, o S. Cichanovskajai 10 % balsų, Baltarusijos miestuose prasidėjo masiniai protestai ir žmonių pasipriešinimas tokių rinkimų rezultatams.

Rugpjūčio 10 d. S. Cichanovskaja buvo sulaikyta centrinio šalies rinkimų komiteto būstinėje ir laikoma apie 7 val. Po to naktį į rugpjūčio 11 d. ji buvo nuvežta į Lietuvą, kurioje jau anksčiau buvo išsiųsti jos vaikai.

Šaltiniai 

Baltarusijos politikai
Lietuvos-Baltarusijos santykiai
2020 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas

2020 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas – Lietuvos lengvosios atletikos federacijos organizuotas pajėgiausių šalies sportininkų lengvosios atletikos čempionatas. Varžybos vyko rugpjūčio 7 - 8 dienomis Palangos centriniame stadione, Palangoje. 

Renginio transliuotojas - Delfi TV. Varžybų vyriausiasis teisėjas - Algirdas Baranauskas, vyriausiasis sekretorius - Alfonsas Buliuolis.

Neįgalieji sportininkai 

Pirmą kartą čempionato metu varžybose kartu varžėsi ir neįgalieji sportininkai. Lietuvos nacionalinis čempionatas yra pirmasis Europoje ir trečiasis pasaulyje, kuriame neįgalieji lengvaatlečiai varžosi kartu su sveikaisiais.

Programa 

Iš čempionato programos pašalintas kūjo metimas. Lietuvos kūjo metimo čempionatas vykdytas Lietuvos jaunimo čempionato metu liepos 24-25 dienomis Vilniuje, kuriame moterų varžybose nugalėjo Klaudija Bieliauskaitė, o vyrų rungtyje Tomas Vasiliauskas. Į programą gražintos dešimtkovės ir septynkovės rungtys.

Vyrų ir moterų 10000 m bėgimas vyko vienu metu.

Nacionaliniai rezultatai 
Vyrų 10000 m bėgime Ignas Brasevičius pasiekė 29:53.81 rezultatą ir tapo pirmuoju Lietuviu per 17-ą metų įveikusiu šią distanciją greičiau nei per 30 minučių. Gediminas Truskauskas laimėjo 100 m bėgimą pasiekęs asmeninį rekordą (10,37 s), kuris yra ketvirtas greičiausias laikas istorijoje tarp Lietuvos sportininkų. Vaida Žūsinaitė-Nekrošienė 10000 m bėgimo distancijoje pasiekė 10-ą greičiausią laiką Lietuvos istorijoje - 34:40.86. Vyrų 5000 m bėgime dalyvavo pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionas Justinas Kinderis. Beatričė Juškevičiūtė septynkovės rungtyje pagerino savo asmeninį rekordą (5687) ir pasiekė septintą geriausią rezultatą Lietuvos istorijoje.

Andrė Ožechauskaitė 100 m bėgimo finale pasiekė 11,71 s rezultatą ir pagerino Lietuvos nacionalinį jaunių rekordą ir Lietuvos iki 16 m rekordą. 

Dovilė Kilty trišuolio rungtyje nušoko 14,18 m ir pagerino Lietuvos nacionalinių čempionatų rekordą. Trečioje vietoje likusi Vaida Padimanskaitė pasiekė naują asmeninį rekordą (13,58 m) buvo šeštasis rezultatas Lietuvos istorijoje.

Indrė Jakubaitytė pelnė ieties metimo sidabro medalį. Tai tapo 23-iuoju sportininkės medaliu šioje rungtyje. Iš viso sportininkė pelniusi 7 aukso, 12 sidabro ir 4 bronzos medalius.

Danas Sodaitis kartu su Vilniaus rinktine laimėjo 4x100 m estafetinį bėgimą. Sportininkas tapo pirmuoju neįgaliųjų sportininku pelniusiu auksą Lietuvos atvirajame čempionate.

Gediminas Truskauskas 200 m bėgimo finale distanciją įveikė per 20,83 s. Tai tapo nauju Lietuvos lengvosios atletikos čempionato rekordu, nacionaliniu iki 23 m amžiaus rekordu ir antru greičiausiu lauku Lietuvos istorijoje.

Vyrų rezultatai

Bėgimai

Techninės rungtys

Daugiakovės

Moterų rezultatai

Bėgimai

Techninės rungtys

Daugiakovės

Šaltiniai

Nuorodos 
LLAF oficiali svetainė

Lietuvos lengvosios atletikos čempionatai
2020 sporte
Gabija Galvydytė

Gabija Galvydytė (g. 2000 m. sausio 17 d. Jonavoje)) – Lietuvos lengvaatletė, kuri specializuojasi barjeriniuose bėgimuose, nacionalinė čempionė.

Biografija 
2020 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionate pirmą kartą tapo Lietuvos čempione vidutinių nuotolių bėgimuose. 800 m distanciją įveikė per 2:11.12 ir tapo šalies čempione.

2022 m. NCAA I diviziono čempionate užėmė trečią vietą 800 m distancijoje pasiekus naują asmeninį rekordą (2:01.76).

Pasiekimai

Šaltiniai 

Lietuvos barjerinio bėgimo sportininkai
Lietuvos sprinteriai
Lietuvos vidutinių nuotolių bėgikai
Modesta Justė Morauskaitė

Modesta Justė Morauskaitė (g. 1995 m. spalio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos lengvaatletė ir snieglentininkė, nacionalinė čempionė.

Biografija 
2020 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionate pirmą kartą tapo Lietuvos čempione barjeriniuose bėgimuose. 2022 m. Madride (Ispanija) vykusiose „World Athletics“ kontinentinio auksinio turo uždarų patalpų varžybose 400 m bėgimo rungties distanciją įveikė per 51.63 sek. ir pagerino UP Lietuvos rekordą. Tais pačiais metais Huelvoje (Ispanija) vykusiose „Meeting Iberoamerica Huelva 2022“ varžybose 400 m bėgimo rungties distanciją įveikė per 50.49 sek. ir pagerino Lietuvos rekordą.

