joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Benedek Váradi

Benedekas Varadis (, g. ) – Vengrijos krepšininkas, rungtyniaujantis LKL lygoje besivaržančioje Vilniaus „Ryto“ komandoje.

2012–2022 m. B. Varadis buvo savo klubo Sombathėjaus „Falco“, kurį jis atvedė į Vengrijos krepšinio lygos čempionatą 2018–19 m. sezone, komandos kapitonas. 2021 m. rugpjūčio 16 d. jis vėl pasirašė sutartį su komanda.

2022 m. liepos mėn. krepšininkas pasirašė sutartį su Vilniaus „Rytu“.

Išnašos

Nuorodos 

 Benedek Váradi profilis „EuroBasket.com“
 Benedek Váradi profilis „LKL.lt“

Vengrijos krepšininkai
Užsienio krepšininkai Lietuvos komandose
Salvador Sánchez (1995)

Salvadoras Sančesas (Salvador Sánchez; g. 1995 m. liepos 31 d.) – Argentinos futbolininkas, gynėjas. Atstovavo „Panevėžio“ klubui.

Karjera 
Žaidė 2015–2020 metais gimtosios šalies ekipose. Atstovavo Arsenal de Sarandí, Santamarina, Olimpo ir Chacarita Juniors klubams.

2020 m. persikėlė į Graikiją. Rungtyniavo „Volos“ ir „Ionikos“ klubuose.

FK Panevėžys 
2022 m. rugsėjo 29 d. pranešta, kad žaidėjas tapo FK Panevėžys nariu. Su žaidėju sudaryta sutartis iki sezono pabaigos su galimybe ją pratęsti.

2022 m. spalio d. oficialiai debiutavo panevėžiečių gretose A lygos rungtynėse prieš Sūduvos klubą. Pasirodė startinėje sudėtyje ir žaidė visas rungtynes.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
  Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai 
 su FK Panevėžys
 (būsimas įvykis)

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 SoccerWay
 SoccerBase
 FlashScore
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 lietuvosfutbolas.lt

Argentinos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Pradėti iš pradžių

Pradėti iš pradžių () – 2020 m. sukurta komedija, 2016 m. Čilės filmo „Una Mujer Sin Filtro“ perdirbinys.

Turinys 

40-metė Džulija vis sunkiau tvarkosi su savo gyvenimu: sugyventinis dalininkas Rafas gyvena jos sąskaita, jo sūnus prekiauja narkotikais jos bute. Kaimynas kiekvieną naktį rengia vakarėlius ir trukdo miegoti, o darbe viršininkas nusamdo 20-metę influencerę, kad ši kontroliuotų Džulijos darbą. Galiausiai neištvėrusi ji nusprendžia kreiptis pagalbos į netradicinius metodus taikantį terapeutą Bjankonį, kurio reklamą pamato per televiziją. Gydytojas duoda Džulijai vaistų, kurie išlaisvina jos daugelį metų tramdytą pyktį.

Pagrindiniai aktoriai 
 Aktorius – vaidmuo
 Valentina Lodovini – Džulija
 Neri Marcore – terapeutas Bjankonis
 Libero De Rienzo – Otavijus
 Dino Abbrescia – Rafas
 Andrea Pisani – Valerijus
 Nicola Nocella – Roko
 Valentina D‘Agostino – Alesandra

Šaltiniai 

2020 filmai
Italijos filmai
Komedijos
Kuldar Sikk

Kuldaras Sikas (Kuldar Sikk, g. 1979 m. birželio 20 d.) – automobilių sporto šturmanas iš Estijos. 2022 m. estas tapo Benedikto Vanago šturmanu ir planuoja dalyvauti 2023 m. Dakaro ralyje.

Karjera 
K. Sikk savo šturmano karjerą pradėjo 1998 m.

2003 m. estas debiutavo WRC Monte Karlo ralyje su Suzuki Ignis automobiliu ir vairuotoju iš Estijos Urmo Aava.

2010 m. K. Sikk tapo kylančios Estijos ralio žvaigždės Ott Tänak šturmanu. Su juo 2012 m. Švedijos ralyje jie pelnė pirmąją pergalę etape. Dar po kelių etapų K. Sikk pasiekė savo pirmąjį ir paskutinį podiumą WRC etape, kai finišavo 3 vietoje Italijos ralyje.

Vėliau estas keitė komandas ir vairuotojus, o nuo 2018 m. dalyvavo jaunimo WRC čempionate su vairuotoju Ken Torn. Iki 2022 m. estas lenktyniavo su tautiečiu Gregor Jeets.

2021 m. estas prisijungė prie B. Vanago ir buvo teisėjų ekipažas Saremos ralyje. Kitais metais jie tas pačias funkcijas atliko Estijos ralyje.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Informacija EWRC sistemoje

Estijos lenktynininkai
Haičio ir Lietuvos santykiai

Haičio ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Haičio ir Lietuvos.

Tarpukariu santykiai tarp dviejų valstybių nebuvo užmegzti, o pirmąkart užmegzti 2010 m. gegužės 4 d.

Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno vienas Haičio pilietis.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Šalys ambasadoriais apsikeitusios nėra. Port o Prense veikia Lietuvos garbės konsulatas.

Santykių istorija

Pirmieji kontaktai 
Tarpukariu tarp valstybių diplomatiniai santykiai neužmegzti. Kita vertus, yra duomenų, kad SSRS okupavus Lietuvą Haitis palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis ir nors vengė deklaruoti oficialią poziciją, nepripažino Baltijos valstybių kaip Sovietų Sąjungos dalies, t.y., laikėsi tyliosios nepripažinimo politikos.

Santykiai po 1991 m. 
2008 m. sausį Haitis perėmė iš Lietuvos pirmininkavimą JT Ekonominei ir socialinei tarybai.

Lietuva ir Haitis diplomatinius santykius užmezgė 2010 m. gegužės 4 d., atitinkamą komunikatą savo Vyriausybių vardu Niujorke pasirašius Lietuvos ir Haičio nuolatiniams atstovams Jungtinėse Tautose ambasadoriams Daliui Čekuoliui ir Leo Meroresui. Lietuvai tai buvo 155-a valstybė, su kuria užmegzti diplomatiniai santykiai.

Lietuva yra ne kartą prisidėjusi prie humanitarinės paramos Haičiui – 2016 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerija skyrė 10 tūkst. eurų paramos nukentėjusiems nuo katastrofiško uragano Metju, 2010 m. – apie 50 tūkst. litų paramos (dar 650 tūkst. litų surinko pelno nesiekiančios organizacijos „Caritas“, „Gelbėkit vaikus“ ir Raudonasis Kryžius Lietuvoje), kai šalis nukentėjo nuo žemės drebėjimo. 2014 m. apie 23 tūkst. eurų prisidėjo prie UNICEF Lietuva misijos Haityje, kuri buvo vykdoma pagal visuomenės informavimo ir lėšų kaupimo UNICEF projektą „Už kiekvieną vaiką“.

2016 m. Haityje atidarytas Lietuvos garbės konsulatas, kuriuo paskirtas Frederikas Karenaras.

Ekonominiai santykiai 
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Haičio siekė 266 tūkst. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Haitį.

 Eksportas sudaro 259,3 tūkst. eurų.
 Importas sudaro 6,7 tūkst. eurų.

Pilietiniai mainai

Pasiuntiniai ir ambasadoriai 
Nei Lietuva, nei Haitis nėra viena kitai akreditavusios ambasadorių.

Šaltiniai

Literatūra

Nuorodos 
 Haitis | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt) 

Lietuvos diplomatiniai santykiai
Haitis
Leif Estevez Fernandez

Laifas Estevesas Fernandesas (Leif Estevez Fernandez; g. 1997 m. balandžio 4 d.) – Vokietijos futbolininkas, saugas.

