joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rio Grandė

Rio Grandė (isp. Río Grande; „didžioji upė“) yra keleto vietovių pavadinimai:
 Miestai ir teritorijos;
 Rio Grandė – Argentinos miestas;
 Rio Grandė – Brazilijos miestas;
 Rio Grandė – miestas JAV, Niu Džersyje;
 Rio Grandė – miestas JAV, Ohajuje;
 Rio Grandė – Puerto Riko miestas;
 Rio Grande Sitis – miestas JAV, Teksase;
 Šiaurės Rio Grandė – Brazilijos valstija;
 Pietų Rio Grandė – Brazilijos valstija.

 Upės;
 Rio Grandė – upė Brazilijoje, Paranos intakas;
 Rio Grandė – upė Bolivijoje;
 Grandė – upė JAV ir Meksikoje;
 Grande de Santjagas – upė Meksikoje.

 kita;
 Rio Grandės respublika – egzistavo 1840 m..
Ąžuolija (Kvėdarna)

Ąžuolija – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Kvėdarnos, prie Pašakarnio ištakų.

Pavadinimo kilmė 
Pavadinimas kilęs nuo medžio ąžuolo, matyt, kadaise čia augo ąžuolai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Bagdoniškė (Raseiniai)

Bagdoniškė – kaimas centrinėje Raseinių rajono savivaldybės dalyje, į šiaurę nuo Raseinių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pušta

Pušta () arba Pusta – pagrindinis kraštovaizdis Vengrijoje. Jam būdinga stepė (beveik be medžių) su ryškiu žemyniniu klimatu. 

Anksčiau buvęs atkampus kraštovaizdis su skurdžia augmenija, tikusia tik ganykloms, dabar plačiai kultivuojamas. Dunojaus vidurupio žemumoje plytėję puštos dabar paverstos javų laukais, sodais, vynuogynais. Prasčiausiose žemėse pasodinti medžiai: topoliai, akacijos, ąžuolai. Pirmykštį puštos landšaftą galima rasti tik nedaugelyje vietų, pvz., nepaliestas kraštas į rytus nuo Tisos upės – Hortobadis (Hortobagy). Dabar čia nacionalinis parkas. Pietryčių stepių kraštovaizdyje paplitę nederlingi įdruskėję dirvožemiai. Puštoje į dirvožemio sudėtį daugiausia įeina smėlis. Kadangi gruntinio vandens lygis labai aukštas, medžiai ir krūmai gali būti ištisus metus aprūpinti vandeniu. Dėl aukšto gruntinio vandens lygio čia įmanoma naudotis tipiška vengriškų šulinių konstrukcija – šuliniu su svirtimi.

Pušta – tyrai, tyrlaukiai, atkampi vieta. Terminas, sutinkamas ir kai kuriuose vietovių pavadinimuose. Į rytus nuo Debreceno nusidriekę miškai vadinama „Erdös Puszta“, kas reiškia miškų tyrai – miškastepė. Pušta – Eurazijos stepių kraštovaizdžio dalis.

Šaltiniai 
 Portalas:Ar žinai?

Vengrijos geografija
Chasidizmas

Chasidizmas (Chasidut חסידות „atsidavęs“, „pasišventęs“) – Haredi žydų judėjimas, atsiradęs Rytų Europoje XVIII a. dėl judaizmo religijoje vykusios monotonijos bei dvasinio džiaugsmo praradimo. Jo pagrindinis įkūrėjas – rabinas Israelis ben Eliezeris (Baalas Šem Tovas arba Beštas, 1698–1760), siekęs judaizmo dvasinio atgaivinimo tarp žydų, įsigilinusių į Talmudo įstatymus bei pamokymus. Didžiausias chasidizmo priešininkas ir kritikas buvo Vilniaus Gaonas Elijahu Ben Solomonas, sukūręs net savo antichasidinį judėjimą, pavadintą Mitnagdim (oponentai).

Šaltiniai

Nuorodos 
 Hasidų puslapis 

Judaizmo judėjimai
Gudžaratas

Gudžaratas () – Indijos valstija, esanti šalies vakaruose. Šiaurėje ribojasi su Pakistanu, šiaurės rytuose su Radžastano valstija, rytuose su Madhja Pradešu, pietuose Maharaštra ir jungtinėmis Damano ir Diu bei Dadros ir Nagar Havelio teritorijomis. Vakaruose valstija atsiremia į Arabų jūrą.

Valstijoje gyvena 50,6 mln žmonių. Sostinė – naujai pastatytas Gandinagaro miestas, įsikūręs netoli senosios Gudžarato sostinės Ahmadabado. Oficialios valstijos kalbos yra hindi ir gudžaratų.

Geografija 
Didžiąją valstijos dalį užima Kathiavaro pusiasalis, kuriame vyrauja sausringi miškai. Tarp Pakistano sienos ir Kačo įlankos driekiasi Kačo sritis, kur vyrauja dykros, sausringi dygūs krūmokšniai; prie jūros – šlapynės, maršos. Rytuose siekia Vakarų Ghatų šlaitus, kur veši drėgnieji miškai. Didžiąją dalį paviršiaus sudaro Gudžarato lyguma, rytuose ribojama Ghatų. Kathiavare yra kalvynų.

Valstijoje yra Narmados, Tapti, Sabarmatės, Mahės žemupiai, valstijos viduje didžiausios upės – Bhadaras, Šetrundžė. Kače plyti Kačo šlapynės.

Yra Giro miško, Vansdos, Velavadaro nacionaliniai parkai.

Istorija 

Teritorijoje, kuri dabar priklauso Gudžaratui, rasta daug svarbių Indo slėnio civilizacijos ar kitaip harapinės kultūros miestų griuvėsių.

Ekonomika 
Gudžaratas – labiausiai industrializuota Indijos valstija, kurioje pagaminama 19,8 % nacionalinės produkcijos.

Gyventojai 
Dauguma valstijos gyventojų yra gudžaratai (gudžarai), taip pat yra marvarių, parsų, portugalų, anglų-indų, sindhų (kačų), bhilų, žydų.

Religijos 
 hinduizmas – 89,1 %
 islamas – 9,1 %
 džainizmas – 1,0 %
 sikhizmas – 0,1 %

Didžiausi miestai 

 Ahmadabadas – 6 357 693 (2011 m.)
 Suratas – 5 935 000
 Vadodara – 2 065 771
 Radžkotas – 1 390 640	
 Bhavnagaras – 605 882
 Džamnagaras – 479 920
 Džunagadhas – 319 462
 Gandinagaras – 292 167
 Gandhidhamas - 248 705
 Nadiadas – 225 071
 Morbis – 210 451	
 Anandas – 209 410
 Mehsana – 190 753
 Surendranagar Dudrejus – 177 851
 Veravalas – 171 121
 Nausaris – 171 109
 Bharučas – 169 007
 Vapis – 163 630
 Porbandaras – 152 760
 Budžas – 148 834
Sfera

Sfera – [gr. sphaira] paviršius, sudarytas iš erdvės taškų, vienodai nutolusių nuo vieno taško O. Taškas O vadinamas sferos centru. Atkarpa r, jungianti bet kurį sferos tašką su jos centru, ir tos atkarpos ilgis vadinamas sferos spinduliu. Sferos paviršiaus plotas apskaičiuojamas pagal formulę:

 

kur
 S – sferos plotas,
 r – sferos spindulys.