Snieglenčių sportas 
2011 m. pirmą kartą vykusiame Lietuvos snieglenčių sporto čempionate tapo pirmąja Lietuvos čempione istorijoje. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio jaunimo čempionate užimta 41-a vieta. 2012 m. pasaulio jaunimo čempionato 19-os vietos laimėtoja. 2013 m. registruota pasaulio snieglenčių čempionate kroso rungtyje, bet sportininkė nestartavo. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio jaunimo čempionate liko 27-a.

Lengvosios atletikos rezultatai

Šaltiniai

Nuorodos 
 FIS puslapyje

Lietuvos sprinteriai
Snieglentininkai
Karmėlavos kapinės

Karmėlavos kapinės – pagrindinės Kauno miesto gyventojų kapinės, įsikūrusios Karmėlavos miestelyje (Karmėlavos sen.), Kauno rajone. Kapinės užima 82 ha plotą, esantį vakariniame Karmėlavos pakraštyje. Iš plento  nuo Kauno pusės kapinės pasiekiamos keliu pro Margavą (rodyklė „Margava 0,1“) ir Pilėnų mišką. Iš miesto vyksta „Kauno autobusų“ maršrutiniai autobusai. 

Kapines administruoja ir prižiūri Kauno savivaldybės įmonė „Kapinių priežiūra“.
Kapinių sklypas išsidėstęs stačiakampio formos, kalvotoje, mišku apaugusioje teritorijoje. Rytinėje dalyje prie Karmėlavos Pušyno gatvės prieina senoji kapinių dalis. Plotas suskirstytas į 35 kvartalus. Kapinių administracija įsikūrusi pietiniame kapinių pakraštyje.

Kapinės veikia nuo 1985 m. Kasmet čia buvo naujai palaidojama apie 1000 mirusiųjų. Dėl vietų trūkumo kapinės riboto laidojimo.

Istorija 

1983 m. Kauno rajono Darbo žmonių deputatų tarybos vykdomasis komitetas Kauno miestui perdavė 82,2 ha žemės Kauno kapinėms prie Karmėlavos įrengti. Sklypas buvo perleistas su sąlyga, kad, įrengus kapines, jose 3 ha plotas bus perduotas Kauno rajonui. Turėjo būti iškeldintos gretimo Pelenių kaimo gyventojų šeimos, aprūpinant jas būstais bei išmokant kompensacijas pagal LTSR Ministrų Tarybos nutarimą. Tačiau šis sovietmečio nutarimas nebuvo vykdomas, Pelenių sodybos liko, kūrėsi naujakuriai, kolektyviniai sodai. Gyventojų sodybos atsirado prie pat kapinių, pažeisdamos sanitarines kapinių apsaugos zonos ribas. 2002 m. užlaidojus seniūnijai skirtas vietas senosiose kapinėse, mirusieji pradėti laidoti Kauno miestui skirtoje vietoje. Dėl neūkiškos kapinių eksploatacijos iš kapinėms skirto ploto Kaunas panaudojo tik pusę teritorijos. Dėl tolesnės kapinių plėtros pradėjo reikšti pretenzijas vietos gyventojai ir Kauno rajono savivaldybė.

Kaunui skirtose naujose Vainatrakio kapinėse buvo numatyta pradėti laidoti nuo 2007 m., tačiau dėl užsitęsusio privačių žemių išpirkimo jos atidarytos gerokai vėliau – 2014 m.

Kapinėse palaidoti 
 Juozas Aleknavičius (1906–1987), dailininkas tapytojas
 Domas Vaitkūnas (1893–1988), kooperatininkas
 Balys Gaidžiūnas (1911–1996), rezistentas
 Stanislovas Biržiškis (1900–1996), poetas, etnografas
 Petras Rolofas (1930–1997), kraštotyrininkas
 Richardas Banaitis (1933–1997), šachmatininkas
 Antanas Barauskas (1924–1999), inžinierius elektrikas
 Juozas Ardzijauskas (1929–2002), poetas
 Antanas Stancevičius (1920–2007), agronomas
 Rimantas Didžgalvis (1945–2009), Kauno politikas
 Vladas Katkevičius (1937–2009), Kauno meras
 Kazys Valentas Žaltauskas (1963–2012), dailininkas vitražistas
 Augustas Tamaliūnas (1943–2012), žurnalistas
 Vanda Briedienė (1932–2013), Seimo narė
 Juozas Mažeika (1927–2013), pedagogas, dailininkas
 Stanislovas Čepinskis (1934–2014), smuikininkas, dirigentas
 Justinas Valenta (1932–2015), Palangos politikas
 Kajetonas Jurėnas (1955–2015), architektas
 Rita Vinciūnienė (1944–2015), pedagogė, rašytoja
 Algimantas Miškinis (1929–2015), architektas
 Linas Pečiūra (1960–2020), gitaristas
 Albinas Stankus (1942–2021), gydytojas

Šaltiniai 

Kauno rajono kapinės
Karmėlava
Gytis Paulauskas

Gytis Paulauskas (g. 1999 m. rugsėjo 27 d.) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas. Atstovavo „Riterių“ klubui ir Lietuvos jaunimo rinktinėms.

Karjera 
2018 m. atstovavo Vilniaus futbolo mokyklos komandai SHARP Elitinėje jaunių lygoje, su kuria tapo U-19 diviziono čempionu bei laimėjo diviziono geriausio puolėjo prizą. Pasirodydavo Pirmoje lygoje žaisdamas už Vilniaus Vytis ekipą.
2019 m. sezone žaidė Vilniaus Vytis ekipoje, kuri dalyvavo Pirmos lygos pirmenybėse. Buvo šios ekipos pagrindinės sudėties žaidėjas.

FK Riteriai

2020 m. sezonas 
Profesionalo karjerą pradėjo, kai 2020 m. pradėjo žaisti FK Riteriai pagrindinėje konandoje. Debiutinį įvartį A lygoje pelnė 2020 m. liepos 18 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.

Žaidė už Riteriai B ekipą Pirmoje lygoje.

2020 m. rugpjūčio 25 d. žaidė UEFA Europos lyga 2020–2021 m. rungtynėse prieš Derry City FC. Šiose rungtynėse žaidėjas pasižymėjo dviem įvarčiais.

2021 m. sezonas 
2021 m. rugpjūčio 21 d. A lygos rungtynėse prieš „Bangos“ klubą pelnė įvartį jau per pridėtą laiką ir išplėšė lygiąsias. Galutinis rezultatas 1:1.