Karjera 
Karjerą pradėjo „Pfullendorf“ klube, atstovavo jaunimo ekipoms. Buvo išvykęs studijuoti į Jungtines Amerikos Valstijas, kur rungtyniavo koledžo „Winthrop Eagles“ ekipoje.

Nuo 2020 m. vasaros atstovavo FV Illertissen. Šis klubas rungtyniavo Vokietijos regioninėje lygoje, Bavarijos grupėje ().

Kauno rajono „Hegelmann“ 
2022 m. spalio 1 d. pranešta, kad tapo FC Hegelmann nariu.

2022 m. spalio 1 d. debiutavo naujoje komandoje A lygos rungtynėse prieš FA Šiauliai.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 [ lietuvosfutbolas.lt]
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 SOFASCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Vokietijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Vakarų fronte nieko naujo (2022 filmas)

Vakarų fronte nieko naujo (, ) – 2022 m. vokiečių epinis antikarinis filmas, sukurtas pagal 1929 m. Ericho Marijos Remarko to paties pavadinimo romaną. Režisieriaus Edward Berger filme vaidina Daniel Brühl, Albrecht Schuch, Sebastian Hülk, Felix Kammerer, Aaron Hilmer, Edin Hasanovic ir Devid Striesow.

Filmo veiksmas vyksta paskutiniais Pirmojo pasaulinio karo metais ir pasakoja apie vokiečių kareivio Paulio Boimerio gyvenimą, kuris, kartu su draugais įstojęs į Vokietijos kariuomenę, susiduria su karo realybe, sugriaunančia jų ankstyvąsias viltis tapti didvyriais.

„Vakarų fronte nieko naujo“ premjera įvyko 2022 m. rugsėjo 12 d. Toronto tarptautiniame kino festivalyje, o 2022 m. spalio 28 d. jis bus išleistas „Netflix“ platformoje. 2022 m. rugpjūtį buvo paskelbta, kad filmas yra Vokietijos kandidatūra 95-iesiems „Oskarams“ už geriausią tarptautinį pilnametražį filmą.

Siužetas 

1917 m., karo metas Vokietijoje, kai Paulius Boimeris meluoja apie savo amžių, kad galėtų užsirašyti į kariuomenę kartu su savo draugais – visi jie labai jauni, kupini romantiškų patriotinių idėjų. Karo tikrovė beveik iš karto sugriauna jų entuziazmą. Greitai (per greitai) Paulius metamas į karo lauką su menka įranga, minimaliu apmokymu ir greitai pataisoma kito kareivio uniforma ant nugaros. Tik ištvermingas vyresnio veterano patarimas neleidžia jam tapti dar vienu nelaimingu statistiniu žmogumi jau pirmąją dieną.
— Toronto tarptautinio kino festivalio aprašymas „Vakarų fronte nieko naujo“

Nuorodos 
 All Quiet on the Western Front. IMDB
 All Quiet on the Western Front. Rotten Tomatoes

Išnašos 

2022 filmai
Vokietijos filmai
Kariniai filmai
Dramos
Georges-Louis Leclerc

Žoržas Lui Lekleras, grafas de Biufonas (, 1707 m. rugsėjo 7 d. – 1788 m. balandžio 16 d.) – prancūzų gamtininkas, matematikas, kosmologas ir enciklopedininkas. Nuo 1739 m. ėjo Paryžiaus botanikos sodo (tuo metu vadinto Karaliaus sodu) direktoriaus pareigas.

Jo darbai paveikė kitas dvi gamtininkų kartas, įskaitant du garsius prancūzų mokslininkus Žaną Baptistą Lamarką ir Žoržą Kiuvjė. Per savo gyvenimą Biufonas išleido 36 veikalo „Bendra ir išsami gamtos istorija“ () tomus, kur daugiausiai aprašė gyvūnus. Papildomi tomai, sudaryti remiantis jo užrašais ir tolesniais tyrimais, paskelbti praėjus dvidešimčiai metų po jo mirties. Skirtingai nei Linėjus, teigė, kad rūšys kinta, veikiamos aplinkos sąlygų, ir buvo vienas pirmųjų gamtininkų, pripažinusių ekologinę sukcesiją. Vėliau Paryžiaus universiteto teologijos komitetas jį privertė atšaukti savo teorijas apie geologinę istoriją ir gyvūnų evoliuciją, kaip prieštaraujantį Biblijos pasakojimui apie pasaulio sukūrimą.

Rasės studijos 
Biufonas, kaip ir Johanas Blumenbachas, tikėjo monogenizmu – samprata, kad visos rasės turi vieną kilmę. Jie taip pat tikėjo rasinės kilmės „degeneracijos teorija“, t.y., kad kitos rasės atsiradusios išsigimus pirminei. Abu manė, kad Adomas ir Ieva buvo europidai, kai tuo tarpu kitos rasės atsirado dėl aplinkos veiksnių, tokių kaip saulė ir prasta mityba, sąlygoto išsigimimo. Jie tikėjo, kad tokia degeneracija gali būti pakeista, tinkamai kontroliuojant aplinką, ir kad visos dabartinės rasės gali grįžti prie pradinės europidų rasės. Kadangi tikėjo monogenizmu, Biufonas manė, kad odos spalva gali pasikeisti per vieną kartą, esant atitinkamoms klimato sąlygoms ir mitybai.

Biufonas ir Blumenbachas teigė, kad odos pigmentacija atsirado dėl tropinės saulės karščio. Jie teigė, kad eskimų odos spalva gelsva dėl šalto vėjo, o kinai, kaip azijiečiai, gana šviesaus gymio, nes daugiausia gyvenę miestuose ir buvo apsaugoti nuo neigiamų aplinkos veiksnių. Biufonas savo knygoje „ Bendra gamtos istorija“ teigė, kad pirmųjų žmonių gimtinė turėjusi būti vidutinio klimato zonoje. Kadangi jis tikėjo, kad geros klimato sąlygos išaugins sveikus žmones, jis iškėlė hipotezę, kad labiausiai tikėtina vieta pirmiesiems žmonėms būtų buvusi Azijoje ir aplink Kaspijos jūros regioną.

Šaltiniai 

Prancūzijos matematikai
Prancūzijos biologai
Enciklopedininkai
Bunhė

Bunhė () arba Junokomunarovskas () – miestas rytų Ukrainoje, Donecko srityje, Horlovkos rajone, Horlovkos–Jenakijevės aglomeracijoje. 2021 m. mieste gyveno 13 544 žmonės. Kasamos akmens anglys.

Istorija 
Bunhė buvo įkurta 1908 m., kai buvo pastatyta anglių kasykla „Bungė“. 1924 m. kasykla pavadinta Junkomu, todėl ir pati gyvenvietė pradėta vadinti taip pat. Nuo 1965 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas bei miestas pradėtas vadintas Junokomunarovsku.

Per karą Donbase, 2014 m. rugsėjo 21 d., Ukrainos kariai buvo priversti pasitraukti iš miesto.

2016 m. gegužės 12 d. Ukrainos Aukščiausioji Rada nusprendė grąžinti miestui istorinį pavadinimą Bunhė, kad pašalintų sąsajas su sovietmečiu. Tačiau miestas de facto valdomas separatistinės Donecko Liaudies Respublikos, todėl naudojamas ir senasis pavadinimas.

Išnašos 

Donecko srities miestai
Tomas Janeliūnas

Tomas Janeliūnas (g. 1977 m. spalio 20 d. Šiauliuose) – Lietuvos politikos mokslininkas, pedagogas, VU TSPMI profesorius.

Mokslinė veikla 

Nuo 2009 m. mokslinio žurnalo „Politologija“ vyriausiasis redaktorius.

Akademiniai interesai: tarptautiniai santykiai, saugumo studijos, prognozavimo metodai, sugrėsminimo teorijos.