Sferos ribojamas tūris
 

Sferos ir plokštumos sankirta yra apskritimas. Jei ta plokštuma eina per sferos centrą, tai sankirtos rezultatas yra vadinamas didysis apskritimas.

Sfera trimatėje Euklidinėje erdvėje yra paviršius (tai yra dvimatė daugdara), kurio lygtis Dekarto koordinačių sistemoje yra:
 
čia  – sferos centro koordinatės,  – sferos spindulys.

Sferos sąvoka yra apibendrinama n-matei Euklidinei erdvei (n – natūralusis skaičius), tokios sferos lygtis:
 
čia  yra realiosios konstantos,  – teigiamas realusis skaičius. Sfera n-matėje erdvėje yra (n-1)-matė daugdara. 

Sfera vaidino svarbų vaidmenį kultūros ir mokslo istorijoje. Platono kūnai bei jų įbrėžtos ir apibrėžtos sferos sudarė Keplerio Saulės sistemos modelio pagrindą, kuris paskatino Keplerio dėsnių atradimą. Astronomai iki šiol naudojasi dangaus sferos sąvoka. 

Su sfera yra susijęs vienas iš Tūkstantmečio premijos uždavinių, Puankarė hipotezė, kurioje teigiama, kad kiekviena vienajungė kompaktinė trimatė daugdara be krašto yra homeomorfinė trimatei sferai (įprasta sfera yra dvimatė). Šią hipotezę įrodė Grigorijus Perelmanas Ričardo Hamiltono rezultatų pagrindu.

 
Diferencialinė geometrija
Elementariosios figūros
Topologija
Balearų salos

Balearai (, ) – salynas Viduržemio jūros vakaruose, netoli Iberijos pusiasalio, priklausantis Ispanijai. Didžiausia sala – Maljorka.

Salyną sudaro 3 salų grupės, kurias skiria 40–80 km sąsiauriai. Didžiausios salos yra Maljorka, Menorka, Kabrera, Ibisa ir Formentera. Salos kalnuotos, aukščiausios viršūnės siekia virš 1 500 m.

Salos turi autonominio regiono ir provincijos statusą. Sostinė – Palma. Oficialios kalbos salose yra ispanų ir katalonų.

Klimatas Viduržemio jūros, švelnus, vasaros sausos. Iki 600 m aukščio kalnų pašlaitėse auga pinijos, palmės neūžaugos, nuolat žaliuoja ąžuolai ir krūmokšniai.

Istorija

Miestai 

Didžiausi provincijos miestai (2015 m.):
 Palma de Maljorka – 421,1 tūkst. gyv.
 Kalvija – 47,9
 Ibisa – 44,1
 Manakoras – 37,9
 Ljukmachoras – 33,2
 Marači – 31,1
 Santa Eulalija del Rijus – 28,3
 Inka – 28,3
 Mahonas – 28,2
 Sjudadela – 28,0
 San Chosė – 20,1
Politinė psichologija

Politinė psichologija – tarpdisciplininis mokslas, tiriantis sąsajas tarp pcichologijos ir politologijos, pagrindinį dėmesį skiriant žmonių mąstymui, emocijoms ir elgesiui politikoje. 
Politinė psichologija analizuoja šiuos politologijos tyrimo objektus – rinkėjus, įstatymų leidėjus, vietinę ir nacionalinę valdžią ir administraciją, tarptautines organizacijas, politines partijas ir asociacijas. Nors disciplinos pavadinimas labaiu pabrėžia psichologiją, kaip šios disciplino branduolį, tačiau šį mokslą taip pat būtų galima vadinti „politikos psichologija“, taip pabrėžiant vienodą politoogijos ir psichologijos reikšmę.
Be šių dviejų mokslų politinė psichologija apima ir kitas disciplinas: antropologiją, kognityvinę psichologiją, sociologiją, psichiatriją ir tokius santykinai tolimus mokslus kaip ekonomika ar filosofija.

Politinės psichologijos istorija 
Politologijos ir psichologijos tarpusavio įtaka didėja nuo XX a. penktojo dešimtmečio, nors abu mokslai tradiciškai labiau susiję su kitais mokslais, pvz., politologija su istorija, o psichologija su sociologija.

Šaltiniai

Nuorodos 
 International Bulletin of Political Psychology
 The Center for the Study of Political Psychology
 The International Society of Political Psychology
 Politinė sociolingvistika 

Socialinė psichologija
Politologija
Ramonai (reikšmės)

Ramonais vadinami kaimai
 Lietuvoje:
 Anykščių rajone;
 Kauno rajone;
 Raseinių rajone;
 Varėnos rajone;
 Lenkijoje:
 Palenkės vaivadijos Šipliškės valsčiuje .
Babronys

Babronys – kaimas Birštono savivaldybėje, šiek tiek į šiaurės vakarus nuo Jundeliškių, kairiajame Verknės krante. Kaime stūkso Babronių piliakalnis, datuojamas dar I tūkstm. pr. m. e. Kadaise jis atliko gynybines funkcijas, dabar jo šlaitai yra, ant piliakalnio auga lapuočiai ir eglynai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Birštono savivaldybės gyvenvietės
Imperatorius Šiova

Imperatorius Šiōva (), Hirohito () (1901 m. balandžio 29 d. – 1989 m. sausio 7 d.) – 124-asis Japonijos imperatorius, valdęs 1926–1989 m. Jis – ilgiausiai Japonijos istorijoje valdęs imperatorius, kurio valdymas sutapo su ypač sudėtingu laikotarpiu. Tai ir Japonijos militarizmo bei ekspansionizmo politikos klestėjimas, ir Antrasis pasaulinis karas Ramiajame vandenyne, ir JAV okupacija, ir galiausiai, spartus šalies klestėjimas ir ekonominis stebuklas po karo.

Hirochito vaikystės vardas ), suaugusio – Hirochito. Jo valdymo devizas – Šiōva ('spindinti taika').

Šeima 
Jo tėvai:
 tėvas – Imperatorius Taišio (大正 天皇, Taišiō tennō), tikrasis vardas: Jošihito, ,
 motina – Sadako Kudžiō, .
 Žmona – imperatorienė Kōdžiun (香淳 皇后), buvusi princesė Nagako (),

1924 m. vedė princesę Nagako, kartu jie turėjo septynis palikuonis:
 Princesė Šigeko (Teru no mija Šigeko Naišinnō 照宮 成子 内親王), (1925–1961);
 Princesė Sačiko (Hisa no mija Sačiko Naišinnō 久宮 祐子 内親王), (1927–1928);
 Princesė Kazuko (Taka no mija Kazuko Naišinnō 孝宮 和子 内親王), (1929–1989);
 Princesė Acuko (Jori no mija Acuko Naišinnō 順宮 厚子 内親王), (1931-);
 Imperatorius Akihito (Cugu no mija Akihito Šinnō 継宮 明仁 親王), (1933-)
 Princas Hitači (Hitači no mija Masahito Šinnō 常陸宮 正仁 親王), (1935-), vedė Hanako Cugaru 津軽 華子 (Cugaru Hanako);
 Princesė Takako (Suga no mija Takako Naišinnō 清宮 貴子 内親王), (1939-).

Šiova
San Chuano provincija

San Chuano provincija () – provincija vakarinėje Argentinos dalyje. Šiaurėje-rytuose ribojasi su La Riochos, pietryčiuose – su San Luiso, pietuose – su Mendosos provincijomis. Visa vakarine riba ribojasi su Čilės Respublika. Administracinis centras – San Chuanas.