2021 m. gruodžio mėn. pranešta, kad sutartis pratęsta.

2022 m. balandžio 1 d. pelnė du įvarčius A lygos rungtynėse prieš FK Jonava. Riteriai nugalėjo varžovus rezultatus 5:0.

2022 m. balandžio 16 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FC Hegelmann, po kurio „riteriai“ pirmavo rezultatu 1:0.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Atstovavimas Lietuvai 
Kitados buvo kviečiamas į Lietuvos jaunimo rinktines. 2020 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 SOCCERWAY
 lietuvosfutbolas.lt
 National-football-teams
 Globalsportsarchive
 fkriteriai.lt

Lietuvos futbolininkai
Mykolas Rekys

Mykolas Rekys (1939 m. sausio 26 d. Ariogala) – Kauno valstybinio muzikinio teatro solistas (baritonas).

Biografija 
Mykolas Rekys gimė ir augo Ariogaloje su mama, kuri dainavo Ariogalos chore, o kiekvieną sekmadienį – bažnyčioje. Mykolas dainavo nuo mažens ir, pasak aplinkinių, turėjo gražų balsą. Mokėsi Ariogalos vidurinėje mokykloje ir septyniolikos metų (1956 m.) su komjaunimo kelialapiu išvyko į Kazachstaną, Pavlodaro miestą, kur dirbo mūrininku, šaltkalviu, santechniku. Po darbo lankė Pavlodaro kultūros namų dramos būrelį. 1964 m. baigė Piotro Čaikovskio aukštesniąją muzikos mokyklą. Tais pačiais metais sugrįžo į Lietuvą ir rugsėjo mėnesį po perklausos pas chormeisterį Kazimierą Linkevičių buvo priimtas į Kauno valstybinio muzikino teatro chorą.

Mykolo Rekio gyvumą ir laisvumą scenoje, vaidybos sugebėjimus pastebėjo režisieriai Aldona Ragauskaitė, Rostislavas Andrejevas.

1968 m. baigė teatre organizuotus aktoriaus meistriškumo kursus, vedamus Antano Gabrėno, o vokalą tobulino pas Stanislovą Rubinovą. 1969 m. režisierė Vlada Mikštaitė pervedė į solistų trupę.

Karjera 
Mykolo Rekio „kūrybinėje sąskaitoje“ apie 80 vaidmenų operetėse, miuzikluose, operose ir muzikinėse komedijose, daugiau nei trys tūkstančiai septyni šimtai suvaidintų spektaklių. Kai kurie personažai kurti po kelis kartus, skirtinguose pastatymuose.

Nemažos svarbos kūrybinio kelio pradžioje turėjo susitikimas su Genadijumi Ansimovu (kviestinis režisierius iš Rusijos), kuris Kaune statė Aleksandro Kolkerio miuziklą „Lošimas“ pagal rusų klasiko Aleksandro Suchovo–Kobylino komediją „Krečinskio vedybos“. Paskesni vaidmenys – Edvinas ir Tasilas Imrės Kalmano operetėse „Silva“ ir „Grafaitė Marica“, Renė ir grafas Danila Franco Leharo operetėse „Grafas Liuksemburgas“ ir „Linksmoji našlė“, Fredis – Frederiko Lėvės miuzikle „Mano puikioji ledi“ ir daugelyje kitų.

Solistas koncertavo daugelyje Lietuvos miestų, o taip pat ir Nordhauzene (Vokietijoje), Čikagoje (JAV), Sidnėjuje (Australijoje).

Išėjęs į pensiją Mykolas Rekys gieda Kauno Šv. apaštalų Petro ir Povilo arkikatedroje bazilikoje.

Apdovanojimai 
 1985 m. Renė vaidmuo F. Leharo operetėje „Grafas Liuksemburgas” pažymėtas Lietuvos teatro sąjungos garbės raštu.
 1986 m. Mykolui Rekiui suteiktas Lietuvos nusipelniusio artisto vardas.

Nuorodos 

Mykolo Rekio sukurtų vaidmenų sąrašas

Šaltiniai 

Lietuvos operos dainininkai
baritonai
Senovinės dzūkų bitininkystės muziejus

Senovinės dzūkų bitininkystės muziejus – bitininkystės muziejus, esantis Varėnos rajone, Dzūkijos nacionaliniame parke, Musteikos kaime (Miškinių gale). Įsteigtas 2006 m.

Muziejuje eksponuojami tradiciniai dzūkiški aviliai – kelminiai, dreviniai, aviliai-spiečių gaudyklės (vobikai), taip pat medžiuose įrengtos drevės. Bityne galima pamatyti, kaip kelminiuose aviliuose prižiūrimos bitės, kaip tvarkomas medus ir vaškas. Muziejuje esančiame namelyje eksponuojami bitininko reikmenys (geinys, rūklys, peikena ir kt.). Bitininkystės muziejuje kiekvieną vasarą vyksta pynimo savaitė, kurios metu mokoma tradicinių dzūkiškų amatų (krepšių pynimas, sodų nėrimas, deguto gamyba ir kt.), rengiamos išvykos po apylinkes.

Muziejų prižiūri Musteikos bitininkas, amatininkas Romas Norkūnas.

Už 5 km nuo muziejaus, giliai Gudų girioje (netoli Čepkelių raisto) įrengtas drevinės bitininkystės pažintinis takas. Jame galima pamatyti natūralioje aplinkoje (pelkėtame miške) įrengtas dreves ir drevinius avilius su bitėmis. Ilgis – 3,3 km.

Šaltiniai 

Dzūkijos nacionalinis parkas
Lietuvos muziejai po atviru dangumi
Bitininkystė Lietuvoje
Crowne Plaza Vilnius

Crowne Plaza Vilnius – viešbutis Naujamiesčio mikrorajone. Projekto autoriai – Stasys Bareikis ir J. Bartlingas.

Istorija 

Viešbutis pastatytas 1973 m. Jam buvo suteiktas pavadinimas Draugystė.

1991 m. viešbutis priklausė Lietuvos Respublikos Vyriausybės Respublikos svečių aptarnavimo firmai. 1994 m firma perduota Lietuvos Respublikos Prezidentūrai. Iš pradžių 1995 m. buvo nuspręsta privatizuoti 30 procentų šios firmos akcijų, 1998 m. šias akcijas įsigijo Kristina Butrimienė. 2000 m. privatizacija buvo užbaigta, kai 34 procentus akcijų įsigijo bendrovė „Vaizga“. Dauguma akcijų perėmė „InterContinental Hotels Group“ bendrovė.