Bibliografija 
 2002 m. Lietuvos saugumo ir užsienio politikos strategija (Lithuania’s Security and Foreign Policy Strategy, su kitais)
 2005 m. Šiaurės šalių geostrateginė svarba Lietuvai (su kitais)
 2007 m. Komunikacinis saugumas
 2007 m. Lietuvos tauta: būklė ir raidos perspektyvos (su kitais)
 2008 m. Šaltasis karas: tarptautinė sistema ir Europos politika (su Raimundu Lopata).
 2014 m. Baltarusijos režimo ilgaamžiškumas: ilgai ir laimingai… (Belarusian Regime Longevity: Happily Ever After…, su kitais)
 2015 m. Ambicingas dešimtmetis: Lietuvos užsienio politika 2004–2014 (su kitais)
 2016 m. Rusijos raidos scenarijai: implikacijos Lietuvos ir regiono saugumui (su kitais)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Asmeninis puslapis
 VU TSPMI mokslininko profilis

Lietuvos politologai
Sengirės fondas

Sengirės fondas – ne pelno siekianti organizacija, įkurta 2020 metais siekianti išsaugoti senuosius Lietuvos miškus ir visą gyvybę juose.

Istorija 

2017 m. buvo sukurtas dokumentinis filmas „Sengirė“. Jis buvo sukurtas siekiant atkreipti dėmesį į sparčiai kertamus senuosius Lietuvos miškus. Idėja įsteigti fondą, skirtą išsaugoti senuosius Lietuvos miškus, kilo filmui sulaukus didelio susidomėjimo ir sėkmės.

Sengirės fondas įkurtas 2020 m. Pusė filmo „Sengirė“ gautų pajamų buvo skirta pirmiesiems Sengirės fondo miško sklypams įsigyti.

Nuo 2021 m. fondo globėja yra Birutė Galdikas – pasaulinio garso antropologė, gamtosaugininkė.

Tikslai 

Pagrindinis ir ilgalaikis Sengirės Fondo tikslas yra atkurti ir saugoti sengires (pirmapradžius miškus) Lietuvoje – nepertraukiamai, neterminuotai, natūraliai, be žmogaus ūkinės veiklos ir kitokio įsikišimo augantį, bręstantį ir natūraliai atsinaujinantį įvairiaamžį mišką su visa jo biologine ir rūšių įvairove.

Fondo misija: išsaugoti vertingiausius senuosius miškus su visa gyvybe juose, kurti ilgaamžius tvarios gamtos pavyzdžius – lankomas Lietuvos sengires.

Fondo vizija: Lietuva, kur gamta priklauso gamtai, jai leidžiama formuotis be žmogaus įtakos, kur visi organizmai – lygiaverčiai ir nė vienas nevadinamas kenkėju.

Veikla 

Sengirės Fondas įsteigtas siekiant įsigyti, leisti atsikurti, saugoti ir prižiūrėti Lietuvos miškų plotus, nekertant jų ir nevykdant juose kitos ūkinės-komercinės veiklos ir medžioklės. Sengirės fondo įsigyti ir valdomi miškai vadinami Sengirės fondo miškais.

Šie miškai atrenkami remiantis bioįvairovės, struktūriniais, teritoriniais ir teisiniais kriterijais.

Sengirė laikoma savaimine vertybe, teikiančia visuomenei ir žmogui ne ekonominę, o ekologinę, psichologinę, emocinę, pažintinę, estetinę, sakralinę, dvasinę naudą.

Sengirės fondas taip pat siekia šviesti visuomenę apie miškų biologinę, ekologinę ir socialinę vertę

Moksliniai tyrimai ir atradimai 
2022 m. mokslininkė dr. Reda Iršėnaitė fondo globojamame Moniškio miške atrado pasaulyje itin retą ir nykstančią grybų rūšį - mėlynlakštę mažasporę (Baeospora myriadophylla). Tai vienintelė Lietuvoje grybo radimvietė [10].

Valdymas ir finansavimas 

Sengirės fondo valdymo organas yra visuotinis dalininkų susirinkimas, įstaigos vadovas ir valdyba.

Sengirės fondo veikla finansuojama juridinių ir privačių rėmėjų lėšomis.

Apdovanojimai 
2021 m. birželio 5 d. fondo bendraįkūrėjui Mindaugui Survilai įteikta gamtosauginė prezidento Valdo Adamkaus bibliotekos muziejaus ir Danos Gedvilienės fondo premija.

2022 m. vasario 16 d. „Sengirės fondo“ komanda ir bendruomenė apdovanota nominacija „Unikali šalis“ už Lietuvos sengirių puoselėjimą ir kilnų rūpestį dėl natūralios gamtos išlikimo.

2022 m. liepos 6 d. Valstybės dieną fondo bendraįkūrėjui Mindaugui Survilai įteiktas valstybės ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis.

Taip pat skaityti 
 Lietuvos sengirės
 Sengirė (filmas)

Nuorodos 
 Oficialus puslapis

Šaltiniai 

Lietuvos aplinkosaugos organizacijos
Pėsčiųjų perėja

Pėsčiųjų perėja – specialiais žymėjimais pažymėta vieta, skirta saugiam pėsčiųjų kelio ar gatvės kirtimui. Įprastai pėsčiųjų perėjos būna įrengtos sankryžose, tačiau gali būti ir kitose eismo vietose, kuriose nesant pėsčiųjų perėjai būtų nesaugu jas pereiti. Taip pat pėsčiųjų perėjos įprastai įrengiamos vietose, kuriose susitelkia didelės pėsčiųjų masės (šalia prekybos centrų) bei šalia darželių ir mokyklų.

Šviesoforais reguliuojamos pėsčiųjų perėjos paeiliui suteikia galimybę saugiam gatvės kirtimui pėstiesiems ir transportui, o nereguliuojamos pėsčiųjų perėjos ne visada pirmenybę suteikia pėstiesiems.

Istorija 

Pėsčiųjų kelio kirtimo vietos egzistavo daugiau nei prieš 2000 metų, kaip rodo išlikę keliai Pompėjoje. Ant kelių buvo įrengti iškilę blokai, kuriais pėstieji galėjo pereiti gatvę. Tuo pačiu keliu tarp blokų pravažiuodavo vežimai.

1868 m. gruodį Londone buvo įrengtas pirmasis pasaulyje pėsčiųjų kelio kirtimo ženklinimas. Jį įrengė geležinkelių inžinierius John Peake Knight. Jis įrengė semaforą, kuris turėjo dvi padėtis ir rodydavo, kada pėstieji gali eiti per gatvę, o jį valdydavo šalia stovintis policijos pareigūnas. Semaforo gale buvo įrengtas šviesų mechanizmas, varomas dujomis, tačiau po metų joms sprogus ir sužalojus šalia buvusį pareigūną, šios sistemos buvo atsisakyta. Vėliau didėjant eismo dalyvių skaičiui atsirado šviesoforai, kurie padėdavo pėstiesiems saugiai kirsti gatvę.

Žymėjimas 
Lietuvoje pėsčiųjų perėjos vieta pažymėta nurodomaisiais kelio ženklais „Pėsčiųjų perėja“ ir ženklinimo linijomis arba tik nurodomaisiais kelio ženklais „Pėsčiųjų perėja“. Pėsčiųjų perėjos ribas žymi ženklinimo linijos, o jeigu jų nėra, – įsivaizduojamos tiesės, einančios nuo kelio ženklų statmenai per kelią. 

Įprastai perėjos žymimos baltais dažais, tačiau Šveicarijoje ir Honkonge tam naudojama geltona spalva.

Pėsčiųjų perėjų pavyzdžiai 

Reguliuojamose pėsčiųjų perėjose būna įrengti mygtukai, kurių pagalba pėstieji gali pakeisti šviesoforo spalvą.

Nereguliuojamose perėjose gali būti įrengta saugumo salelė tarp eismo juostų, taip siekiant padidinti pėsčiųjų saugumą. Tokiose vietose ne visada pėstieji turi pirmenybę bei salelėse gali susidaryti žmonių kamšatis, o tai gali tapti pavojumi dviratininkams.