Geografija 
Provincija išsidėsčiusi kalnuotame ir sausame Cuyo regione. Teritorijos rytus užima sausos plokščios lygumos (sausųjų pampų dalis), centrinę dalį – neaukšti kalnagūbriai (Sierra de Tontal, Sierra de la Punilla ir kt.; Pampų Kalnagūbrių zona), o vakarus – aukštos Andų kalnų grandinės (aukštis iki 6770 m, Mersedarijo k.). Klimatas sausas ir karštas. Vyraujantis vėjas – Zonda. Dauguma kritulių iškrenta vasarą, dažnai sukeldami audras. Didelė dienos ir nakties temperatūrų kaita. Kalnuose neretos šalnos. Būdingas dirvožemis – raudonžemis. Provincijos šiaurės rytuose yra išlikusios 200 mln. metų senumo geologinės formos (Ischigualasto provinciniame parke). 

Dauguma upių priklauso Desaguadero vandens sistemos baseinui: (Bermechas – Desaguadero dalis, San Chuano upė, Chačalis). Sausuoju metu dauguma upių išdžiūsta, susiskaido į atskirus telkinius. Didesnių upių slėniai – svarbios žemės ūkio sritys. Yra nemažai druskingų pelkių ir druskos lygumų (Lagunas de Huanacache, Salina Pampa de los Latas, Pampa de las Salinas, Salinas de Mascasin ir kt.).

San Chuano provincija yra seismiškai aktyvioje zonoje, todėl neretai įvyksta žemės drebėjimai. Paskutinis galingas žemės drebėjimas įvyko 1944 m.

Ekonomika 
Vynininkystė – tradicinė ir pagrindinė provincijos ūkio šaka. 56 % dirbamos žemės naudojama vynuogių plantacijoms. Pagal vyno gamybą San Chuano provincija nusileidžia tik Mendosos provincijai. Taip pat dar auginami pomidorai, kukurūzai, bulvės, figos, persikai ir kt. 

Didelę svarbą užima ir gavybos pramonė. Išgaunamas auksas, švinas, grafitas ir molis. Yra maisto, tekstilės pramonės įmonių. Elektros energija gaunama hidroelektrinėse (Quebrada de Ullum, La Roza, El Pinar ir kt.) bei šiluminėse elektrinėse.

Kadangi provincija atoki ir neturi ypatingų lankytinų objektų, turizmas išvystytas menkai. Svarbiausi turistiniai objektai yra San Chuano miestas, Ischigualasto parkas, Pismantos karštosios versmės, pagoniška Difunta Correa šventovė.

Gyventojai 
Provincijoje gyvena virš 600 tūkst. gyventojų, iš jų šeštadalis – San Chuane. Jo apylinkėse (Didžiajame San Chuane) susitelkę dauguma provincijos gyventojų (420 tūkst.). Kitas tankiau gyvenamas regionas yra šiaurėje. Andų aukštikalnės beveik negyvenamos. Didžiausi miestai:
 San Chuanas
 Kausetė
 San Chose de Chačalis
 Vilja Cheneral San Martinas

Nuorodos 
 Oficiali provincijos svetainė
 Provincijos žemėlapis
 Turistinė svetainė 

Argentinos provincijos
Damir Mulaomerović

Damiras Mulaomerovičius (g. 1974 m. rugsėjo 19 d. Tuzloje) – Kroatijos krepšininkas, treneris.

2006 metais tapo Pirėjo „Olympiacos“ komandos nariu ir šioje ekipoje pakeitė traumuotą lietuvį Arvydą Macijauską.

Damiras Mulaomerovičius karjerą pradėjo gimtajame Tuzlos mieste, o po labai sėkmingų keturių šio miesto komandoje praleistų sezonų, perėjo į Zagrebo „Ciboną“ čia praleidęs dar keturis nuostabius sezonus krepšininkas tapo Bolonijos „Team System“ komandos nariu, o vėliau perėjo į Stambulo „Efes Pilsen“. 2001 metais krepšininkas tapo Atėnų „Panathinaikos“ nariu ir su šia komanda laimėjo Eurolygą. Po labai sėkmingo sezono krepšininkas gana netikėtai perėjo į daug silpnesne laikytą komanda „Snaidero“, bet sezonui vos prasidėjus papildė Madrido „Real“ gretas. Galiausiai krepšininkas vėl grįžo į Graikiją kur rungtyniauvo įvairiose komandose. 2006 m. pasirašė kontraktą su Pirėjo „Olympiacos“ komanda, kurioje turėjo pakeisti traumuotą lietuvį A. Macijauską. Eurolygoje krepšininkas pelnydavo po 2,5 taško. Graikijos lygoje jo statistika daug geresnė (vidutiniškai po 9,4 tšk.), tačiau dėl nesutarimų su komandos treneriu P. Geršonu kroatas buvo atleistas. 2007 m. sausio 20 d. pasirašė kontraktą su Ispanijos aukščiausioje lygoje rungtyniaujančia San Sebastjano „Bruesca“. Šios ekipos vaovai tikisi, kad D. Mulaomerovičius padės komandai kovoti dėl išliko stipriausioje Ispanijos lygoje.

Pasiekimai 

 1995–1998 metų Kroatijos čempionas
 2000 metų Turkijos Prezidento taurės laimėtojas
 2001 metų Turkijos taurės laimėtojas
 2002 metų Eurolygos čempionas

Mulamomerovič, Damir
Mersedarijas

Mersedarijas () – viršukalnė Anduose, aukščiausia Ramaldos kordiljeroje. Išsidėsčiusi Argentinoje, San Chuano provincijos pietvakariuose, netoli sienos su Čile, 100 km į šiaurę nuo Akonkagvos. Aukštis – 6720 m (kitais duomenimis – 6770 m). Pirmieji įkopė 1933 m. sausio 18 d. lenkų alpinistai Adam Karpiński ir Wiktor Ostrowski.

Nuorodos 
 Iliustracijos ir aprašymai

Argentinos kalnai
Jaromír Blažek

Jaromiras Blažekas (; g. 1972 m. gruodžio 29 d.) – čekų futbolininkas, Prahos Spartos futbolo komandos vartininkas, antrasis Čekijos rinktinės vartininkas.
Vedęs ir turi du vaikus.

Klubinė karjera 
Per savo profesionalo karjerą J. Blažekas yra atstovavęs šiems futbolo klubams: SK Slavia Praha, FC Bohemians 1905, FK Marila Příbram, FK Viktoria Žižkov, SK Dynamo České Budějovice ir Spartak ČKD Blansko.

Karjera rinktinėje 
1993 metais sužaidė trejas rungtynes už Čekijos jaunimo futbolo rinktinę iki 21 metų.

Nacionalinėje komandoje debiutavo 2000 metų kovo 29 dieną, saugodamas vartus draugiškose rungtynėse prieš Australiją. 2006 m. yra antrasis rinktinės vartininkas po Petro Čecho. Iki 2006 m. rugsėjo 25 d. rinktinėje yra sužaidęs dvylikoje varžybų, iš viso 900 minučių.

Pasiekimai 
 Čekijos lygos čempionas (1996, 2003, 2005, 2007)
 Čekijos taurės laimėtojas (2004, 2006, 2007)
 Trečioji vieta 2004 m. Europos futbolo čempionate, Portugalijoje

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 

Čekijos futbolininkai
Kuliškiai (Klaipėda)

Kuliškiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Gargždų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Mažmeninė prekyba

Mažmeninė prekyba – prekyba asmeninio arba namų ūkio vartojimo prekėmis mažais kiekiais.

