joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Čeriomuchinas

Karlshofas arba Čeriomuchinas (, nuo 1938 m. Vorwerk Karlshof, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalyje, Baltijsko rajone, nuo 2008 m. liepos 3 d. Divnojės kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 

Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities Žuvininkų dvaro kaimas.  1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. liepos 3 d. Povarovkos apylinkės kaimas.

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Čeriomuchinas bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Višeradai

Višeradai arba Krylovka (, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalyje, Baltijsko rajone, nuo 2008 m. liepos 3 d. Divnojės kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 

Sembos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės. 1297 m. minimas Wischerad.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities Geidavos dvaro palivarkas.  1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. liepos 3 d. Povarovkos apylinkės kaimas.

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Krylovka bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Geidava

Geidava arba Prozorovas (, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalyje, Baltijsko rajone, nuo 2008 m. liepos 3 d. Divnojės kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 

Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities dvaras.  1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. liepos 3 d. Povarovkos apylinkės kaimas.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Prozorovas bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Gaudikai

Gaudikai, Gapkai arba Parusnojė (, nuo 1938 m. Gaffken, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalyje, Baltijsko rajone, nuo 2008 m. liepos 3 d. Divnojės kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 

Sembos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės. 1429 m. minimas Gaudiken.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities dvaras.  1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. liepos 3 d. Povarovkos apylinkės kaimas.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Parusnojė bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Linkava (Žuvininkų apskritis)

Linkava arba Tichorečenskojė (, nuo 1938 m. Linkau, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalyje, Baltijsko rajone, nuo 2008 m. liepos 3 d. Divnojės kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 

Sembos žemės kaimo pavadinimas Linkavs prūsiškos kilmės. 1354 m. minimas Linkow.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities dvaras.  1910 m. buvo 82 gyventojai.  1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. liepos 3 d. Povarovkos apylinkės kaimas.

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Tichorečenskojė bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Burčakas (Čarna Bialostockos valsčius)

Burčakas () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 19 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Bžozuvka Korona

Bžozuvka Korona () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 25 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Bžozuvka Stželecka

Bžozuvka Stželecka () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 26 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Bžozuvka Zemianska

Bžozuvka Zemianska () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 25 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Chmielnikas (Palenkės vaivadija)

Chmielnikas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 24 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Čarna Bialostocka

Čarna Bialostocka (, , ) – miestas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Miestas įsikūręs Balstogės aukštumose, Knišino girioje. Priklauso Balstogės aglomeracijai. Iki 1962 m. miestas kartu su Čarna Vieš Košcelnos kaimu sudarė bendrą gyvenvietę ir vadinosi Čarna Viešu.

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a. netoli šių vietovių buvo įkurta pirmoji gyvenvietė - Nemčinas. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai. 1509 m. karalius Žygimantas Senasis atidavė šias žemes Trakų vaivadai Mikalojui Radvilai Rudajam, kuris apie 1509 m. šioje vietovėje šalia Čarnos upės pastatė nedidelius rūmus ir arklides bei pastatė tiltą per Čarnos upę. 1536 m. šios vietovės atiteko karalienei Bonai Sforzai, o 1571 m. karaliui Žygimantui Augustui. XVII a. prasidėjo intensyvi šalia esančios girios eksplotacija. 1782 m. pastatyta pašto stotis, kurioje 1793 m. balandžio 25 d. buvo apsistojęs karalius Stanislovas Augustas Poniatovskis. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. XIX a. įkurta keramikos gamyklėlė. 1862 m. gruodžio 15 d. pradėjo veikti Čarna Bialostockos geležinkelio stotis per kurią nutiestas Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. 1862-1864 m. vyko geležinkelių priežiūrai skirtų pastatų statybos. 1910 m. pastatyta katalikų koplyčia. 1912 m. mieste gyveno 440 žmonių. 1915 m. rugpjūčio 15 d. miestą užėmė vokiečių kariuomenė. Nuo 1915 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1921 m. mieste gyveno 614 žmonių, 1935 m. - 2200 žmonių. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1957 m. liepos 22 d. įkurtas Skra Czarna Białostocka futbolo klubas. 1962 m. liepos 7 d. gyvenvietei suteiktos miesto teisės, tuo metu mieste gyveno 5,521 žmogus. 1974 m. įkurta Čarna Bialostockos Šventosios Šeimos parapija. 1976 m. gruodžio 22 d. pradėtas naudoti Čarna Bialostockos miesto herbas. 1985 m. gegužės 9 d. mieste įkurta Čarna Bialostockos Šventųjų Moterų parapija. 1985-1996 m. pastatyta Čarna Bialostockos Šventųjų Moterų cerkvė. 2005 m. įkurta Čarna Bialostockos Jėzaus Gailestingumo parapija, kurios bažnyčia pastatyta 2005-2009 metais.  