Kitas pėsčiųjų gatvių kirtimo būdas gali būti pėsčiųjų tiltai ir tuneliai (požeminės perėjos). Tokiais įrengimais sumažinamas pavojus pėstiesiems bei nėra jokio eismo stabdymo.

Ypatingai judriose sankryžose tam tikrose šalyse būna sustabdomas visas eismas, o visiems pėstiesiems leidžiama tam tikru laiku pereiti perėjas į visas puses vienu metu. Pirmoji Lietuvoje tokio tipo pėsčiųjų perėja įrengta 2022 m. Kaune, K. Donelaičio ir Maironio gatvių sankryžoje.

Pėsčiųjų perėjos gali tapti ir meno kūriniais, kai jos yra nudažomos specialiai kitomis, įprastai ryškiomis, spalvomis. Taip siekiama padidinti miesto patrauklumą turistams bei atkreipti vairuotojų dėmesį į pėsčiųjų gatvių kirtimo vietas.

Šaltiniai 

Transportas
Tadžikijos futbolo varžybos 2022 m.

Tadžikijos futbolo varžybos 2022 m.
  prasidėjo 2022 m. ... d., baigėsi 2022 m. ... d.
 s turnyras prasidėjo 2022 m. gegužės mėn., o finalas įvyko 2022 m. gruodžio d.

2022 m. Tadžikijos čempionatas 
 Tadžikijos lyga – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 10 ekipų. 
 Sužaidė po 27 rungtynes, trijų ratų sistema.

Dalyviai 
 2022 m. Aukščiausios lygos dalyviai
 SKA-Pamir Dušanbe; 
 FK Fajzkand; 
 Istiklol Dušanbe; 
 FK Istaravšan; 
 Chatlono FK; 
 Chudžando FK; 
 FK Eschata;
 FK Ravšan Kulob.
  Regar-TadAZ
  Ravšan Zafarobod
 iškrito į žemesnį divizioną
 FK Dušanbe-83; 
 FK Kuktoš;

Galutinė lentelė 
 Istiklol Dušanbe užtikrintai pirmavo viso sezono metu ir apgynė čempionų vardus.

2022 m. Tadžikijos futbolo taurė 
 Finalo rungtynės įvyko 2022 m. gruodžio d. 
 Jame žaidė

Finalo rungtynės 

 ... nugalėjo varžovus finale rezultatu : ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos  
 Tadžikistano futbolo federacijos svetainė
 SOCCERWAY
 2022 m. sezonas RSSSF

Azijos futbolo varžybos 2022–2023 m.
Tadžikijos futbolo varžybos
Lietuvos automobilių kelių direkcija

Lietuvos automobilių kelių direkcija – valstybės įmonė, Lietuvos valstybinės reikšmės vidaus sausumos kelių valdytoja, pavaldi LR susisiekimo ministerijai. Direkcija įsikūrusi Vilniuje, J. Basanavičiaus g. 36. Veikia nuo 1991 m.

Nuo 2020 m. Kelių direkcijos vykdomas valstybės specialusis įpareigojimas yra kelių valdymas bei saugių eismo sąlygų užtikrinimo organizavimas ir koordinavimas įgyvendinant eismo saugos priemones keliuose. Kelių direkcija valdo valstybinės reikšmės kelius patikėjimo teise.

Istorija 
Šiandieninės VĮ Lietuvos automobilių kelių direkcijos pirmtakė – Plentų, vandens kelių ir uostų valdyba – įsteigta 1918 m. gruodžio 6 d.

1919 m. rugsėjo 6 d. Prezidentas Antanas Smetona pasirašė pirmąjį laikinąjį įstatymą dėl svarbesnių vieškelių ir gruntinių kelių. Tuo metu manyta, kad Plentų, vandens kelių ir uostų valdyba turėtų prižiūrėti ne tik plentus, bet ir visus vieškelius. Tačiau valstybė tam darbui neturėjo pakankamai lėšų.

1921 m. kovo 2 d. pasirodė naujas bendrojo naudojimo kelių ir tiltų įstatymas, plentus prižiūrinčių tarnautojų tarnybinės taisyklės.

1940–1944 m. laikotarpis Lietuvai lėmė tris okupacijas: Sovietų Sąjungos (1940), Vokietijos (1941) ir vėl Sovietų Sąjungos (1944). 1944 m. liepos 17 d. buvo įkurta Lietuvos SSR vidaus reikalų komisariato (nuo 1946 m. ministerijos) Plentų valdyba.

Vilniaus–Kauno kelio asfaltavimo darbai vyko 1949–1952 m. Baigiant tiesti Vilniaus–Kauno kelią, jau buvo parengti dviejų Kauno–Klaipėdos automagistralės ruožų po 24 km projektai. Šios automagistralės oficialus atidarymas įvyko 1987 m. rugsėjo 4 d.

1991 m. kovo 1 d. susisiekimo ministro J. Biržiškio įsakymu įsteigta Lietuvos automobilių kelių direkcija, kuri Ekonomikos ministerijoje buvo įregistruota tų pačių metų kovo 14 d.

1993 m. kovo 12 d. Lietuvos Respublikos Vyriausybės Ministro Pirmininko B. Lubio potvarkiu Lietuvos automobilių kelių direkcija reformuota į valstybinę įstaigą prie Susisiekimo ministerijos.

Lietuvos automobilių kelių direkcija iš biudžetinės įstaigos pertvarkyta į valstybės įmonę. Nauja jos teisinė forma įregistruota 2020 m. rugsėjo 1 d. VĮ Registrų centre.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Lietuvos transporto įmonės
Lietuvos valstybinės įmonės
2022 m. pasaulio stendinio šaudymo čempionatas

2022 m. pasaulio stendinio šaudymo čempionatas – 39-asis geriausių pasaulio stendinio šaudymo sportininkų čempionatas, kuris vyko rugsėjo 19 d. – spalio 11 d. Kroatijos mieste Osijeke.

Čempionatas taip pat buvo ir atranka į šaudymo varžybas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.

Medalių lentelės

Elitas

Jaunimas

Medalininkai

Jaunimas

Lietuva čempionate 

Vyrai

Vaikinai (jaunimas)

Olimpinės kvotos

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Pasaulio sportinio šaudymo čempionatai
2022 sporte
Kroatijos sportas
Aismarių nerijos kanalas

Aismarių nerijos kanalas – 2022 m. rugsėjį atidarytas kanalas, einantis per Lenkijos teritoriją Aismarių nerijoje maždaug už 5 km į vakarus nuo Pajūrio Krynicos. 1,3 km ilgio kanalo kasimo darbai pradėti 2019 m. vasarį. Kanalu laivai iš Baltijos jūros į Elbingo uostą gali plaukti aplenkdami Rusijos teritorinius vandenis.

Lenkijos šiaurėje esantį Elbingą nuo Baltijos jūros skiria Aistmarės bei Aismarių nerija. Iki šiol iš Aistmarių į Baltijos jūrą būdavo galima patekti tik siauru vandens keliu netoli Rusijos Kaliningrado srityje esančio Baltijsko. Tam reikėdavo Rusijos pareigūnų leidimo. Būtent dėl to buvo nuspręsta kasti kanalą, nes ankstesniu maršrutu ne visuomet leisdavo praplaukti jame kursuojantiems laivams.

Kol kas kanalu gali plaukti tik maži laivai. Darbus planuojama užbaigti 2023 m. rugsėjį. Tuomet kanalu galės plaukioti iki 100 m ilgio ir iki 20 m pločio laivai. Be to, 20 km kanalo dalis iki Elbingo uosto kol kas nepagilinta.