2001–2003 m. vyko viešbučio rekonstrukcija. 2003 m. viešbutis pervadintas į Crowne Plaza Vilnius.

2004 m. 38 procentus akcijų iš įmonės „Ordos Limited“ įsigijo Kr. Butrimienė.

Šaltiniai 

Vilniaus pastatai
Gabrielė Giunterytė-Puzinienė

Gabrielė Giunterytė-Puzinienė, 1815 m. rugsėjo 24  d. Vilnius – 1869 m. rugpjūčio 16 d. Ardilava, Ašmenos apskritis) – vokiečių kilmės Lietuvos aristokratė, rašytoja, poetė, dramaturgė, rašiusi lenkų kalba.

Biografija 

Gabrielė Giunterytė-Puzinienė gimė 1815 m. rugsėjo 24 d. Vilniuje gafų Adomo Giunterio ir Aleksandros Tyzenhauzaitės-Giunterienės šeimoje. Be jos augo dvi seserys: tapytoja Idalija Giunterytė-Mostovska (1813 m.) ir filantropė Matilda Giunterytė - Bučinska (1811 m.).

Mergaitė augo Pokrašavos dvare netoli Slucko. 1818 m. Giunteriai persikraustė į Dabraulianų dvarą netoli Smurgainių, kurį Adomas Giunteris pasistatė trijų aukštų, klasicizmo stiliumi. Žiemomis Giunteriai gyvendavo Vilniuje išsinuomotuose apartamentuose Olizaro, Miulerio, Pliaterių rūmuose, dalyvaudavo kultūriniuose renginiuose ir pokyliuose.

Gabrielė Giunterytė debiutavo kaip poetė 1838 m. Bendradarbiavo su žurnalo „Kronika Rodzinna“ redakcija. 1846 m. ji bandė įsteigti savo laikraštį „Teki Litwinek“. 1851 m. liepos 15 d. Gabrielė Giunterytė susituokė su našliu Tadeušu Puzyna ir persikėlė į jo dvarą Ardilavoje. Ten sukūrė savotišką meno centrą. Gabrielės Giunterytės-Puzinienės salone buvo skaitomi įvairių autorių kūriniai, pasirodydavo mėgėjai. Pas Puzinus lankėsi poetas Vladislovas Sirokomlė, Antonis Kontskis, Juzefas Koženiovskis, Vladislavas Mickevičius, kompozitorius Stanislovas Moniuška ir smuikininkas Henrikas Veniavskis.

Gabrielė Giunterytė-Puzinienė buvo dienoraščių, kuriuose kronikos tikslumu rašė apie gyvenamąją aplinką, apie Vilniaus ir Varšuvos inteligentiją, autorė. Jos dienoraščiai užpildyti anekdotais, taip pat kruopščiai aprašytais biografiniais ir autobiografiniais faktais. Gabrielės Giunterytės-Puzinienės dienoraščio rankraštis, iliustruotas daugybe piešinių ir fotografijų, buvo saugomas bibliotekoje, pavadintoje „Biblioteka Ordynacji Przezdzieckich”, tačiau buvo sunaikintas 1944 m. Varšuvos sukilimo metu. 

Su vyru Gabrielė Giunterytė-Puzinienė vaikų nesusilaukė. Ji mirė 1869 m. rugpjūčio 16 d. Palaidota Ardilavos bažnyčioje, Puzinų šeimos kape.

Kūriniai 
Mano prisiminimai
Vilniuje ir Lietuvos dvaruose: 1815-1843 metų dienoraštis (išleista po mirties, 1928 m.). 
Dievo vardu, 1843 m. 
Prozoje ir poezijoje, 1856 m. 
Mažos, bet tikros istorijos, 1857 m.

Nuorodos 

LDK didikai
Rašytojai
Visuomenės veikėjai
Monmartro kapinės

Monmartro kapinės (, oficialiai:  'Šiaurės kapinės') – vienos iš žymiausių Prancūzijos sostinės Paryžiaus nekropolių. Monmartro rajone išsidėsčiusios kapinės yra paskelbtos valstybės globojamu istorijos ir meno paminklu.

Istorija 
Įrengtos buvusių gipso kasyklų vietoje. Laidoti pradėta dar 1789 m., o 1798 m. įsteigtos kapinės. 1792 m. bendrame kape palaidoti Didžiosios Prancūzijos revoliucijos metu žuvę Šveicarų gvardijos kariai, gynę karališkuosius Tiuilri rūmus.

1825 m. miesto valdžia šioje vietoje įkurdino vienas iš trijų pagrindinių miesto kapinių, 1847 m. prie buvusio 11 ha teritorijos buvo priskirtas papildomas devynių hektarų plotas. Ilgą laiką kapinės buvo už miesto gynybinės sienos ir tik 1860 m. buvo prijungtos prie Paryžiaus. Nepaisant visuomenės protestų, 1888 m. virš kapinių buvo nutiestas tiltas–viadukas, taip palengvinant privažiavimą prie Pasaulinės parodos paviljonų. Statant viaduko atramas buvo perkelta apie šimtą kapaviečių, taip pat ir Stendalio kapas.

Dabartiniais laikais yra trečios pagal dydį mieste (po Per Lašezo ir Monparnaso kapinių). Monmartro kapinėse priskaičiuojama apie 20 000 kapaviečių, kasmet palaidojama po 500 žmonių. Dažniausiai lankoma dainininkės Dalidos amžino poilsio vieta, ją puošia natūralaus dydžio skulptūra su auksiniais spinduliais. Kapinėse palaidota daugybė Prancūzijai ir pasauliui nusipelniusių asmenybių: fizikas ir chemikas André-Marie Ampère, kompozitoriai Hector Berlioz ir Leo Delibas, vokiečių rašytojas Henrikas Heinė, tapytojas Edgar Degas ir kt.