Mažmenine prekyba užsiimančios įmonės (pvz., parduotuvės) ar asmenys perka prekes dideliais kiekiais tiesiai iš gamintojo arba didmenine prekyba užsiimančių įmonių, ir parduoda jas mažais kiekiais bei didesnėmis kainomis galutiniam vartotojui. Galutinis vartotojas prekes panaudoja savo reikmėms, vartojimui. Kartais mažmenine prekyba besiverčianti įmonė visą ar dalį savo parduodamos produkcijos pagamina pati.

Mažmeninė prekyba taip pat gali vykti internetu (elektroninė komercija).

Taip pat skaitykite 
 Didmeninė prekyba

Informacija tinkle apie mažmeninę prekybą 
 Mažmeninės prekybos tinklų naujienos. Lietuvos ir Rytų Europos regiono bei NVS šalys. Rusų kalba.
 Lietuvos mažmeninės prekybos žemėlapis. Anglų kalba.
Paežeris (Klaipėda)

Paežeris – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, į pietus nuo Endriejavo. Seniūnaitijos centras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Paežeris (Pajūris)

Paežeris – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Pajūrio. Kaimo pietryčiuose telkšo Kupstis. Ežero pakrantėje yra Paežerio alkakalnis bei ąžuolų parkas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Paežeris (reikšmės)

Paežeriu vadinami kaimai:

 Klaipėdos rajone;
 Panevėžio rajone:
 Ramygalos seniūnijoje,
 Vadoklių seniūnijoje;
 Raseinių rajone;
 Šilalės rajone:
 Laukuvos seniūnijoje,
 Pajūrio seniūnijoje,
 Upynos seniūnijoje;
 Telšių rajone.

Ežerai:

 Paežeris (Kaišiadorių r.)
 Paežeris (Rokiškio r.)

Taip pat skaitykite 
 Paežerys
Pipirai (Klaipėda)

Pipirai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Klaipėdos miesto šiaurinės ribos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Triušiai (Klaipėda)

Triušiai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Plikių, šalia kelio . Pro kaimą teka Bonalė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
San Chuanas (Argentinos upė)

San Chuanas (isp. Río San Juan) – upė Argentinoje, San Chuano provincijos pietuose, Desaguadero sistemos dalis. Prasideda ties Kalingastos miestu susiliejus Calingasta, Castaño Viejo ir Río de los Patos upėms, prasidedančioms Anduose, apie 4000 m aukštyje, provincijos pietvakariuose, Čilės pasienyje. Nuo Kalingastos upė teka į rytus ir pietryčius, prateka San Chuano aglomeraciją, kurioje patvenkta Quebrada de Ullum užtvanka. Toliau teka į pietus, nuo santakos su Mendosos upe į rytus pasieniu su Mendosos provincija. Įteka į Desaguaderą pačiuose San Chuano provincijos pietryčiuose, netoli Salina Pampa de las Latas druskynių. Aukštupyje naudojama plaukojimui kalnų upėmis, žvejybai, vindserfingui. Intensyviai naudojama irigacijai.

Argentinos upės
Asulis

Asulis ( – „mėlyna(s)“) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, 302 km į pietvakarius nuo Buenos Airių, prie Asulio upės. Apygardos (partido) administracinis centras. 53 tūkst. gyventojų.

Gubernatoriaus Juan de Rosas nurodymu, dabartinio miesto vietoje buvo pastatyta San Serapio Mártir del Arroyo Azul tvirtovė, skirta apsiginti nuo galimų indėnų genčių atakų. 1832 m. gruodžio 16 d. milicijos generolas Pedro Burgos įkūrė Asulio gyvenvietę. Miesto statusą gavo 1895 m.

Išvystytas žemės ūkis, gyvulininkystė, taip pat pramonė. Svarbus mėsos eksporto centras. Yra universitetas. Asulis taip pat yra svarbus turistinis centras. Pro miestą praeina Buenos Airių – Bahija Blankos kelias. Geležinkelis į Las Floresą.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Miesto naujienos

Buenos Airių provincijos miestai
Daubėnai (Kretinga)

Daubėnai – kaimas vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietus nuo Darbėnų.

Geografija 

Sodybos išsimėtę kalvotoje, miškingoje teritorijoje, kurios centrinėje dalyje yra sodininkų bendrija. Rytinę dalį apima Daubėnų, pietvakarinį pakraštį – Žydiškių miškai. Kadangi gruntinis vanduo yra palyginti arti paviršiaus ir vyrauja nelaidžios pamatinės uolienos, aplinkiniai miškai yra pelkėti. Vyrauja spygliuočių medynai, pelkėtose vietose yra beržynų. Į vakarus stūkso Dimitravo ir Kadagynų miškai. Per kaimą iš dalies nekanalizuota vaga teka Tenžė, eina kelias , Bajorų–Priekulės geležinkelis. Miške į šiaurės rytus nuo Daubėnų įsteigtas Daubėnų pušies apsaugai skirtas genetinis draustinis.

Istorija 

Kaimas susiformavo XVII–XVIII a. Priklausė Darbėnų dvarui ir parapijai. 1846 m. jame buvo 7 dūmai. XIX a. pirmoje pusėje miškingoje žemėje susiformavo užusienis, priklausęs Daubėnų kaimo bendruomenei. Panaikinus baudžiavą, 1870 m. 39 kaimo ir užusienio valstiečiai mokėjo išperkamuosius žemės mokesčius Juozapo Tiškevičiaus Darbėnų dvarui.

XVII–XIX a. kaime veikė dvejos kapinaitės, kuriose daugiausia laidoti nuo maro ir kitų užkrečiamų ligų mirę gyventojai.

1915 m. okupacinė vokiečių valdžia per kaimą nutiesė geležinkelį Bajorai–Priekulė (Kuršo sritis), sujungusį Vokietijos ir Rusijos geležinkelius.

1923 m. buvo 21 ūkis.

XX a. 9 dešimtmetyje įkurta Daubėnų sodų bendrija.

Daubėnai – vienintelė Lietuvoje gyvenvietė, kurioje viena greta kitos veikia 2 – privati ir valstybinė geležinkelio pervažos.

Gyventojai

Kultūros paveldas 
 Daubėnų senovės gyvenvietė (I tūkst. II pusė – II tūkst. pr.)
 Daubėnų I senosios kapinės (XVII–XIX a.), vadinamos Markapiais
 Daubėnų II senosios kapinės (XVII–XIX a.), vadinamos Maro kapais

Šaltiniai

Nuorodos 
 Irena Šeškevičienė. Kaimą tarp daubų atgaivino sodininkai. – Pajūrio naujienos – 2009, birželio 12

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
San Luiso provincija

San Luiso provincija () – provincija centrinėje Argentinoje. Šiaurėje ribojasi su La Riochos, rytuose – su Kordobos, pietuose – su La Pampos, vakaruose – su Mendosos, šiaurės vakaruose – su San Chuano provincijomis. Administracinis centras – San Luisas.