Ekologai kritikuoja projektą ir sako, kad dėl kanalo pakis Aistmarių druskingumas ir kils pavojus vietos faunai bei florai. Ekonomistai teigia, jog kanalas niekada neatsipirks, mat laivybos poreikis nedidelis. Aismarės ne tokios gilios, kad jose galėtų plaukioti kariniai laivai. O prekybiniai laivai iš Elbingo uosto daugiausia kursuodavo iki Kaliningrado uosto. Kanalo statybų kaina siekė 420 mln. JAV dolerių.

Šaltiniai 

Lenkijos geografija
Kanalai
Nostalgic 64

„Nostalgic 64“ – amerikiečių reperio Denzel Curry debiutinis studijinis albumas, išleistas 2013 m. rugsėjo 3 d.

Kritika 
Išleidus „Nostalgic 64“ sulaukė plataus kritikų pripažinimo. Mike Madden iš žurnalo „Pitchfork“ įtraukė jį į geriausių 2013 m. albumų dešimtuką, o albumo daina „Threatz“ buvo įvardyta kaip geriausia. Lee Castro iš žurnalo „Miami New Times“ pavadino jį „vienu geriausių 2013 m. repo projektų Majamyje“.

Dainų sąrašas

Išnašos 

2013 albumai
Denzel Curry albumai
32 Zel/Planet Shrooms

„32 Zel/Planet Shrooms“ – amerikiečių reperio Denzel Curry dvigubas EP, išleistas 2015 m. birželio 9 d. EP, kartu su Denzel Curry, pasirodo tokie reperiai kaip Mike Dece, Twelve'len, Big Rube, Nell, J.K. the Reaper, Leonardo Safari ir Fortebowie. EP singlai: „Ultimate“ ir „Ice Age“.

2016 m. spalio 14 d. „32 Zel/Planet Shrooms“ kartu su „Nostalgic 64“ buvo pašalinti iš „iTunes“ ir transliacijos paslaugų, o vėliau juos pakeitė antrasis Denzel Curry studijinis albumas „Imperial“.

Dainų sąrašas

Išnašos

Nuorodos 
 Top Tunes Thursday: Denzel Curry — 32 Zel / Planet Shrooms
 Album Review: Denzel Curry – 32 Zel/Planet Shrooms

2015 albumai
Denzel Curry albumai
Olakalnio koplyčia

Olakalnio koplyčia – Alytaus rajono savivaldybėje, šalia Miroslavo, Bendrių kaime, ant buvusio aukų kalno stovinti koplyčia. Olakalniu  ar Šauliakalniu vadinama nedidelė mišku apaugusi kalva (apie 130x100 m ploto, 6-8 m aukščio), kuri įrašyta į Kultūros vertybių registrą. Ant jos stovinti balta koplyčia yra tapusi simboliu ir yra vaizduojama Miroslavo herbe. Pažymėta kultūros paveldo objektų ženklu, kalvos papėdėje pastatyta informacinė lenta. Koplyčia įtraukta į „Camino Lituano“ piligrimų maršrutą etape Alytus–Miroslavas. 

Koplyčios pastatas atviras, ant keturių mūro stulpų, užsibaigiančių arkiniais mūro skliautais. Čerpėmis dengtą keturšlaitį stogą  vainikuoja geležinis ažūrinis kryžius. Pastogę juosia ryškus karnizas. Patalpos centre stovi aukštas medinis kryžius.

Istorija 

Miroslavo miestelio istorija siejama su šia koplyčia bei kalva, ant kurios ji stovi. Nežinoma, kada koplyčia pastatyta ir kieno. 1943 m. vasarą iš jos buvo likę tik griuvėsiai. Vėliau atstatyta. Pasakojama, kad pagonybės laikais čia buvo aukojama dievams. Vėliau atstatyta.

XIX a. pirmoje pusėje šiomis vietomis keliavęs kraštotyrininkas Aleksandras Polujanskis rašė apie šalia miestelio esantį piliakalnį, ant kurio stovi nedidelė mūro koplytėlė. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą ant Olakalnio eidavo bažnytinė procesija iš Miroslavo bažnyčios. Dažnai Bendrių kaimo ponai kviesdavo kunigus pašventinti šią vietą, nes sakydavo, jog ant jo vaidenasi. Olakalnio legendas ir koplyčią tarpukaryje savo kelionių aprašymuose minėjo etnografas Petras Biržys (Pupų Dėdė).

Literatūra 

 Biržys, Petras. Miroslavo valsčius: [apie Miroslavą, p. 332] // Biržys, Petras. Lietuvos miestai ir miesteliai. – Kaunas, 1931. – T. 1: Alytaus apskritis: Dzūkų kraštas, p. 329-348.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Olakalnio koplyčia, 1930 m. nuotrauka facebook.com

Alytaus rajono koplyčios
Neringos talasologinis draustinis

Neringos talasologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija Neringoje, vidinis Kuršių nerijos nacionalinio parko draustinis. Tęsiasi išilgai visą Kuršių nerijos Baltijos jūros priekrantę: nuo pat Nidos apylinkių iki Kopgalio.

Įsteigtas 2011 m., siekiant išsaugoti seklios jūros priekrantės povandeninio kraštovaizdžio ekosistemas su europinės svarbos buveinėmis.

Šaltiniai 

Lietuvos draustiniai
XVII Europos futbolo čempionato atranka

XVII Europos futbolo čempionato atranka – atrankos varžybos į 2024 m. Europos futbolo čempionatą. Šios varžybos vyks nuo 2023 m. kovo 23 d. iki 2023 m. lapkričio 21 d.

Formatas 

Atrankoje kovos 53 Europos rinktinės. Vokietija pateko į čempionatą šeimininko teise ir atrankos turnyre nedalyvavo. Rusijos dalyvavimas buvo suspenduotas dėl invazijos į Ukrainą.

Iš viso į čempionatą pateks 24 komandos. Be šeimininkės Vokietijos, į čempionatą pateks dešimtyje grupių pirmąsias ir antrąsias vietas užėmusios ekipos. Likusias tris vietas pasidalins 2022–2023 m. UEFA Tautų lygos finalinio etapo nugalėtojai.

Tvarkaraštis 
Burtai buvo ištraukti 2022 m. spalio 9 d. Frankfurte.

Atrankos grupės

Šaltiniai 

2024 m. Europos futbolo čempionatas
Algirdas Jacunskas

Algirdas Jacunskas (1944 m. rugpjūčio 25 d. Kaune)– Lietuvos operos dainininkas,  Kauno valstybinio muzikinio teatro solistas.

Biografija 
Algirdas Jacunskas gimė Kaune, Jeronimo Jacunsko (1938 m. pirmosios Lietuvos Tautinės Olipmiados  nugalėtojo, boksininko, vėliau trenerio) ir Pranės Kaitytės (virėjos) šeimoje. 1952 - 1956 m. Algirdas Jacunskas mokėsi Kauno Šančių pradinėje mokykloje, 1957 - 1962 m. - Kauno 7-oje vidurinėje mokykloje. 1963 - 1967 m. mokėsi Kauno technologijos technikume ir jau 1966 m. įstojo į Kauno valstybinio muzikinio teatro aktuorių paruošimo kursus, kur mokėsi iki 1968 m. 1975 - 1979 m. Kauno Juozo Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje. 1960 - 1965 m. dirbo mūrininku, 1965 - 1968 Kauno dirbtinio pluošto gamyklos techniku, o nuo 1968 m. priimtas dirbti Kauno valstybinio muzikinio teatro solistu.

Darbas teatre  

Per savo darbo laikotarpį teatre solistas paruošė daugiau nei šimtą pagrindinių ir epizodinių vaidmenų operetėse, miuzikluose, vodeviliuose ir operose. Be darbo teatre sukūrė dvi dešimtis epizodinių vaidmenų kine ir televizijos filmuose, tame tarpe tokiuose kaip „Raudonmedžio rojus“, „Rytas“, „Benjaminas Kordušas“. Vsidino pagrindinį Maestro vaidmenį režisieriaus A Ulevičiaus filme „Tykusis donas“, „Zuzana negali gyventi be bananų“, seriale „Tokia Zuzana“ ir kt.