Yra ir kilusių iš Lietuvos: 1831 m. sukilimo padalinių vadai – Juozapas Jonas Giedraitis, Šiaulių apskrities bajorų maršalka bei karininkas Juozapas Burnevičius ir Juozapas Zalivskis, kurio vadovaujami sukilėliai 1831 m. birželio 11 d. užėmė Kauną; taip pat Lietuvos ir Rusijos žemių draugijos steigėjas Kelmės dvarininkaitis Julijus Gruževskis, vilnietis poetas Julijus Slovackis (jo palaikai 1927 m. buvo perlaidoti Krokuvos Vavelyje), iš Verkių kilęs Didžiosios emigracijos veikėjas Eustachijus Kajetonas Sapiega, Vilniaus universiteto profesorius Joachimas Lelevelis (palaikai perkelti į Rasų kapines) bei kt.

Galerija

Išnašos

Šaltiniai 

 Vida Girininkienė. Mirė bastydamasis Paryžiuje… // literaturairmenas.lt 
 Palaidoti asmenys (fr)
 Palaidotų žymių asmenų sąrašas
 Informacija apie kapines (en)

Literatūra 
 Andrzej Biernat, Sławomir Górzyński (red.), Robert Bielecki, Andrzej Biernat, Sławomir Górzyński, Piotr Ugniewski, Małgorzata Wrońska, Andrzej Wroński. Polacy pochowani na cmentarzu Montmartre oraz Saint-Vincent i Batignolles w Paryżu – Warszawa, 1999

Nuorodos 
 Kapinių planas

Paryžiaus kapinės
Karlo Kamenar

Karlas Kamenaras (; g. 1994 m. kovo 15 d.) – kroatų kilmės futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje. 
Atstovavo Vilniaus „Žalgirio“ klubui.

Karjera 
Karjeros pradžioje atstovavo įvairius klubus gimtinėje. Karjerą pradėjo Kroatijos žemesniųjų lygų „Stupnik“ ir „Rudeš“ ekipose. Su pastarąja komanda iškovojo kelialapį į aukščiausiąją lygą. 2017/2018 m. sezone jis įmušė pirmąjį klubo įvartį elitiniame divizione.

2018 m. vasarą K. žaidėją įsigijo „Osijek“ klubas. Pirmame sezone Karlas sužaidė 16 rungtynių Pirmoje lygoje, o antrajame  sezone pagrindinėje sudėtyje neįsitvirtino, sužaidė vos dvi rungtynes.

2020 m. rugpjūtį tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu. „Osijek“ klubas paskolino žaidėją FK Žalgiris. A lygoje debiutavo 2020 m. rugpjūčio 12 d. rungtynėse prieš FK Sūduvą.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai 
 su FK Žalgiris
 A lyga 
 čempionas: 2020

Šaltiniai

Nuorodos 
 Soccerway
 alyga.lt
 Kroatijos Futbolo Federacijos svetainė
 hrnogomet.com
 transfermarkt.com

Kamenar
Kamenar
Francis Kyeremeh

Frensis Čieremė (; g. 1997 m. birželio 23 d.) – Ganos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje. Atstovavo Vilniaus „Žalgirio“ futbolo klubui.

Karjera 
Karjerą pradėjo gimtinėje ir atstovavo Brong Ahafo Stars FC. Vėliau išvyko į Serbiją, Žaidė FK Jagodina ir FK Radnik Surdulica ekipose. Po to Izraelyje atstovavo Hapoel Tel Aviv FC.

FK Žalgiris

2020 m. sezonas 
2020 m. tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu. A lygoje debiutavo 2020 m. birželio 20 d. rungtynėse prieš FK Sūduvą. 

2020 m. Birželio 28 d. rungtynėse prieš FK Riteriai pasižymėjo dviem rezultatyviais perdavimais ir, galiausiai, pats pelnė įvartį. Žalgiriečiai sutriuškino varžovus rezultatu 7:0.

2021 m. sezonas 
2021 m. birželio 11 d. rungtynėse prieš FK Sūduva žaidėjas pelnė įvartį, surinko 306 „InStat“ naudingumo balus (geriausias turo rezultatas) ir buvo išrinktas į simbolinę turo rinktinę.

2021 m. birželio 19 d. rungtynėse prieš Džiugas pelnė pirmą rungtynių įvartį ir jo atstovaujama Vilniaus „Žalgirio“ ekipa iškovojo pergalę.

2021 m. birželio 27 d. rungtynėse prieš „Nevėžį“ pelnė pirmą rungtynių įvartį ir svariai prisidėjo prie žalgiriečių pergalės šiose rungtynėse. Galutinis rezultatas 2:0.

2021 m. spalio 23 d. LFF taurės turnyro finale pasižymėjo pelnydamas įvartį. FK Žalgiris nugalėjo varžovus rezultatu 5:1 ir tapo taurės laimėtojais.

2022 m. sezonas 
2022 m. kovo 4 d. A lygos rungtynėse prieš „Jonavos“ klubą pasižymėjo pelnydamas du įvarčius, o žalgiriečiai sutriuškino varžovus rezultatu 6:0.

2022 m. birželio 26 d. rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą pelnė du įvarčius.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai 
 su FK Žalgiris
 A lygos čempionas: 2020, 2021, 2022 m.

 LFF taurės laimėtojas: 2021, 2022 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 lietuvosfutbolas.lt 
 Globalsportsarchive

Kyeremeh
Kyeremeh
Jevhenas Jefremovas

Jevhenas Jefremovas (; g. 1994 m. sausio 4 d.) – Ukrainos futbolininkas, gynėjas. Žaidė Lietuvoje ir atstovavo „Sūduvos“ klubui.

Karjera 
Karjeros pradžioje atstovavo įvairiems klubams gimtinėje. Donecko „Šachtar“ auklėtinis rungtyniavo „Mariupol“, Kijevo „Obolon-Brovar“ ir Kovalivkos „Kolos“ komandose. Žaidė Švedijos „Kramfors-Alliansen“ klube.

FK Kolos 
2020 m. Ukrainos aukščiausioje lygoje sužaidė 10 rungtynių ir su lygos debiutante „Kolos“ ekipa užėmė 6-ąją vietą.

FK Sūduva

2020 m. 
Nuo 2020 m. rugpjūčio mėn. atstovavo „Sūduvos“ klubui. A lygoje debiutavo 2020 m. rugpjūčio 12 d. prieš FK Žalgiris. Žaidė startinėje sudėtyje ir padėjo nugalėti varžovus rezutatu 2:0.