Geografija 
Pietinę ir centrinę provincijos dalis užima plokščios pampų lygumos. Šiaurinė dalis priklauso Kujo ir pampų kalnagūbrių regionui. Šioje provincijos dalyje iškilę San Luiso ir Komečingoneso kalnagūbriai, o šiaurės vakaruose – Guayaguas, Cantanal, Quijadas, Alto Pencoso kalnagūbriai. Tarp šių kalnagūbrių grupių įsiterpusi Pampa de las Salinas dubuma. Klimatas vidutinių platumų, kontinentinis; daugiausia sausas. Tačiau dėl kalnagūbrių įtakos (rytiniuose šlaituose iškrinta gerokai daugiau kritulių nei vakariniuose) susiformuoja atsikiri mikroklimatai, pavyzdžiui, Vilja de Merlo kurortiniame mieste. San Luise metinė oro temperatūra yra 17 °C, tačiau skirtingu metų laiku ji labai svyruoja – nuo 3 °C iki 33 °C. Visu vakariniu provincijos pakraščiu teka Desaguaderas (dalis jo vadinama Saladu). Šiaurinėje San Luiso provincijos dalyje upių tinklas gerokai tankesnis nei pietinėje. Svarbiausios upės – Kuintas ir Konlara. Pampoje yra daug nedidelių ežerėlių, o šiaurinėje dalyje – didelių druskos ežerų: Pampa de las Salinas, Saline del Bebedero, Salina Pampa de las Latas. Yra Sierra de las Quijadas nacionalinis parkas.

Ekonomika 
Didžiuosiuose miestuose išvystyta tekstilės, maisto, popieriaus ir kartono, keramikos, statybinių medžiagų, plastiko pramonė. Gyvulininkystė, javų (daugiausiai kukurūzų) auginimas. Yra kalkių ir marmuro telkiniai, taip pat išgaunamas uranas, druska ir volframas.

Gyventojai 
San Luiso provincijoje gyvena tik 367 tūkst. gyventojų; iš jų apie trečdalį San Luiso mieste. Dauguma gyventojų susitelkę teritorijos šiaurės rytuose – derlingesniuose kalnagūbrių slėniuose. Daug rečiau gyvenamos pampų lygumos ir šiaurės vakarų įduba. Didžiausi miestai:
 San Luisas
 Vilja Mersedesas
 Merlas
 Konkaranas
 Santa Rosa de Konlara
 La Toma

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 
 Provincijos žemėlapis
 Turizmas San Luiso provincijoje 

Argentinos provincijos
Maurai

Maurai – bendras Šiaurės Afrikoje gyvenančių klajoklių berberų, kuriuos VII a. islamizavo arabai, pavadinimas. Po to maurai dalyvavo arabams užkariaujant Iberijos pusiasalį. Vėliau maurais vadinta musulmonų tauta, viduramžiais gyvenusi dabartinės Ispanijos teritorijoje (Al Andalusijoje). Tautos pavadinimas kildinamas nuo Romos provincijos Mauretanijos ar Mauritanijos karalystės. Maurai yra maišytos ispanų, arabų ir berberų kilmės. Tarp XI a. ir XVII a. buvo priversti persikelti į Šiaurės Afriką, daugiausiai dabartinį Maroką.

1911 m. Encyclopædia Britannica maurus apibūdina kaip protingus, mandagius ir neretai raštingus, nors tuo pat metu ganėtinai žiaurius ir kerštingus. Tai buvo grėsmingiausi piratai visoje Viduržemio jūroje. Tarp jų klestėjo vergovė. Encyclopædia Britannica taip pat rašo jog yra paplitusi klaidinga nuomonė jog maurai juodaodžiai. Iš tiesų tai baltaodžių rasė juodais plaukais bei akimis, nors oda dažnai daug patamsėjusi nuo saulės. Maurai taip pat apibūdinami kaip labai atsidavę savo islamiškam tikėjimui. 

Mauro galva pasitaiko herbuose, tai vienas hieraldikos elementų. Šio elemento tiksli kilmė ir reikšmė nėra labai aiškūs.

Istorija 
Maurai į Ispaniją ir Portugaliją atkeliavo iš Maroko. Ferdinando ir Izabelės kariuomenė Ispanijoje įveikė maurus, tačiau buvo pasirašyta taikos sutartis ir Ispanijoje gyveno ir katalikų, ir musulmonų. Tačiau krikščionys per prievartą pakrikštijo visus maurus. Dar ir dabar Ispanijoje švenčiama diena, kai ispanai nugalėjo maurus. Taip pat maurai buvo atkeliavę ir į Korsiką, Sardiniją bei Algarvę, kurių simbolis yra mauras apsirišęs juosta. Tai yra ir Ispanijos regiono Aragono simbolis.

Maurų palikimas 
Iki šių dienų yra išlikę tokie maurų pastatai, kaip Alhambra, Maurų rūmai Sevilijoje. Pastatai garsėja musulmonišku spalvingumu ir stiliumi.

Šaltiniai 

Berberai
Ispanija
Maroko tautos
Afrikos tautos
Europos tautos
Kauno gaisrinė

Kauno miesto gaisrinė yra Kauno miesto centre, į pietus nuo centrinio pašto, priešais Nemuno salą. Architektūros paminklas. Pastatyta 1930 m. Nemuno ir I. Kanto gatvių sankirtoje (architektas Edmundas Frykas). Pastatas tebeatlieka Kauno ugniagesių centro funkcijas, laikomas vienu gražiausių tokios paskirties pastatų Lietuvoje.

Kauno pastatai
Lietuvos gaisrinės
Gaisrinė
Kerala

Kerala () – valstija Pietų Indijoje. Šiaurėje ji ribojasi su Karnataka, rytuose su Tamilnadu. Vakaruose ir pietuse valstiją supa Indijos vandenynas.

Valstijoje gyvena apie 33,38 mln. gyventojų, kurių dauguma kalba malajalių kalba. Sostinė – Tiruvanantapuramas.

Pietų Azijos subregionas 
Keralos valstija sutampa su istoriniu – kultūriniu Pietų Azijos subregionu. Jis yra apgyvendintas malajalių tautos. Šis regionas – vienas naujausių, susiformavęs ir atskirą identitetą įgijęs tik apie VIII a. Iki tol jis buvo Tamilakamo dalis. Stiprėjant malajalių identitetui, formuojantis savarankiškai jų kalbai, rašto sistemai (malajalių raštas), kultūrai, regionas pradėtas vadinti Malajalamu. Vėliau jam prigijo pavadinimas Kerala.

Istorija 

Savarankiška Keralos istorija, lyginant su kitų Pietų Azijos subregionų istorijomis, yra palyginti nesena. Iki VIII a. ji buvo Tamilakamo istorijos dalis, ir buvo valdomas kaip Čeros valstybės (kurios centras buvo Tamilnade) provincija. Nuo III a. čia įsigalėjo kalabharai.

IX a. pradžioje Keralos teritorijose susikūrė Antroji Čera, kurios valdovai kildino save iš senosios Čeros dinastijos. Valdant Kulasecharų dinastijai, Čera valdė visą Keralos pajūrį iš sostinės Kodungaluro. Atrodo, tuo metu ji valdė ir pajūrio Karnataką (Kanaros regioną). Čera aktyviai kovojo su galingomis to meto tamilų imperijomis Pandija ir Čola.

Antrosios Čeros valstybėje ėmė formuotis malajalių tautybė, kuri atsiskyrė nuo kitų tamilų. Kristalizavosi atskiras malajalių identitetas, kultūra. Valstybė kontroliavo didelę dalį Indijos vandenyno prekybos, čia apsistojo daug arabų pirklių.

Nuo Čolos antpuolių valstybė silpo ir apie XI a. suskilo į daugybę smulkių feodalinių valdų, vadinamų svarupamais (സ്വരൂപം), valdomų iš sostinių kovilakamų. Juos valdė valdovai, kurie tarpusavyje kariavo. Iškilo karių nairų sluoksnis. Stipriausi svarupamai buvo Kolathunadas, Kožikodė, Kočis ir Venadas. Nuo XVIII a. vidurio vyko konsolidacija, kuomet svarupamai įjungti į tris karalystes: Travankorą, Kočį ir Kožikodę.