Kita veikla 
Algirdas Jacunskas daug kartų koncertavo su estradiniais ansambliais, kaimo kapelomis.

Nuo 1968 m. restoranų ir kavinių pramoginių, estradinių programų režisierius, atlikėjas. Suorganizavo dsaugiau nei 300 koncertų.

Nuorodos  
Algirdo Jacunsko sukurti vaidmenys

Šaltiniai 

Lietuvos operos dainininkai
Lietuvos kultūros veikėjai
Bosai
Mario Carotenuto

Marijus Karotenutas (; 1916 m. birželio 30 d. – 1995 m. balandžio 14 d.) buvo italų aktorius.

Biografija 
Jo tėvas Nello Carotenuto buvo nebyliojo kino aktorius, taip pat aktoriais buvo jo brolis Memmo Carotenuto.

Mario išbandė įvairius darbus, kol 1946 m. susiejo savo veiklą su aktoryste. Pirmiausia tai buvo radijo vaidinimai, o nuo 1950 m. – ir kinas. Paprastai kūrė antrojo plano vaidmenis komedijose, taip pat aktyviai vaidino teatre bei televizijoje.

Dalinė filmografija 
 Santuokinė pareiga (1970)
 Mokslinis žaidimas kortomis (1972)
 Karvė Fiorina (1972)
 Policininkė (1974)
 Moksleivė (1975)
 Mokytoja (1975)
 Policininkė daro karjerą (1976)
 Karo ligoninės gydytoja (1976)
 Kita dangaus pusė (1977)
 Gydytoja kariuomenėje (1977)
 Mergelė, jautis ir ožiaragis (1977)
 Naktinė slaugė (1979)
 Paulo Roberto Kotechino, puolėjas (1983)

Apdovanojimai 
 Nastro d'argento – geriausias antrojo plano aktorius (1973)
 Nastro d'argento (nominacija) – geriausias antrojo plano aktorius (1996)

Nuorodos 

 IMDb profilis

Šaltiniai 

Italijos aktoriai
Benino ir Lietuvos santykiai

Benino ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Benino ir Lietuvos.

Nepriklausomybę pripažino 1992 m. sausio 31 d. Diplomatiniai santykiai užmegzti 2005 m. rugsėjo 2 d.

Abiejų valstybių vėliavos naudoja tas pačias spalvas, tik skirtingus spalvų tonus ir skirtingą spalvų išdėstymą. Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Abi šalys 2022–2024 m. laikotarpiui buvo išrinktos į Jungtinių Tautų Žmogaus teisių tarybą. Taip pat Beninas yra Frankofonijos narė, kai tuo tarpu Lietuva šioje organizacijoje turi stebėtojos statusą.

Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno vienas Benino pilietis.

Beninas yra akreditavęs ambasadorių Lietuvai (reziduoja Danijoje). Lietuva Beninui ambasadoriaus akreditavusi nėra.

Santykių istorija

Pirmieji kontaktai 
Yra duomenų, kad Lietuvos sovietinės okupacijos metais Beninas, pats nepriklausoma valstybe tapęs 1960 m., palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.

Santykiai po 1992 m. 
Beninas pripažino Lietuvos nepriklausomybę 1992 m. sausio 31 d., o diplomatiniai santykiai užmegzti 2005 m. rugsėjo 2 d. Nuo to laiko vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas.

Vienas pirmųjų aukštesnio rango politikų dvišalių susitikimų įvyko 2004 m. birželio 28-30 dienomis Niujorke Jungtinių Tautų Organizacijos Ekonominės ir Socialinės Tarybos (JTOEST) sesijos metu. Tuomet Lietuvos užsienio reikalų ministerijos sekretorius Šarūnas Adomavičius susitiko su Benino užsienio reikalų ministru, su kuriuo aptarė bendradarbiavimo tarptautinėse organizacijose klausimus bei Lietuvos siekį tapti JTOEST nare 2005–2007 metais.

Lietuva ir Beninas kartu dalyvauja tarptautinėse misijose Malyje ir Centrinėje Afrikos Respublikoje.

Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas 

2008 m. spalio 23 d. Vilniuje esančiame muzikos klube „Tamsta“ voks Afrikos filmų ir muzikos festivalis „Atrask Afriką“, kurią atidarė tarptautinė Jungtinių Tautų Vaikų fondo (UNICEF) Geros valios ambasadorė, „Grammy“ apdovanojimo savininkė ir dainininkė iš Benino Anželika Kidžio.

2013 m. kovo 19 d. Lietuvos nuolatinė atstovė prie Jungtinių Tautų ambasadorė Raimonda Murmokaitė JT būstinėje Niujorke atidarė Tarptautiniam Frankofonijos mėnesiui skirtą Antano Sutkaus nuotraukų parodą „Sartras ir Bovuar Kuršių Nerijos kopose“, o parodos dalyvius sveikino Tarptautinės Frankofonijos organizacijai pirmininkaujančio Benino ambasadorius.

Ekonominiai santykiai 
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Benino siekė 7,23 mln. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Beniną.

 Eksportas sudaro 7,23 mln. eurų.
 Importas sudaro 0,5 tūkst. eurų.

Pilietiniai mainai

Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas

Pasiuntiniai Lietuvai 
 nuo 2009 m. – Arlet Danjon Vinjikin, pirmoji Benino ambasadorė Lietuvai (rezidavo Kopenhagoje)
 nuo 2017 m. – Jūzebas Agbangla, antrasis (reziduoja Kopenhagoje).

Pasiuntiniai Beninui 
Lietuva nėra akreditavusi ambasadoriaus Beninui.

Šaltiniai

Literatūra

Nuorodos 
 Beninas | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt) 

Lietuvos diplomatiniai santykiai
Beninas
Miriam Todesaitė Blatienė

Miriam Todesaitė-Blatienė (g. 1911 m. birželio 28 d. Panevėžyje, m. 1968 m. gegužės 22 d. Telšiuose) – žydų kilmės Lietuvos medikė, diplomuota chirurgė.

Mokėsi Panevėžio gimnazijoje. Vėliau išvyko į užsienį, kur Palermo (Italija) ir Prahos universitetuose studijavo mediciną. Po studijų grįžo į Lietuvą ir  1939 m. praėjo dirbti Telšių žydų ligoninėje. Telšiuose susipažino su ligoninėje dirbančiu terapeutu Maušu Aronu, kilusiu iš Ukmergės, su kuriuo susituokė. 1940 m. jiems gimė pirmoji dukra Liba.

Lietuvą okupavus Nacistinei Vokietijai 1941 m. rugsėjo 1 d. kartu su vyru Maušu Aronu privalėjo persikelti į steigiamą Telšių getą. Iš geto pavyko pabėgti padedant ūkininkui Juozui Straupiui, arkliais pakinkytu vežimu pervežus Blatų šeimą į savo sodybą. Miriam su vyru, motina ir dukra slėpėsi Šarnelės kaime kartu su kitu 21 žydu —Juozas Straupio su žmona Bronislava Šarnelėje įkurtoje slėtuvėje. Po karo Blatai grįžo į Telšius, dirbo Telšių centrinėje ligoninėje, tapo žinomais ir  vertinamais gydytojais - chirurge ir infekcinių ligų skyriaus vedėju.

Miriam mirė 1968 m. gegužės 22 d. Telšiuose. Palaidota Vilniuje.

Dvi dukros, Izraela ir Aharonita, sovietmečiu emigravo į Izraelį.

Šaltiniai 

Lietuvos medikai
Lietuvos chirurgai
Vassilis Spanoulis

Vasilis Spanulis (, g. 1982 m. rugpjūčio 7 d.) – Graikijos krepšininkas, krepšinio treneris. Vienas geriausių visų laikų Graikijos ir Eurolygos žaidėjų; rungtyniavo įžaidėjo arba atakuojančiojo gynėjo padėtyje.