2021 m. 
2021 m. birželio 11 d. gavo raudoną kortelę po to, kai jam buvo parodyta geltona ir žaidėjas nesutiko su teisėjo sprendimu.

FK Minaj

2022 m. 
2022 m. vasario mėn. pasirašė sutartį su Ukrainos FK Minaj. Pasidėjusi Rusijos agresija prieš Ukrainą ir karo veiksmai lėmė, kad buvo nutrauktas Ukrainos čempionatas.

FK Sūduva

2022 m. 
2022 m. spalio 28 d. pranešta, kad ukrainietis vėl atstovaus „Sūduvos“ klubui.

2022 m. rungtyniavo A lygos rungtynėse prieš FA Šiauliai.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai 
 su FK Sūduva
 A lyga
 vicečempionas: 2020

Šaltiniai

Nuorodos 
 fksuduva.lt
 alyga.lt
 Soccerway
 Transfermarkt

Jefremovas
Jefremovas
Žalgiris C

„Žalgiris C“ – Lietuvos futbolo komanda iš Vilniaus. Žalgiris C ekipa yra Vilniaus "Žalgirio" jaunimo ekipa.

Istorija 

Vilniaus "Žalgirio" futbolo klubas turi ilgą istoriją, kuri prasideda nuo 1947 metų. 

2020 m. FK Žalgiris subūrė jaunimo komandą, kuri pradėjo žaisti LFF II lygos Pietų zonos pirmenybėse. Sezonas klostėsi sėkmingai: pirmame etape pateko tarp stirpiųjų komandų, o antrame etape sėkmingai kovojo su pajėgiausiomis ekipomis ir galutinėje komandų rikiuotėje liko antroje vietoje.

2022 m. licencijavosi Antrai lygai. Tapo vienu iš dalyvių, kurie rungtyniavo 2022 m. Antroje lygoje.

Sezonai 

|}

Žalgirio C sudėtis 
Atnaujinta: 2020 m. rugpjūčio 14 d.

<...>

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOFASCORE
 lietuvosfutbolas.lt (2020 m. Antra lyga; I etapas)
 lietuvosfutbolas.lt (2020 m. Antra lyga; Finalinis etapas)
 lietuvosfutbolas.lt (2021 m.)

Lietuvos futbolo klubai
Vilniaus futbolas
Kauno Žalgiris C

„Kauno Žalgiris C“ – Lietuvos futbolo komanda iš Kauno. Kauno Žalgiris C yra „Kauno Žalgirio“ jaunimo ekipa.

Istorija 
2020 m. suburta Kauno Žalgiris C ekipa. Ji žaidžia Antroje lygoje. Ekipai buvo skirta trijų taškų nuobauda.

Sezonai 

|}

Kauno Žalgirio C sudėtis 
Atnaujinta: 2020 m. rugpjūčio 14 d.
 Danielus Liaudanskis gynėjas.

Taip pat žiūrėti 
 FK Kauno Žalgiris
 Kauno Žalgiris B

Šaltiniai

Nuorodos 
 lietuvosfutbolas.lt (2020 m. Antra lyga; I etapas)
 lietuvosfutbolas.lt (2020 m. Antra lyga; II etapas)
 lietuvos futbolas.lt (2021 m. Antra lyga; II etapas)

Lietuvos futbolo klubai
Kauno futbolas
2020–2021 m. Elitinės jaunių lygos sezonas

2020–2021 m. SHARP Elitinė jaunių lyga – aukščiausio lygmens Lietuvos jaunimo futbolo varžybos, kurias sudaro U-17 (2002–2004 m. gim.), U-16 (2005 m. gim.), U-15 (2006 m. gim.) amžiaus grupių divizionai.

Sezono apžvalga 

2020 m. sezono pradžia, numatyta kovo 14 dieną, buvo nukelta dėl Lietuvoje plitusio koronaviruso grėsmės. LFF Vykdomasis komitetas patvirtino naująją EJL struktūrą, susidedančią iš 8 komandų U-15, U-16 ir U-17 divizionų.

Birželio 4 d. LFF Vykdomojo komiteto sprendimu Lietuvos jaunimo futbolo varžybų sistema pakeista į „ruduo–pavasaris“, tad SHARP Elitinė jaunių lyga grįžo prie pradinio kalendorinio formato, koks buvo per pirmuosius du sezonus. Visos užsiregistravusios į čempionatą komandos patvirtino, jog rungsis pagal pasikeitusį varžybų kalendorių.

Visi čempionato pirmojo turo susitikimai įvyko rugpjūčio 14 d., o paskutinis turas numatytas 2021 m. birželio 19 d. Sezoną sutrikdė COVID-19 pandemija, lėmusi antrojo rato nesužaistų rungtynių perkėlimą į 2021 metų pavasarį.

Komandos dalyvės 

EJL U17 divizionas: FM „Ateitis“ (Vilnius), FK „Banga“ (Gargždai), Baltijos FA (Vilnius), FK „Jonava“ (Jonava), Klaipėdos FM (Klaipėda), FA-FK „Panevėžys“-PRSSG (Panevėžys), Šiaulių SG-FA „Šiauliai“ (Šiauliai), FK „Žalgiris“ (Vilnius)

EJL U16 divizionas: FM „Ateitis“ (Vilnius), Baltijos FA (Vilnius), „Kauno Žalgirio“ FA (Kaunas), Klaipėdos FM (Klaipėda), Marijampolės FC (Marijampolė), FA-FK „Panevėžys“-PRSSG (Panevėžys), Šiaulių SG-FA „Šiauliai“ (Šiauliai), FK „Žalgiris“ (Vilnius).

EJL U15 divizionas: Baltijos FA (Kaunas), FC „Džiugas“ (Telšiai), FK „Garliava“-KRSM (Garliava), „Kauno Žalgirio“ FA (Kaunas), Klaipėdos FM (Klaipėda), Šiaulių SG-FA „Šiauliai“ (Šiauliai), Talentų FA-FK „Riteriai“ (Vilnius), FK „Žalgiris“ (Vilnius).