Nuo XV a. pabaigos čia įtaką įgijo portugalai, vėliau olandai, britai. Britų Indijos laikais buvo išlaikyta karalysčių savivalda.

Po Indijos nepriklausomybės Travankoras ir Kočinas buvo sujungti į vieną valstiją. 1956 m. prie jų buvo prijungtas Madrasas, taip suformuojant Keralos valstiją.

Religijos 
 Hinduizmas – 54,73 % (2011 m.)
 Islamas – 26,56 %
 Krikščionybė – 18,38 %
 Kita ar jokios religijos - 0,32 %

Didžiausi miestai 

 Tiruvanantapuramas – 752 490 (2011 m.)
 Kočis – 601 574
 Kožikodė – 432 097
 Kolamas – 432 097
 Trisuras – 315 596
 Alapuža – 174 164
 Palakadas - 131 019

Kultūra 

Kerala
Juozas Vaičkus

Juozas Vaičkus (1885 m. balandžio 16 d. Zastaučiuose, Telšių apskritis, Rusijos imperija – 1935 m. balandžio 7 d. Kaune) – Valstybės teatro režisierius.

Biografija 
J. Vaičkus 1905 m. Sankt Peterburge suorganizavo vadinamąjį Skrajojamajį teatrą. 1916 m. jis įkūrė pirmąją lietuvių teatro studiją, išugdė pirmuosius profesionalius lietuvių aktorius: O. Kurmytę, T. Vaičiūnienę, P. Kubertavičių, J. Stanulį.

1919 m. jis įsitraukė į Lietuvių meno kūrėjų draugiją ir pradėjo teatrinę veiklą Kaune. 1920 m. sausio 19 d. Kauno teatro rūmuose įvyko pirmasis vaidyklos spektaklis – J. Vaičkaus režisuota H. Zudermano pjesė „Joninės“. Vėliau, kilus nesutarimams, J. Vaičkus iš teatro pasitraukė. 1923–1928 m. jis dirbo JAV, Holivude studijavo kino meną.

1931 m. J. Vaičkus sugrįžo į Lietuvą. Kaune jis įsteigė privačią Vaidybos studiją, kurioje mokėsi virš 100 mokinių. Po metų studijoje jau buvo vaidinami spektakliai. Kartu su operatoriumi A. Žibu J. Vaičkus sukūrė dokumentinius filmus apie poeto Maironio laidotuves ir Palangą. 1932 m. J. Vaičkus įsteigė lietuviškų filmų kūrimo bendrovę „Lietfilmas“, norėjo kurti vaidybinius filmus. Daliai J. Vaičkaus mokinių perėjus pas režisierių A. Oleką-Žilinską, rengti projektai nutrūko.

J. Vaičkus mirė 1935 m. Palaidotas Kauno Eigulių kapinėse.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Apie J. Vaičkų 
 Žymūs Kauno žmonės

Lietuvos aktoriai
Lietuvos režisieriai
Islandijos aukščiausioji futbolo lyga

Úrvalsdeild karla – Islandijos aukščiausioji futbolo lyga, kurioje žaidžia 12 stipriausių šalies futbolo klubų komandų.

Apie Úrvalsdeild karla 
Lyga įkurta 1912 m. Dėl šalto klimato sezonas prasideda pavasarį ir baigiasi rudens pradžioje. 

Čempionai atstovauja Islandijai UEFA Čempionų lygoje, antrosios vietos laimėtojai – UEFA taurės varžybose (nuo 2021 n. Konferensijų lygos atrankose).

Dvi paskutines vietas užėmusios komandos iškrenta į pirmąjį divizioną (1. deild karla), jas pakeičia dvi geriausios 1. deild karla komandos.

Komandos

Dalyviai 2022 m. sezone 

</div>

Dalyviai 2020 m. sezone 
 KR Reykjavik
 Breiðablik
 FH Hafnarfjörður
 Stjarnan
 KA Akureyri
 Valur Reykjavík
 Fylkir Reykjavík
 Víkingur Reykjavík
 HK Kópavogur
 ÍA Akranes
 ÍF Grótta ( kilimas iš II pakopos)
 Fjölnir Reykjavík ( kilimas iš II pakopos)

Prizininkai

Taip pat skaitykite

Nuorodos 
 Lygos svetainė
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės
 Foot.dk archyvas
 Soccerway.com
 The-sports.org

Islandijos futbolo varžybos
UEFA šalių pirmenybės
Ostrolenka

Ostrolenka (, ) – miestas-apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, 120 km į šiaurės rytus nuo Varšuvos, prie Narevo upės. Ostrolenkos pavieto centras, taip pat sudaro atskirą pavietą. 54,1 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Ostrolenka pirmąkart minima XI a. XI–XII a. Ostrolenkos vietoje buvo pilis, o kairiajame Narevo krante – prekyvietė. Miesto teises gavo 1373 m. Ostrolenka – svarbus pramonės centras: yra didelė celiuliozės gamykla, šiluminė elektrinė, maisto gamyba. Yra 2 aukštosios mokyklos ir kolegija. Mieste galima aplankyti krašto muziejų, lapkričio sukilimo mauzoliejų, teatrą, keletą istorinių paminklų ir įspūdingą 1995 m. pastatytą Madalinsko tiltą (Most Madalińskiego).

Dėl celiuliozės fabriko pramoninėje Ostrolenkos dalyje tvyro nemalonus kvapas, esant stipresniam vėjui jaučiamas net už 5-8 km. Be to, šiluminės elektrinės vamzdžiai, išvedžioti palei miesto gatves, sudaro neestetišką vaizdą.

Nuorodos 

 Oficiali svetainė (lenkų k.)

Lenkijos miestai
Kazanės UNIKS

Kazanės „UNIKS“ () – Rusijos krepšinio klubas, iš Tatarstano sostinės Kazanės.

Santrumpa UNIKS reiškia „UNIversitetas – Kultūra – Sportas“ (Университет – Культура – Спорт).

Istorija 

Komanda įkurta 1991 metais. Didžiausia komandos pergalė yra Rusijos čempionato sidabras 2001 ir 2004 metais, bei FIBA Europos Lygos nugalėtojų titulas. 2003 komanda tapo FIBA-Europos Čempionų taurės Šiaurės konferencijos nugalėtojais.

Po gan nesėkmingo 2005–2006 metų sezono „Unics“ vyriausiuoju treneriu tapo lietuvis Antanas Sireika, į komandą su buvusiu nacionalinės rinktinės treneriu atėjo ir jo padėjėjas Gintaras Krapikas, bei buvęs Kauno „Žalgirio“ lyderis Darjušas Lavrinovičius. Komandoje iš seniau liko ir dar du lietuviai krepšininkai – Saulius Štombergas bei Kšyštofas Lavrinovičius, o komandos trenerio asistentu ir toliau dirba Valdemaras Chomičius. Tačiau po 2006–2007 m. sezono klubą paliko Kšyštofas Lavrinovičius, persikėlęs į Sienos MdP ekipą, bei profesionalaus krepšininko karjerą baigęs Saulius Štombergas.