Gimė Larisoje. Pradėjo treniruotis Larisos „Gymnastikos“ klube. Brolis Dimitris – taip pat tapo krepšininku. 1999 m. debiutavo profesionalioje Larisos „Gymnastikos“ komandoje, rungtyniavusioje antrojoje Graikijos lygoje. 2001 m. persikėlė į „Marusi“, kuri žaidė aukščiausioje Graikijos lygoje ir Koračo taurėje. Tame sezone atvedė komandą į Graikijos taurės finalą, o 2003–2004 m. sezone su „Marusi“ pateko į Graikijos lygos finalą ir Iššūkio taurės finalą. 2004 m. NBA šaukimuose antrajame rate pasirinktas Dalaso „Mavericks“.

Po puikaus sezono su „Marusi“, V. Spanulis persikėlė į Atėnų „Panathinaikos“, kur buvo vienas iš lyderių (Eurolygoje vid. po 14,6 taško, 3,1 perdavimo, 2,0 atkovoto kamuolio). Vėliau sezoną rungtyniavo NBA, Hiustono „Rockets“ klube, tačiau gavo mažai žaidimo laiko, rezultatai buvo kuklūs (vid. 2,7 taško, 0,9 perdavimo. Kitais metais žaidėjas grįžo į „Panathinaikos“ ir 2009 m. laimėjo Eurolygą. 2010 m., pasibaigus kontraktui su „Panathinaikos“, Spanulis perėjo į aršių priešininkų stovyklą – Pirėjo „Olympiakos“. Čia jis sužaidė 12 sezonų dar 2 kartus laimėjo Eurolygą ir tapo turnyro MVP.

Vasilis Spanulis pasiekęs daug Eurolygos rekordų: daugiausia taškų pelnęs, rezultatyvių perdavimų atlikęs, naudingumo balų surinkęs ir minučių sužaidęs per karjerą krepšininkas šiame turnyre.

Vasilis Spanulis buvo vienas Graikijos rinktinės lyderių, su ja laimėjo pasaulio čempionato sidabrą bei Europos čempionato auksą ir bronzą.

2022 m. pradėjo trenerio karjerą Atėnų „Peristeri“ klube.

Laimėjimai 
 Eurolyga: 2009, 2012, 2013 m.
 Eurolygos MVP: 2013 m., finalo ketverto MVP: 2009, 2012, 2013 m.
 „Eurolygos legenda“: 2022 m.
 FIBA Tarpžemyninė taurė: 2013 m.
 Graikijos krepšinio lyga: 2006, 2008, 2009, 2010, 2012, 2015, 2016 m.
 Graikijos krepšinio taurė: 2006, 2008, 2009, 2011 m.
 Graikijos lygos MVP: 2009, 2012, 2016 m.; finalo ketverto MVP: 2012, 2015, 2016 m.
 Pasaulio krepšinio čempionatas: sidabras – 2006 m.
 Europos krepšinio čempionatas: auksas – 2005 m.; bronza – 2009 m.
 U-20 Europos čempionatas: auksas – 2002 m.
 U-18 Europos čempionatas: bronza – 2000 m.

Šaltiniai 

Graikijos krepšininkai
Graikijos krepšinio treneriai
A. Voldemaro ministrų kabinetas

Augustino Voldemaro ministrų kabinetas – pirmasis Lietuvos Respublikos Vyriausybės kabinetas.

Istorija 
1918 m. lapkričio 5 d. Lietuvos Valstybės Tarybos posėdyje Prezidiumo pirmininkas Antanas Smetona paskelbė, kad Augustinui Voldemarui siūloma būti Ministru Pirmininku ir pavedama sudaryti Lietuvos Ministrų Kabinetą. Po 6 dienų, lapkričio 11 d. Tarybos Prezidiumas patvirtino pirmąją Vyriausybę.

Vyriausybės veikla baigėsi 1918 m. gruodžio 26 d., suformuotas antrasis, Mykolo Sleževičiaus ministrų kabinetas.

Kabinetas 
Šie ministrai dirbo pirmajame ministrų kabinete:

Šaltiniai 

Lietuvos ministrų kabinetai
Šaka Zulusas

Šaka Zulusas (Shaka Zulu) arba Šaka Kasenzangakhona (Shaka kaSenzangakhona, tar.  [ˈʃaːɠa], g. apie 1787 m. – 1828 m. rugsėjo 22 d.) – Zulų karalystės karalius (1816–1828 m.) Vienas įtakingiausių zulų monarchų. Įvykdė plataus masto zulų genčių reformas, itin sustiprinusias karalystės kariuomenę.

Karalius Šaka gimė 1787 m. netoli dabartinio Melmoto, Kvazulu-Natalio provincijos. Tėvas – zulų karalius Senzangakhona Kajama. Kaip nesantuokinis sūnus atmestas, vaikystę praleido motinos žemėse. Tapo ibutho impi (kariu) ir tarnavo Mtetvos karaliui Dingisvajui.

Šaka dar labiau patobulino karalystės kariuomenę ir, pritariant Mtetvos valstybei, kelerius ateinančius metus sudarydavo aljansus su kaimyninėmis gentimis, taip gindamasis nuo Ndvandvės puldinėjimų iš šiaurės. Karalius Šaka buvo diplomatinio spaudimo šalininkas, strategines žmogžudystes organizuodavo retai. Kita vertus, nors pirmenybę teikė socialiniams ir propagandiniams politiniams metodams, dalyvavo daugybėje mūšių.

Karaliaus Šakos valdymo metai sutapo su mfekane, chaoso kupino užkariavimų ir bantų kraustymosi laikotarpiu, dėl ko regione ženkliai sumažėjo gyventojų. Šaka Zuluso kariuomenė prie to reikšmingai prisidėjo, nors tikslus aukų skaičius lieka nustatytas. Galiausiai Šaka Zulusas buvo nužudytas netikrų brolių karaliaus Dingano ir princo Mhlanganos.

Šaka Zula vertinamas nevienareikšmiškai. Vis dėlto 2010 m. atidarytas Durbano miestą aptarnaujantis oro uostas buvo pavadintas Šakos garbei.

Šaltiniai

Literatūra 
 

Afrikos istorija
Monarchai
Kamila (Jungtinė Karalystė)

Kamila (angl. Camilla, pilnas vardas – Camilla Rosemary Shand, vėliau – Parker Bowles; g. 1947 m. liepos 17 d.) – Jungtinės Karalystės ir 14-os užjūrio teritorijų karalienė konsortė, Karolio III antroji žmona. Kamila karaliene konsorte tapo 2022 m. rugsėjo 8 d., jos vyrui po Elžbietos II mirties užėmus sostą.

Kamila užaugo Rytų Sasekse ir Pietiniame Kensingtone, Anglijoje, mokėsi Anglijoje, Šveicarijoje bei Prancūzijoje. 1973 m. ji susituokė su Britanijos kariuomenės karininku Endriu Parkeriu Boulsu (Andrew Parker Bowles), su kuriuo susilaukė dviejų vaikų, Tomo ir Lauros. Jiedu išsiskyrė 1995 m. Kamila bei Čarlzas vienas kitam puoselėjo romantinius jausmus dar prieš įsipareigodami santuokoje. Jų santykiai buvo plačiai aptarinėjami žiniasklaidoje ir sulaukė dėmesio pasauliniu mastu. 2005 m. Kamila ištekėjo už Čarlzo Vindzoro rūmuose, o palaiminimą pora gavo Vindzoro pilies Šv. Jurgio koplyčioje. Nuo santuokos pradžios ligi vyro paskelbimo karaliumi 2022 m. ji buvo žinoma kaip Kornvalio kunigaikštienė.