 

Čarna Bialostocka
Čarna Bialostockos valsčius
Čarna Vieš Košcelna

Čarna Vieš Košcelna () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 21 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

Istorija

Kaimas įkurtas XVIII a. amžiuje, šalia Čarnos upės. 1921 m. kaime gyveno 458 gyventojai. 1935 m. kaime gyveno 730 gyventojai. 1919-1954 m. kaimas buvo Čarna Vieš Košcelnos valsčiaus centras. Iki 1962 m. liepos 7 d. kartu su Čarnos Bialostockos miestu sudarė bendrą Čarna Viešo gyvenvietę.

Literatūra

 Halina Kozak: "Dzieje Czarnej Wsi Kościelnej". ISBN 83-85918-41-7

Čarna Bialostockos valsčius
Čumažuvka

Čumažuvka () – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietryčius nuo Čarna Bialostockos ir apie 20 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Dvožiskas (Balstogės apskritis)

Dvožiskas () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Horodnianka (Čarna Bialostockos valsčius)

Horodnianka () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Hutkai

Hutkai () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Jesenicha

Jesenicha () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Čarna Bialostockos ir apie 29 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Jezežiskas

Jezežiskas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Karčmiskas

Karčmiskas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 21 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Klimkai

Klimkai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 22 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas įkurtas apie 1702 metus. Šalia kaimo teka Čepieluvkos upė. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Kosmati Borekas

Kosmati Borekas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 23 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Kžižikai

Kžižikai () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietvakarius nuo Čarna Bialostockos ir apie 19 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Lacka Buda

Lacka Buda () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Lapčinas

Lapčinas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 26 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Lazažas

Lazažas () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Machnačas

Machnačas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime stovi Machnačo geležinkelio stotis. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Nemčinas

Nemčinas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Ogulai

Ogulai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Oleškovas

Oleškovas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 25 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Oserodekas

Oserodekas () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Ošrodekas

Ošrodekas () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Podbžozuvka

Podbžozuvka () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Podratoviecas

Podratoviecas () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Podzamčiskas

Podzamčiskas () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Ponurė

Ponurė () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietus nuo Čarna Bialostockos ir apie 19 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Pževalanka

Pževalanka () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 24 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Ratoviecas

Ratoviecas () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Rogozinski Mostas

Rogozinski Mostas () – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Ruda Žečka

Ruda Žečka () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Rudnia (Čarna Bialostockos valsčius)

Rudnia () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Vilča Jama (Balstogės apskritis)

Vilča Jama () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurę nuo Čarna Bialostockos ir apie 28 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Vulka Ratoviecka

Vulka Ratoviecka () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietvakarius nuo Čarna Bialostockos ir apie 20 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime stovi Vulka Ratovieckos geležinkelio stotelė. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Zamčiskas (Balstogės apskritis)

Zamčiskas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Čarna Bialostockos ir apie 26 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Zdrojė (Čarna Bialostockos valsčius)

Zdrojė () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Zlota Viešas

Zlota Viešas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietvakarius nuo Čarna Bialostockos ir apie 20 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
Zlotoria (Čarna Bialostockos valsčius)

Zlotoria () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Čarna Bialostockos valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Čarna Bialostockos valsčius
LMTA Klaipėdos fakulteto Šokio katedra

Šokio katedra – Lietuvos muzikos ir teatro akademijos Klaipėdos fakulteto  katedra.