Rezultatai 

Čempionato rezultatai nepasibaigus 11 turui

EJL U17 pirmas ir antras ratas (2020 08 14 – 11 14)

EJL U16 pirmas ir antras ratas (2020 08 14 – 11 14)

EJL U15 pirmas ir antras ratas (2020 08 14 – 11 14)

Šaltiniai ir nuorodos 

 EJL čempionato naujienų svetainė

Išnašos 

Lietuvos futbolo varžybos
Lietuvos jaunimo futbolas
Lietuvos futbolo klubų sąjunga

Asociacija Lietuvos futbolo klubų sąjunga, arba Lietuvos futbolo klubų sąjunga, asociacija (aLFKS) organizacija, įsteigta Lietuvos futbolo klubų, kurių komandos dalyvauja Lietuvos Pirmos lygos futbolo čempionate. ALFKS įregistruota .

 aLFKS tapo LFF nare.

Veikla
Asociacijos veiklos pagrindiniai tikslai ir uždaviniai yra sutarties su LFF pagrindu, kartu su LFF, organizuoti Pirmos lygos futbolo pirmenybes, atstovauti Narių interesus, bei skatinti, vystyti ir populiarinti futbolo žaidimą bei kelti profesionalaus futbolo lygį Lietuvoje.

aLFKS nariai
Telšių „Džiugas“ (VšĮ „Telšių futbolo ateitis“)
„Vilniaus Vytis“ (VšĮ FK „Vilniaus Vytis“)
Alytaus DFK „Dainava“ (VšĮ Dzūkijos futbolo klubas Dainava)
Kėdainių „Nevėžis“ (VšĮ „Sporto perspektyvos“)
FA Šiauliai (VšĮ Futbolo akademija „Šiauliai“)
Kauno „Hegelmann“ (VšĮ Kauno FC „Hegelmann Litauen“)
FK „Jonava“ (VšĮ „Jonavos futbolas“)
Kretingos „Minija“ (VšĮ „Kretingos Minija)
Mažeikių „Atmosfera“ („FK Atmosfera“)
Vilniaus BFA (VšĮ „Baltijos futbolo akademija“)
Gargždų „Banga” (VšĮ „Gargždų futbolas“) 

aLFKS Valdybos nariai
Petras Aleksonis - Direktorius
Rimas Kantaravičius (DFK „Dainava“) – Valdybos pirmininkas
Martynas Armalis („Džiugas“)
Saulius Skibiniauskas („Nevėžis“)
Vaidas Vaškevičius („Jonava“)
Dainius Šumauskas („Hegelmann“)
Ivan Švabovič (BFA)
Edgaras Stankevičius (LFF Generalinis sekretorius)

2020 m. birželio mėn LFF Pirmos lygos narių susirinkime perrinkta valdyba, Rimvydas Čekavičius atsistatydino iš Pirmos lygos direktoriaus pareigų. Naujuoju direktoriumi 2020 m. rudenį tapo Petras Aleksonis.

Nuorodos
Pirmos lygos interneto svetainė

Šaltiniai

Lietuvos asociacijos
Lietuvos futbolo organizacijos
Bilsinyčios II tvenkinys

Bilsinyčios II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Druskininkų, Bilsinyčios upelio slėnyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Bilsinyčios intakas) 0,05 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,16 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 89,3 m. Krantai žemi. Aplinkui stūkso Mizarų miškas. Į šiaurę už 10 m telkšo Bilsinyčios III tvenkinys, į vakarus už 20 m - Bilsinyčios I tvenkinys. Į pietus įsikūręs Mizarų kaimas. Rytine pakrante nutiestas kelias .

Šaltiniai 

Druskininkų savivaldybės tvenkiniai
Kolding IF

Kolding IF, o pilnu pavadinimu Kolding Idræts Forening – Danijos futbolo klubas iš Koldingo. Namų rungtynes žaidžia miesto stadione, kurio talpa 10 000 žiūrovų, iš jų 2 197 vietos yra sėdimos.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1895 m., kai buvo įkurtas Kolding Fodsports Klub. 1900 m. pervadintas ir tapo Kolding Idræts Forening.

Sezonai

Danijos varžybos 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta: 2020 m. rugpjūčio 19 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 Transfermarket

Kolding IF
Chrysovalantis Kozoronis

Chrizovalantis Kozoronis (Χρυσοβαλάντης Κοζορώνης; g. 1992 m. rugpjūčio 3 d.) – Graikijos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje. Atstovavo „Panevėžio“ futbolo klubui.

Karjera 
Žaidė gimtojoje Graikijoje, buvo išvykęs ir rungtyniavo Škotijos bei Rumunijos klubuose.

FK Panevėžys 
2020 m. rugpjūtį pranešta, kad žaidėjas tapo FK Panevėžys nariu. Debiutavo 2020 m. rugpjūčio 21 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris, kurias panevėžiečiai pralaimėjo rezultatu 0-1. Pasirodė aikštėje 83 min. po keitimo ir žaidė iki rungtynių pabaigos. Pasižymėjo įvarčiu 2020 m. rugsėjo 27 d. į FK Žalgiris vartus. 2020 m. A lyga pirmenybėse sužaidė penkerias rungtynes ir pasižymėjo vienu įvarčiu.

LFF taurės 2021 m. turnyre aštuntfinalio rungtynėse prieš Kauno Žalgirį, kurios įvyko 2021 m. birželio 16 d., įmušė baudinį baudinių serijoje ir svarbiai prisidėjo, kad FK Panevėžys patektų į kitą etapą.

2021 m. gruodžio mėn. buvo pratęsta sutartis ir 2022 m. sezonui.

2022 m. dalį sezono praleido dėl traumos. A lygoje sužaidė septynerias rungtynes. 

2022 m. rugpjūčio 3 d. pranešta, kad abipusiu susitarimu nutraukta sutartis.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
  Ekipa žaidė A lygoje;
  Pirmos lygos ekipa.

Laimėjimai 
 su FK Panevėžys
 LFF taurės laimėtojas: 2020 m..
 LFF taurės finalininkas: 2021 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt
 Soccerway
 Transfermarkt
 lietuvosfutbolas.lt

Graikijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Sanjin Vrebac

Sandžinas Vrebacas (Sanjin Vrebac; g. 2000 m. vasario 25 d.) – Austrijos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje. Rungtyniavo Lietuvoje ir atstovavo „Panevėžio“ futbolo klubui.

Karjera 
Žaidė Austrijoje, buvo išvykęs ir bandė laimę Singapūre. 2018 ir 2019 m. atstovavo šios šalies Balestier Khalsa.