2010–2011 m. UNIKS debiutavo „Eurolygoje“ ir laimėjo Europos taurę. Komandą link trofėjaus atvedė Markas Popovičius, Macejus Lampė, Terelas Lidėjus. Vėliau Kazanės komanda dar du kartus pasiekė Europos taurės finalą (2014 ir 2021 m.), bei pateko į „Eurolygą“. 2022 m., prasidėjus karui Ukrainoje, komanda pašalinta iš „Eurolygos“.

Pasiekimai 

 Europos taurė – 2011 m.
 FIBA Europos Čempionų taurės šiaurės konferencija – 2003 m.
 Rusijos krepšinio taurė – 2003, 2009, 2014 m.
 Europos Iššūkio taurė – 2004 m.

Lietuviai 
 Eurelijus Žukauskas (2002–2004 m.)
 Saulius Štombergas (2003–2004, 2005–2007, 2009–2010 m.)
 Kšyštof Lavrinovič (2005–2007 m.)
 Darjuš Lavrinovič (2006–2008 m.)
 Artūras Milaknis (2015–2016 m.)
 Antanas Sireika (treneris, 2006–2008 m.)
 Valdemaras Chomičius (treneris, 2009–2010 m.)

Treneriai 

  Aleksandras Zriadčikovas (1994–96 m.)
  Georgijus Koroliovas (1996–98 m.)
  Draganas Višnevacas (1998 m.)
  Jevgenijus Kovalenka (1998–00 m.)
  Stanislavas Jeriominas (2000–06, 2013 m.)
  Antanas Sireika (2006–08 m.)
  Aco Petrovičius (2008–09, 2012–2013 m.)
  Valdemaras Chomičius (2009–10 m.)
  Jevgenijus Pašutinas (2010–12, 2014–17 m.)
  Andrea Trinkjeris (2013–2014 m.)
  Argiris Pedulakis (2014 m.)
  Dimitris Priftis (2017–2021 m.)
  Velimiras Perasovičius (2021– m.)

Nuorodos 

 Oficialus puslapis

Rusijos krepšinio klubai
Kazanė
Saulius Štombergas

Saulius Štombergas (g. 1973 m. gruodžio 14 d. Klaipėdoje) – vienas geriausių Lietuvos krepšininkų, buvęs nacionalinės rinktinės kapitonas, baigęs profesionalaus krepšininko karjerą.

2004 m. krepšininkui suteikta garbė nešti Lietuvos vėliavą Atėnų olimpinių žaidynių atidarymo ceremonijoje.
2007 m. birželio 20 d. oficialiai paskelbė, kad baigia profesionalaus krepšininko karjerą.  Tačiau pratęsė karjerą 2009 m. liepos 9 d. sudarė vienerių metų sutartį su Kazanės „Unics“ klubu , tačiau sezono pabaigoje ji nebuvo pratęsta.

2011 m. sausio 21 d. tapo Kauno Žalgirio-Sabonio mokyklos vyr. trenerio asistentu. 2011 m. lapkričio 9 d. tapo Kauno „Žalgirio“ vyr. trenerio asistentu.

2013 m. spalio 28 d. tapo Kauno „Žalgirio“ vyriausiuoju treneriu. 2014 m. balandžio 8 d. atsistatydino iš vyriausiojo trenerio pareigų.

Pasiekimai 
 1995 metų Europos vicečempionas
 2003 metų Europos čempionas
 1996, 2000 metų Olimpinių žaidynių bronzos medalio laimėtojas
 1993, 1998, 1999, 2003 LKL čempionas
 1999 metų NEBL čempionas
 1999 metų Eurolygos čempionas
 1998 metų Europos visų žvaigždžių rungtynių dalyvis
 2001 metų Ispanijos lygos visų žvaigždžių rungtynių dalyvis
 2001 metų Eurolygos vicečempionas
 2002 metų Turkijos lygos ir taurės laimėtojas
 2003 metų Europos krepšinio čempionato laimėtojas
 2004 metų FIBA Europos Lygos visų žvaigždžių rungtynių dalyvis
 2004 metų FIBA Europos Lygos čempionas
 2004, 2007 metų Rusijos vicečempionas
 2004 metų Turkijos prezidento taurės laimėtojas
 2005 metų Turkijos taurės laimėtojas
 2007 metų Rusijos taurės vicečempionas
 2007 metais išrinktas į trečiąjį simbolinį geriausių Rusijos lygos žaidėjų penketą
 2008 NKL vicečempionas

Šaltiniai 

Lietuvos krepšininkai
Lietuvos olimpiečiai
Selektyvieji serotonino reabsorbcijos inhibitoriai

Selektyvieji serotonino reabsorbcijos inhibitoriai, SSRI (angliško pavadinimo „Selective serotonin reuptake inhibitor“ abreviatūra) – grupė antidepresantų, nerimo, asmenybės sutrikimus šalinančių vaistų, tokių, kaip fluoksetinas, dapoksetinas, sertralinas. Nors SSRI nepageidaujamų pašalinių poveikių tyrimas niekada nebuvo nutrūkęs, visuomenėje netyla diskusijos jų naudingumo tema. Visgi naujausias ir didžiausias antidepresantų tyrimas, publikuotas prestižiniame "The Lancet" žurnale, kuris apibendrino daugiau kaip 100 tūkstančių žmonių duomenis, aiškiai įrodė, jog visi iki vieno antidepresantai yra veiksmingi, veikia geriau nei placebo, tarpusavyje labiausiai skiriasi šalutiniais poveikiais.  Tyrimo autoriai tikisi, jog šis tyrimas kartą ir visiems laikams užkirs kelią tolimesnėms abejonėms dėl vaistų veiksmingumo ir kad daugiau nei vienam pacientui neteks kentėti negaunant efektyvaus ir įrodyto gydymo.

Veikimo mechanizmas 
Signalas tarp dviejų nervinių ląstelių sinapse perduodamas neuromediatoriais. Kai siunčiančioji ląstelė į sinapsinį plyšį išskiria mediatorius, priimančiosios ląstelės receptoriai aptinka konkretaus mediatoriaus buvimą ir siunčia signalą tolyn, o mediatorius atsijungia nuo priimančios ląstelės ir sugrąžinamas į siunčiančiąją ląstelę. Čia ir pasireiškia serotonino reabsorbcijos inhibitoriai, kurie inhibituoja (o priklausomai nuo koncentracijos gali ir blokuoti) mediatoriaus absorbciją į siunčiančiąją ląstelę. Neabsorbuotas siunčiančiojoje ląstelėje serotoninas pasilieka sinapsiniame plyšyje ir veikia receptorius pakartotinai (serotonino koncentracija sąlyginai didėja). Manoma, kad su serotonino kiekio patologiniais pokyčiais susiję nuotaikos pokyčiai, nerimas, depresija, šizofrenija, anhedonija.

Skirtingai nuo triciklinių antidepresantų (TCA), dauguma SSRI preparatų ženkliai veikia tik serotonino, bet ne kitų neuromediatorių koncentracijos pokytį (išimtis: fluoksetinas), todėl paprastai laikomi saugesniais. Nors nėra ryškaus efektyvumų skirtumo tarp SSRI ir TCA, kurie buvo naudojami prieš atsirandant SSRI, bet SSRI toksinė dozė yra didesnė, todėl sudėtinga jais piktnaudžiauti, norint nusižudyti, be to, jiems atsiradus buvo manoma, kad SSRI turi mažiau ir švelnesnių šalutinių poveikių.