Istorija 
Įkurta 1967 m. tuometiniame Vilniaus pedagoginio instituto Muzikos fakultete. 1971 m. rudenį buvo perkelta į Klaipėdoje steigiamą Šiaulių pedagoginio instituto Muzikos fakultetą, kuris vėliau priklausė Vilniaus konservatorijai, paskui – Lietuvos muzikos akademijai, 1995 m. buvo prijungtas prie Klaipėdos universiteto (Menų akademija), o nuo 2018 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos Klaipėdos fakultetas.

Katedros vadovai:
 1967–1990 m. katedros įkūrėjas prof. emer. Juozas Gudavičius
 1990–1997 m. lekt. J.Januška;
 1997–2010 m. doc. Tulija Zinčiukienė
 2010-2016 m.  doc. Violeta Milvydienė
nuo 2016 m. vedėjo pareigas vykdo prof. dr. Vidmantas Mačiulskis

Meninė ir mokslinė veikla 
2011–2018 mokslo metais šokio katedra kuruoja dvi studijų programas:
 pirmosios pakopos Šokio subkultūros (pramoginis, tautinis performatyvus šokis) (bakalauro – nuolatinių, 4 metų trukmės)
 antrosios pakopos (magistrantūros – nuo 2006 m., 1,5 m. trukmės) 2018 m. magistrantūros programa buvo uždaryta.
Rengiama nauja magistrantūros programa (planuojama 2020 m.).

Katedroje veikia meniniai kolektyvai:
 tautinio šokio kolektyvas „Vėtrungė“ (vadovas prof. dr.Vidmantas Mačiulskis)
 istorinio šokio kolektyvas „Saltanda“ (vadovė doc. Violeta Milvydienė)
 modernaus šiuolaikinio šokio grupė „In Signum“ (vadovė doc. Agnija Sarulienė-Šeiko)

Šokio katedros iniciatyva nuo 2001 m. Klaipėdoje vyksta tautinių šokių kolektyvų ir ansamblių festivalis-konkursas „Klumpakojis“.

1967–2010 m. šokio studijas baigė 39 bakalaurų laidos (792 studentai), 11 magistrantų laidų (42 studentų), 1 neakivaizdininkų laida (17 studentų) – viso 851 absolventai. 2018 mokslo metais Šokio katedroje studijuoja 36 studentai.

Katedroje veikiantys  kabinetai:
 Metodinis kabinetas. Jo sudėtyje – prof. Juozo Lingio biblioteka. Kabinete sukaupta apie 10000 knygų, nemaža jų dalis – vertingi leidiniai ir rankraščiai, dovanoti žymių Lietuvos choreografų – prof. Juozo Lingio, Kazio Motūzos, Kazio Poškaičio, D.Subatnikienės, Marijos Vaitulevičiūtės, taip pat išeivijos šokių kolektyvų vadovų – Liudo Sagio, Genovaitės Dumčiūtės-Breichmanienės ir kitų asmeniniai archyvai. 2001 m. rudenį savo biblioteką padovanojo katedros įkūrėjas ir ilgametis jos vedėjas prof. emer. Juozas Gudavičius.
 Etnografijos kabinetas, kuriame sukaupta per 5000 aprašų – liaudies ratelių, žaidimų, šokių – naudojamų studentų ir pedagogų kūrybiniuose darbuose.
 Techninių priemonių kabinetas.  Sukaupta choreografinė vaizdo ir garso medžiaga, fondai pildomi naujais įrašais.

Darbuotojai 
Šokio katedroje dirba: prof. dr. Vidmantas Mačiulskis, doc. Agnija Sarulienė-Šeiko, doc.Violeta Milvydienė, doc. Alvydas Soraka, doc. Sandra Žilinskienė, doc. Aušra Krasauskaitė-Berulė, lekt. Darius Berulis, lekt. Inga Kuznecova, lekt. Diana Mockuvienė, asist. Daiva Palubinskaitė, asist. A.Prijmenko, asist. M. Kūra.