Kamila dažnai kartu su vyru dalyvauja viešuose renginiuose, atstovauja valstybės monarchiją. Ji yra daugelio labdaros fondų bei organizacijų mecenatė, prezidentė ir narė. Nuo 1994 m. Kamila siekia atkreipti dėmesį į osteoporozę, dėl savo pastangų šiuo klausimu ji buvo pagerbta arba apdovanota. Kamila taip pat aktyviai pasisako tokiomis socialinėmis temomis, kaip išprievartavimas, seksualinė prievarta, raštingumas, gyvūnų teisės bei skurdas.

Santuokos ir vaikai

Pirmoji santuoka 

XX a. 7 deš. Kamilos Šend brolis Simonas, anuomet dirbęs vyno firmoje, ją supažindino su tuometiniu Britanijos karališkosios gvardijos sargybiniu Endriu Parkeriu Boulsu. Po daugelį metų trukusių vis nutrūkstančių bei atsinaujinančių jųdviejų santykių, Parkeris Boulsas ir Šend apie sužadėtuves pranešė 1973 m. Pasak amerikiečių karališkosios biografės Seli Bedel Smit (Sally Bedell Smith), šis pranešimas buvo išsiųstas poros tėvams be jų žinios ir dėl to Parkeris buvo priverstas pasipiršti. Jie abu susituokė 1973 m. liepos 4 d. Karališkoje sargybos koplyčioje, Londone, kur ceremonija įvyko pagal Romos katalikų apeigas. Šend tuomet buvo 25, o Parkeriu Boulsui 33 metai. Kamilos vestuvinę suknelę sukūrė britų mados namai „Bellville Sassoon“, pamerge buvo Parkerio Boulso krikšto dukra Ledi Ema Herbert (Emma Herbert). Vestuvės buvo laikomos „metų visuomenės vestuvėmis“, jose dalyvavo 800 svečių, tarpu kurių buvo ir Elžbietos II dukra princesė Ana, tuometinės karalienės sesuo princesė Margaret bei motina karalienė Elžbieta. Sutuoktiniai įsikūrė Viltšyre: iš pradžių Bouldhaido dvare, vėliau – Midilviko namuose. Su Parkeriu Boulsu Kamila susilaukė dviejų vaikų – Karolio III krikštasūnio Tomo (gimė 1974 m. gruodžio 14 d.) bei Lauros (gimė 1978 m. sausio 1 d.). 1994 m. gruodžio mėn., po 21 metų gyvenimo kartu, pora galutinai išsiskyrė.

Išnašos 

Vindzorai
Kornvalio hercogai
2022 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionatas

2022 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionatas – geriausių pasaulio sportinio šaudymo sportininkų čempionatas, kuris vyko spalio 12 d. – spalio 25 d. Egipto mieste Kaire.

Stendinio šaudymo rungtys vyko atskirame 2022 m. pasaulio stendinio šaudymo čempionate.

Čempionatas taip pat buvo ir atranka į šaudymo varžybas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.

Medalių lentelė

Medalininkai

Vyrai

Vyrai - komandos

Moterys

Moterys - komandos

Mišrios poros

Jaunimo klasės medalininkai

Vaikinai

Vaikinai - komandos

Merginos

Merginos - komandos

Mišrios poros

Lietuva čempionate 
Vyrai - kulkinis šaudymas

Moterys - kulkinis šaudymas

Komandos

Mišrios komandos

Olimpinės kvotos 

2022 m. pasaulio čempionate išdalintos olimpinės kvotos į 2024 m. vasaros olimpines žaidynes. Individualiuose rungtyse pakvietimą gavo pirmas keturias vietas užėmę sportininkai.

Kvotų suvestinė:

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Pasaulio sportinio šaudymo čempionatai
2022 sporte
Egipto sportas
Artiomas Fastovas

Artiomas Fastovas (; g. 2003 m. liepos 23 d.) – Ukrainos futbolininkas.

Karjera 
Žaidė gimtinėje. Atstovavo Kijivo Dynamo jaunimo ekiopms. 2021 m. antroje pusėje atstovavo FK Sumy, kuris rungtyniavo Antroje lygoje.

FK Jonava 
Nuo 2022 m. vasaros atstovavo „Jonavos“ klubui. Debiutavo jonaviškių gretose A lygoje 2022 m. rugpjūčio 27 d. rungtynėse prieš „Sūduvą“.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 SOCCERWAY
 [ FLASHSCORE]
 SOFASCORE
 Transfermarkt
 lietuvosfutbolas.lt
 Globalsportsarchive

Ukrainos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Virginijus Šeškus

Virginijus Šeškus (g. 1967 m. vasario 6 d.) – Lietuvos krepšinio treneris.

Dirbo treneriu gimtųjų Prienų sporto mokykloje. Nuo 2004 m. pradėjo treniruoti tuo metu NKL rungtyniavusį „Prienų“ klubą. Su juo 2009 m. laimėjo NKL pirmenybes ir pateko į LKL. Ten V. Šeškaus vadovaujami „Prienai“ laimėjo Baltijos krepšinio lygą, dusyk LKF taurę, dusyk LKL bronzą. Po tokio sėkmingo pasirodymo, 2014–2015 m. pakviestas treniruoti Vilniaus „Rytą“, bet po pusmečio atleistas. 2015–2019 m. vėl dirbo „Prienuose“, kur treniravo brolius Bolus, vėliau – brolius Lavrinovičius.

2020 m. perėjęs dirbti į „Jonavos“ klubą vėl laimėjo NKL, o vėliau jo vadovaujama komanda sėkmingai rungėsi LKL pirmenybėse.

Sūnūs – Domantas Šeškus ir Edvinas Šeškus – krepšininkai.

Laimėjimai 
 BBL (2017 m.)
 LKF taurė (2013, 2014 m.)
 LKL – 3 vieta (2011, 2012 m.)
 NKL: (2009, 2021 m.)

Šaltiniai 

Lietuvos krepšinio treneriai
Toks jaunas, koks jautiesi

Toks jaunas, koks jautiesi () – 1951 m. JAV filmas, komedija, kurioje vaidina Monty Woolley, Thelma Ritter, David Wayne, nedidelį vaidmenį atlieka Marilyn Monroe. Režisierius – Harmon Jones.

Siužetas 
65 metų Džonas Hodžesas (John R. Hodges) išeina į pensiją. Likimas susiklosto taip, kad vėliau jis su inspekcija atvyksta į savo senąją gamyklą. Hodžesą į pensiją išleidęs prezidentas Luisas Makinlis (Louis McKinley) taip nervinasi, kad net gražioji sekretorė Harieta (Harriet) negali jo nuraminti. Padėtį apsunkina tai, kad Makinlio žmona Liusilė (Lucille) yra įsimylėjusi Džoną Hodžesą…

Aktoriai 

 Monty Woolley – John R. Hodges
 Thelma Ritter – Della Hodges
 David Wayne – Joe Elliott
 Jean Peters – Alice Hodges
 Constance Bennett – Lucille McKinley
 Marilyn Monroe – Harriet
 Allyn Joslyn – George Hodges
 Albert Dekker – Louis McKinley
 Clinton Sundberg – Frank Erickson
 Minor Watson – Harold P. Cleveland
 Wally Brown – Horace Gallagher
 Russ Tamblyn – Willie McKinley, McKinley’ių sūnus

Kritikų atsiliepimai 
Savo apžvalgoje „Dennis Schwartz Movie Reviews“ Denisas Švarcas (Dennis Schwartz) filmą įvertino kaip B kategorijos (mažo biudžeto komercinis filmas) ir teigė, kad „verta pažiūrėti, jei nori filmo pradžioje pagauti vaidinant Merilin Monro“.

Nuorodos 
 
 „Toks jaunas, koks jautiesi“ svetainėje YouTube (anglų k.)

Išnašos 

1951 filmai
Komedijos
JAV filmai
20th Century Fox filmai
Satyriniai filmai