2020 m. rugpjūtį pranešta, kad žaidėjas tapo FK Panevėžys nariu. Debiutavo 2020 m. rugpjūčio 8 d. rungtynėse prieš FK Riteriai, kurios baigėsi taikiu rezultatu 1-1. Atstovavo ir Panevėžys B ekipą, kuri žaidė Pirmoje lygoje. 2020 m. spalio 25 d. pelnė įvartį nuo 11 m. žymos. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1, o jų varžovai Kėdainių „Nevėžis“ prarado svarbius taškus dėl Pirmos lygos nugalėtojų vardo. (Kėdainiečiai galėjo jau tose rungtynėse užsitikrinti pirmą vietą ir aukso medalius.)

Vėliau žaidė Austrijos Regionalliga (regioninėje lygoje) ir atstovavo FC Wels.

Statistika 
 A lygos ir Pirmos lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;
 Pirmos lygos ekipa.

Laimėjimai 
 su FK Panevėžys
 LFF taurės laimėtojas: 2020.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt
 Soccerway

Austrijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Stanislovo aikštė (Nansi)

Stanislovo aikštė () – istorinė aikštė, plytinti rytinės Prancūzijos Nansi mieste. Pavadinta jos fundatoriaus Lietuvos–Lenkijos valdovo ir Lotaringijos hercogo Stanislovo Leščinskio vardu. Kartu su šalia esančiomis Karjeros aikšte () ir Sąjungos aikšte () sudaro vieningą urbanistinį ansamblį, kuris 1983 m. buvo įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą. 
Stanislovo aikštės vaizdas po 2004–2005 m. restauracijos

Istorija 
XVIII a. aikštė buvo virtusi didžiule statybviete mieste, ji turėjo jungti nuo X a. išlikusį Senamiestį su XVI a. susiformavusiu Naujamiesčiu. Užstatymo idėjos autoriumi tapo iš tėvynės pasitraukęs buvęs Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Stanislovas Leščinskis, Prancūzijoje tapęs Stanislu. Jis ištekino dukrą už karaliaus Liudviko XV Mylimojo ir buvo paskirtas Lotaringijos hercogu, todėl nusprendė naująją erdvę pavadinti žento garbei – Karaliaus aikštė.

Statybos prasidėjo 1752 m. kovą ir 1755 m. lapkritį buvo galutinai užbaigtos. Aikštės kontūre iškilusius pastatus projektavo arch. Emanuelis Erė, o ažūrines metalines papuošimų konstrukcijas kūrė meninės liejininkystės meistras Žanas Lamuras. Viduryje iškilo Liudviko XV skulptūra, kuri per Didžiąją prancūzų revoliuciją buvo negrįžtamai nuversta. Jos vietoje 1831 m. buvo atidengtas paminklas Stanislovui Leščinskiui, nuo to laiko taip pat ir aikštė vadinama Place Stanislas.

1983 metais, kai UNESCO trijų aikščių urbanistinį ansamblį pripažino Pasaulio paveldo objektu, didesnioji Stanislovo aikštės dalis buvo naudojama automobilių parkavimui. Ruošiantis švęsti aikštės 250–metį, buvo ištirta XVIII a. archyvinė medžiaga ir atlikti 9 mln. eurų kainavę restauravimo darbai. Nuo to laiko aikštė ir šalia esanti teritorija tapo pėsčiųjų zona.

Aikštės statiniai

Šaltiniai 
 Stanislas Squere // www.ot-nancy.fr (en)
 Place Stanislas // www.nancy-tourisme.fr (en)

Aikštės
Nansi
Pasaulio paveldo objektai Prancūzijoje
Belenenses SAD

B–SAD arba Lisabonos „Belenenses“ – Portugalijos futbolo klubas iš Lisabonos.

Istorija 
Klubas įkurtas 2018 m.

Sezonai

Portugalijos pirmenybės 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 Twitter paskyra
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrų istorija)

Portugalijos futbolo klubai
Deividas Malžinskas

Deividas Malžinskas (g. 1999 m. gegužės 1 d.) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas. Atstovauja „Riteriams“.

Jo tėvas buvęs futbolininkas, futbolo teisėjas, rungtynių inspektorius Paulius Malžinskas.

Karjera 
 Nuo 2017 m. (Vilniaus „Vytis“)

2017 m. atstovavo Vilniaus FM Elitinėje lygoje ir Vilniaus „Vytį“, kuris žaidė I lygoje.

2018 m. žaidė už Vilniaus FM Elitinėje lygoje ir atstovaudavo Vilniaus „Vytį“, kuris žaidė I lygoje. Sužaidė dvidešimt rungtynių pirmenybėse.

2019 m. sezone žaidė  Vilniaus „Vyčio“ ekipoje, kuri dalyvavo I lygos pirmenybėse. Buvo šios ekipos pagrindinės sudėties žaidėjas. Žaidėjas buvo įgijęs trenerio Algimanto Liubinsko pasitikėjimą ir gaudavo daug žaidybinio laiko. Per sezoną I lygoje sužaidė 25 rungtynes ir pasižymėjo trimis įvarčiais.

 Nuo 2020 m. (FK „Riteriai“ ir „Riteriai B“)
Profesionalo karjera prasidėjo, kai 2020 m. pateko į FK „Riteriai“ ir sužaidė pagrindinėje komandoje. Debiutas A lygoje įvyko 2020 m. liepos 23 d. rungtynėse prieš  FK „Žalgiris“. LFF taurės turnyro ketvirtfinalyje pasižymėjo įvarčiu prieš DFK „Dainava“ ir padėjo riteriams patekti į pusfinalį.

Žaidžia už „Riteriai B“ ekipą I lygoje. Rungtynėse prieš FK „Kauno Žalgirį“ pasižymėjo įvarčiu.

2020 m. rugpjūčio 25 d. žaidė UEFA Europos lygos 2020–2021 m. rungtynėse prieš FK „Derry City“.

Statistika 
 A lygos ir Pirmos lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;
 Pirmos lygos ekipa;

Atstovavimas Lietuvai 
Buvo kviečiamas į Lietuvos jaunimo rinktines.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 SOCCERWAY
 fkriteriai.lt
 lietuvosfutbolas.lt
 Globalsportsarchive

Lietuvos futbolininkai