Choreografija Lietuvoje
Aukštųjų mokyklų katedros
Lietuvos muzikos ir teatro akademija
Svetlogorsko miesto gyvenvietė

Svetlogorsko miesto gyvenvietė () – miesto gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities vakaruose, Svetlogorsko municipaliniame rajone. Centras – Svetlogorskas. 2010 m. buvo 10 775 gyventojai.

Istorija 
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. vietoje Svetlogorsko miesto apygardos. Ribojasi rytuose su Primorjės miesto gyvenviete, šiaurėje su Baltijos jūra, rytuose – su Pionerskio miesto apygarda, pietuose su Zelenogradsko rajono Krasnotorovkos kaimo gyvenviete. 

Gyvenvietės taryba nuo 2008 m. spalio 12 d. renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.

Kaliningrado srities įstatymu Svetlogorsko miesto gyvenvietę sudaro:    
 Svetlogorskas, miestas.

Šaltiniai 

Kaliningrado srities miesto gyvenvietės
Svetlogorsko rajonas
Primorjės miesto gyvenvietė

Primorjės miesto gyvenvietė () – miesto gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities vakaruose, Svetlogorsko municipaliniame rajone. Centras – Primorjė. 2010 m. buvo 952 gyventojai.

Istorija 
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2007 m. lapkričio 27 d. reorganizuojant Svetlogorsko miesto apygardą. Ribojasi vakaruose su Donskojės miesto gyvenviete, šiaurėje su Baltijos jūra, rytuose – su Svetlogorsko miesto gyvenviete, pietuose su Zelenogradsko rajono Krasnotorovkos kaimo gyvenviete. 

Gyvenvietės taryba nuo 2008 m. spalio 12 d. renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.

Kaliningrado srities įstatymu Primorjės miesto gyvenvietę sudaro kaimai:    
 Primorjė,
 Lesnojė.

Šaltiniai 

Kaliningrado srities miesto gyvenvietės
Svetlogorsko rajonas

de:Primorje (Kaliningrad)#Die städtische Siedlung Primorje
Donskojės miesto gyvenvietė

Donskojės miesto gyvenvietė () – miesto gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities vakaruose, Svetlogorsko municipaliniame rajone. Centras – Donskojė. 2010 m. buvo 2921 gyventojas.

Istorija 
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2007 m. lapkričio 27 d. reorganizuojant Svetlogorsko miesto apygardą. Ribojasi vakaruose ir šiaurėje su Baltijos jūra, rytuose – su Primorjės miesto gyvenviete, pietuose su Zelenogradsko rajono Krasnotorovkos kaimo gyvenviete. 

Gyvenvietės taryba nuo 2008 m. gegužės 25 d. renkama 5 metams, ją sudaro 7 deputatai, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.

Kaliningrado srities įstatymu Donskojės miesto gyvenvietę sudaro kaimai:    
 Donskojė,
 Marijskojė,
 Majakas,
 Molodogvardeiskojė.

Šaltiniai 

Kaliningrado srities miesto gyvenvietės
Svetlogorsko rajonas

de:Donskoje (Kaliningrad, Swetlogorsk)#Die Städtische Siedlung Donskoje
Tirškaimis

Tirškaimis, Didysis Diržkaimis arba Donskojė (, , nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio šiaurės vakaruose, Svetlogorsko rajone, nuo 2007 m. lapkričio 27 d. Donskojės miesto gyvenvietės centras.

Istorija 

Sembos žemės kaimo pavadinimas Tirskaskaims prūsiškos kilmės. 1555 m. minimas Thierskeim.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas.  1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2007 m. lapkričio 27 d. Primorjės apylinkės kaimas.

Kaime yra vaikų darželis, vidurinė mokykla, muzikos mokykla, Vladimiro ikonos Dievo motinos cerkvė. Prie kaimo esančiame aerodrome bazuojasi Rusijos karinių jūrų pajėgų 396-oji atskiroji povandeninių laivų medžioklės sraigtasparnių aviacijos eskadrilė, dislokuoti keli kranto apsaugos raketiniai daliniai.

Aukščiausia vieta – į pietus nuo kaimo esanti 40,2 m aukščio Galgių kalva. 2 km į šiaurę yra šiauriausias Sembos pusiasalio Bruzdavos ragas (, ). Į šiaurę nuo kaimo, miške, jūros erozijos ardomose kopose buvo senos kapinės, kuriose po Antrojo pasaulinio karo laidoti taip pat ir žuvę rusų lakūnai bei jų šeimų nariai. Po 1993 m. kapinės apleistos, bandoma kai kuriuos palaikus perlaidoti Medvedevkos memorialiniame komplekse.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Donskojė bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Lapių dekanatas

Lapių dekanatas () - tai vienas iš 24 katalikų, Lomžos vyskupijos dekanatų. Dekanas Krzysztof Jurczak. Dekanate yra 24.151 tikinčiųjų.

Parapijos

Dekanate yra 8 parapijos:

 Bokinų Šv. Jėzaus Širdies parapija - Bokinai;
 Lapių Šv. Kryžiaus parapija - Lapiai;
 Lapių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija - Lapiai;
 Lapių Šv. Jono Krikštytojo parapija - Lapiai;
 Pietkovo Šv. Onos parapija - Pietkovas;
 Plonka Košcelnos Šv. Archangelo Mykolo parapija - Plonka Košcelna;
 Pošvientnės Jėzaus Apsireiškimo parapija - Pošvientne;
 Vanevo Marijos Dangun Žengimo parapija - Vanevas.

Lomžos vyskupijos dekanatai
Lapiai
Klukovo Šv. Juozapo parapija

Klukovo Šv. Juozapo parapija () - parapija įkurta 1919 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Šepetovo dekanatui.

Nuorodos

 Aprašymas apie parapiją (lenk.) . 

Klukovo valsčius
Lomžos vyskupijos parapijos
Lapių Šv. Kryžiaus parapija

Lapių Šv. Kryžiaus parapija () - parapija įkurta 1985 m. gruodžio 1 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Lapių dekanatui. Mūrinė Lapių Šv. Kryžiaus bažnyčia pastatyta 1983-1989 metais.

Nuorodos

 Aprašymas apie parapiją (lenk.) ;
 Parapijos tinklalapis (lenk.).

Lapių parapijos
Lapių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija

Lapių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija () - parapija įkurta 1912 m. kovo 27 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Lapių dekanatui. Mūrinė Lapių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia pastatyta 1920-1927 metais.

Nuorodos

 Aprašymas apie parapiją (lenk.) ;
 Parapijos tinklalapis (lenk.) .

Lapių parapijos
Lapių Šv. Jono Krikštytojo parapija

Lapių Šv. Jono Krikštytojo parapija () - parapija įkurta 1986 m. lapkričio 1 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Lapių dekanatui. Mūrinė Lapių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia pastatyta 1983-1985 metais.

Nuorodos

 Aprašymas apie parapiją (lenk.) ;
 Parapijos tinklalapis (lenk.) .

Lapių parapijos
Pošvientnės Jėzaus Apsireiškimo parapija

Pošvientnės Jėzaus Apsireiškimo parapija () - parapija įkurta 1808 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Lapių dekanatui. Parapijai priklauso Pošvientnės Jėzaus Apsireiškimo bažnyčia.

Nuorodos

 Aprašymas apie parapiją (lenk.) .

Pošvientnės valsčius
Lomžos vyskupijos parapijos
Tikocino Šv. Trejybės parapija

Tikocino Šv. Trejybės parapija () - parapija įkurta 1434 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Kobilino dekanatui. Parapiją įkūrė Jonas Gaštoldas, kuriam šią žemę suteikė Lietuvos Didysis Kunigaikštis Žygimantas Kęstutaitis. 1742-1749 m. pastatyta Tikocino Šv. Trejybės bažnyčia.

Lomžos vyskupijos parapijos
Tikocinas
Maršaičiai

Maršaičiai arba Marjinskojė (, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio šiaurės vakaruose, Svetlogorsko rajone, nuo 2007 m. lapkričio 27 d. Donskojės miesto gyvenvietės centras.

Istorija 
Sembos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas.  1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2007 m. lapkričio 27 d. Primorjės apylinkės kaimas.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Marjinskojė bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Bruzdava

Bruzdava arba Majakas (, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio šiaurės vakaruose, Bruzdo rage, Svetlogorsko rajone, nuo 2007 m. lapkričio 27 d. Donskojės miesto gyvenvietės centras.

Istorija 
Sembos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities Finkeno dvaro kaimas.  1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2007 m. lapkričio 27 d. Primorjės apylinkės kaimas.

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Majakas bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Finkenas

Finkenas arba Molodogvardeiskojė (, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio šiaurės vakaruose, Svetlogorsko rajone, nuo 2007 m. lapkričio 27 d. Donskojės miesto gyvenvietės centras.

Istorija 
Sembos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities dvaras, kuriam priklausė ir Bruzdava.  1910 m. buvo 137 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2007 m. lapkričio 27 d. Primorjės apylinkės kaimas.

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Molodogvardeiskojė bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Varnikai (Žuvininkų apskritis)

Varnikai arba Lesnojė (, nuo 1939 m. Warnicken, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio šiaurės vakaruose, Svetlogorsko rajone, nuo 2007 m. lapkričio 27 d. Primorjės miesto gyvenvietės kaimas.

Istorija 

Sembos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės, žinomas nuo 1405 m.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities dvaras, kuriam priklausė Naujasis Katkiemis, Katkiemio girininkija, Hiršau ir Vilhelmshorsas.  1910 m. buvo 237 gyventojai. 1939 m. prijungtas prie Didžiųjų Kuršių. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2007 m. lapkričio 27 d. Svetlogorsko miesto apylinkės kaimas.

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Lesnojė bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Sarginava

Sarginava arba Pokrovskojė (, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio vakaruose, nuo 2004 m. birželio 7 d. Jantarno miesto apygardos kaimas.

Istorija 
Sembos žemės kaimo pavadinimas Sarginavs prūsiškos kilmės.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas, 1939 m. balandžio 1 d. įjungtas į Palmininkus.  1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2004 m. birželio 7 d. Jantarno kaimo apylinkės kaimas.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Pokrovskojė bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Didieji Ūbininkai

Didieji Ūbininkai arba Siniavinas (, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio vakaruose, nuo 2004 m. birželio 7 d. Jantarno miesto apygardos kaimas.

Istorija 
Sembos žemės kaimo pavadinimas Ūbenīks prūsiškos kilmės. 1394 m. minimas Ubeniken.  1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas.  1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2004 m. birželio 7 d. Jantarno kaimo apylinkės kaimas.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Siniavinas bankgorodov.ru

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Korneljos-El Prato stadionas

Estadi Cornellà-El Prat yra pilnai sėdimas futbolo stadionas Cornellà de Llobregat, netoli Barselonos (Katalonija, Ispanija). Stadiono statybos darbai truko 3 metus. Jų kaina siekė 60 milijonų eurų. Atidarytas 2009 m. Jame namų rungtynes žaidžia RCD Espanyol, prieš tai žaidė Estadi Olímpic Lluís Companys stadione. Stadionas talpina 40 500 žiūrovų.

Atidarymo dieną (2009 m. rugpjūčio 2 d.) vyko futbolo varžybos, kuriuose RCD Espanyol 3–0 nugalėjo Liverpool FC.

Galerija

Nuorodos 

 Stadiono istorija

Ispanijos futbolo stadionai
Darron Gibson

Daronas Gibsonas (; g. 1987 m. spalio 25 d.) – futbolininkas, Sunderland klubo ir Airijos rinktinės saugas.

Laimėjimai 
Manchester United
 Premier League (1): 2010–2011
 Lygos taurė (1): 2008–2009, 2009–2010

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Airijos futbolininkai
Karpatų ir kitų Europos regionų pirmykščiai bukų miškai

Karpatų ir kitų Europos regionų pirmykščiai bukų miškai – UNESCO pasaulio paveldo objektas, kurio dalys išsidėsčiusios 13-oje Europos valstybių. Jame saugomi žmogaus beveik neliesti senieji paprastųjų bukų miškai, augantys Karpatų kalnuose bei įvairiose kitose Europos vietose.

Išplėtimai 
2007 m. sudarius UNESCO pasaulio paveldo sąrašo objektą, jis vadinosi „Karpatų pirmykščiai bukų miškai“ ir apėmė tik teritorijas Slovakijoje ir Ukrainoje.

2011 m. objektas praplėstas naujomis teritorijomis Vokietijoje ir jis pervardintas į „Karpatų pirmykščiai bukų miškai ir Vokietijos senieji bukų miškai.“
Šį pasaulio paveldo objektą sudarė šios teritorijos:

 Grumsiner Forsto saugoma teritorija (Brandenburgas, Vokietija)
 Kelervaldo-Ederzi nacionalinis parkas (Hesenas, Vokietija)
 Jasmundo nacionalinis parkas (Riugenas, Vokietija)
 Serano bukų miškas (Meklenburgas-Priešakinė Pomeranija, Vokietija)
 Hainicho nacionalinis parkas (Tiuringija, Vokietija)
 Poloninų nacionalinis parkas (Prešovo kraštas, Slovakija)
 Stužicos miškas
 Prešovo saugomos teritorijos (Prešovo kraštas, Slovakija)
 Rožokas
 Vihorlatas
 Havešova
 Karpatų biosferos rezervatas (Užkarpatės sritis, Ukraina)
 Čorna Hora
 Uholka–Širokij Luhas
 Svidivecis
 Maramorošas
 Kuzijus–Tribušanis
 Užo nacionalinis gamtos parkas (Užkarpatės sritis, Ukraina)
 Stužycia–Užokas

2017 m. objektas dar kartą praplėstas ir pervadintas į „Karpatų ir kitų Europos regionų pirmykščiai bukų miškai“ ir jo teritorijos buvo išsidėsčiusios 12-oje valstybių (Albanija, Austrija, Belgija, Bulgarija, Italija, Ispanija, Kroatija, Rumunija, Slovakija, Slovėnija, Ukraina, Vokietija).

2021 m. objektas dar kartą praplėstas. Į jį įtrauktos naujos valstybės: Bosnija ir Hercegovina, Čekija, Juodkalnija, Lenkija, Prancūzija, Serbija, Šiaurės Makedonija, Šveicarija. Šuo metu objektas apima 18 Europos valstybių.

Išnašos 

Miškai
Europos geografija
Rysai

Rysai (, ) – Aukštųjų Tatrų kalnas, esantis ant Slovakijos ir Lenkijos valstybinės sienos. Yra trys Rysuose dominuojančios viršukalnės: vidurinė (aukščiausia, esanti Slovakijos teritorijoje) – 2 503 m, šiaurės vakarų – 2 499 m ir pietryčių – 2473 m aukštyje virš jūros lygio. Šiaurės vakarų viršukalnė – aukščiausia Lenkijoje, Mažosios Lenkijos vaivadijoje. Kitos dvi stūkso Slovakijos pusėje, Prešovo krašte.

Istorija 

Pirmą kartą į kalną įkopta 1840 m., žiemos metu – 1844 m. XX a. vietos komunistinė valdžia platino nepatvirtintą faktą, jog čia apie 1910 m. įkopęs pats Leninas.

Turizmas 

Rysai – aukščiausias kalnas Tatruose, kur galima įkopti pavieniams turistams be gido pagalbos. Iš Slovakijos pusės viršukalnę galima pasiekti maršrutu nuo Štrbske Pleso ežero, vedančiu pro Chata pod Rysami stovyklavietę 2 250 m aukštyje ir veikiančią gegužės–balandžio mėnesiais. Nuo lapkričio 1 iki birželio 15 d. ši trasa būna uždaryta. Iš Lenkijos pusės kalnų žygiai sudėtingesniu ir statesniu maršrutu pradedami nuo Morske Oko ežero.

Nuorodos 

 Rysai peakbagger.org svetainėje
 Žygis į Rysus

Slovakijos kalnai
Lenkijos kalnai
Tatrai