Bibliografija 

Antidepresantai
Tadžikų kalba

Tadžikų kalba (тоҷикӣ, تاجیکی‎, tojikí) – persų kalbos variantas, vartojamas Vidurinėje Azijoje. Tai indoeuropiečių kalba, priklausanti iranėnų kalbų grupei. Tadžikų kalbos varotojai daugiausia gyvena Tadžikistane ir vakarų Pakistane. Tai oficiali Tadžikistano kalba. 

Tadžikų kalba išsivystė iš persų ir kartu su Afganistane vartojama dari priklauso rytų persų dialektams. Seniau ji buvo laikoma vietine persų kalbos tarme, vartota Vidurinės Azijos tadžikų etninės grupės. Kalba nutolo nuo Afganistane ir Irane vartojamos persų kalbos dėl valstybinių sienų ir rusų kalbos įtakos, nors Irane ar Afganistane gyvenantys žmonės, kurių gimtoji kalba – persų, lengvai supranta rašytinius tekstus tadžikų kalba.

Norminė kalba paremta šiaurės vakarų tadžikų tarmėmis, kurias dėl geografinio artumo paveikė uzbekų kalba.

Nuorodos 
 

Iranėnų kalbos
Kraterio ežero nacionalinis parkas

Kraterio ežero nacionalinis parkas () – nacionalinis parkas, esantis Oregono valstijoje JAV. Parkas įsteigtas 1902 m. gegužės 22 d. Nacionalinis parkas apima Kraterio ežero kalderą, kuri yra likusi nuo prieš 6 tūkstančius metų čia buvusio ugnikalnio sprogimo. Šiuo metu kaldera yra užpildyta vandeniu ir čia susiformavo vulkaninis ežeras. Šis ežeras yra giliausias JAV – didžiausias gylis 597 m. Ežere esama Vedlio sala (). Parko plotas yra 741 km².

JAV nacionaliniai parkai
Ąžuoliukas

Ąžuoliukas – berniukų ir jaunuolių choras, įkurtas 1959 m. Vilniuje.

Vadovai 
 nuo 1959 m. Hermanas Perelšteinas
 nuo 1979 m. Vytautas Miškinis

Istorija 
Įkurtas 1959 m. Įkūrė žymus Lietuvos chormeisteris ir pedagogas Hermanas Perelšteinas. Tuo metu choras repetavo Respublikinių švietimo darbuotojų namuose.

Nuorodos 
 Berniukų ir jaunuolių choro „Ąžuoliukas“ tinklalapis

Lietuvos berniukų chorai
1959 metai
Vainiauda

Vainiauda (arba Vainiuodė; ) – miestelis pietvakarių Latvijoje, Pietų Kuršo savivaldybėje, prie sienos su Lietuva. 1563 gyventojai (2021 m.). 2009–2021 m. buvo Vainiaudos savivaldybės centras.

Vainiaudos oro bazėje buvo dislokuotos TSRS karinės oro pajėgos.

Šaltiniai 

Pietų Kuršo savivaldybės gyvenvietės
Vainiaudos valsčius
Kompjenė

Kompjenė (arba Kompjenas; ) – miestas Pikardijoje (Prancūzija), 65 km į šiaurę nuo Paryžiaus.

Sutartys 

Miestas garsus tuo, kad netoliese esančiame miške buvo pasirašytos svarbios tarptautinės sutartys:
 1871 m. sausio 18 d. Versalio rūmų veidrodžių salėje buvo paskelbta, jog Šiaurės Vokietijos sąjungos valstybės ir pietų Vokietijos teritorijos yra sujungiamos į vieną valstybę – Vokietijos Imperiją. Prūsijos karalius tituluotas vokiečių imperatoriumi (o ne Vokietijos imperatoriumi) Vilhelmu I. Likusios dvi sutartys buvo pasirašomos Kompjeno miške, atsisukus į Versalio rūmus. Tai buvo tarsi prancūzų, o vėliau – vokiečių kerštas.
 1918 m. lapkričio 11 d. buvo pasirašytos Pirmąjį pasaulinį karą pralaimėjusios Vokietijos paliaubos su Prancūzija ir kitomis prieš vokiečius nukreiptos koalicijos valstybėmis. Vokietija turėjo sutikti su nugalėtojų sąlygomis.
 1940 m. birželio 21 d. Prancūzija kapituliavo prieš nacių Vokietiją – pasidavimo sutartis buvo pasirašyta toje pačioje vietoje, toje pačioje karietoje, tik sukeistomis vietomis.

Prancūzijos miestai
Deividas Šemberas

Deividas Šemberas (g. 1978 m. rugpjūčio 2 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas. Ilgą laiką atstovavęs šalies nacionalinei rinktinei, kurį laiką buvo jos kapitonu. Gali žaisti saugo arba gynėjo pozicijoje.

Futbolininko karjera 
Karjerą pradėjo Vilniaus „Žalgirio“ dublerių komandoje, o 1997 m. debiutavo pagrindinėje komandoje. 1998 m. pasirašė kontraktą su Maskvos „Dinamo“ ir nuo tada iki 2014 m. žaidė Rusijoje. 2012 m. liepos viduryje pasirašė dvejų metų sutartį su Vladikaukazo „Alania“ klubu. Futbolininkas yra Rusijos čempionatų rekordininkas, kaip daugiausiai rungtynių sužaidęs legionierius. 2004 m. buvo išrinktas į geriausių Rusijoje žaidžiančių žaidėjų pirmą vienuolikę, 2003 ir 2006 m. į antrą vienuolikę. 2005 m. Deividas Šemberas išrinktas geriausiu Lietuvos metų futbolininku.

2014 m. vasario pabaigoje sugrįžo į Lietuvą ir pasirašė sutartį su Vilniaus „Žalgirio“ klubu. Po 2015 m. A Lygos sezono nusprendė baigti profesionalo karjerą.

Futbolo veikla 
Netrukus po paskelbimo apie karjeros pabaigą, 2015 m. gruodžio 3 d. buvo išrinktas A lygos klubų asociacijos prezidentu. Po to to beveik dvejus metus dirbo FK Žalkgiris sporto operacijų direktoriumi.

 tapo Lietuvos mažojo futbolo asociacijos, Lietuvos mažojo futbolo rinktinės bei būsimo „Leisure Leagues“ Lietuvoje projekto ambasadoriumi.

Laimėjimai 
 Rusijos Premjer lyga (2003, 2005, 2006 m.)
 Rusijos futbolo taurė (2001/02, 2004/05, 2005/06, 2007/08, 2008/09, 2010/11 m.)
 Rusijos futbolo supertaurė (2004, 2006, 2007, 2009 m.)
 UEFA taurė (2005 m.)
 Pirmojo kanalo taurė (2007 m.)
 Geriausias Lietuvos futbolininkas (2005 m.)
 Geriausias Lietuvoje žaidžiantis futbolininkas (2014 m.)
 Lietuvos A Lyga (2015 m.)
 LFF taurės čempionas: (1997, 2014, 2015 m.)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Futbolinis.lt
 National-football-teams.com

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolo veikėjai
Petras Vaitiekūnas (1953)

Petras Vaitiekūnas (g. 1953 m. kovo 26 d. Liudvinave, Marijampolės rajonas) – Lietuvos fizikas, diplomatas, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Mokėsi Liudvinavo vidurinėje mokykloje. 1976 m. baigė Vilniaus universitetą. 1976–1990 m. LSSR mokslų akademijos Fizikos instituto mokslinis bendradarbis.

1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo narys, signataras.  1992–1993 m. LR Seimo pirmininko konsultantas. 1993–1998 m. prezidento referentas užsienio politikos klausimais. 1994 m. stažavo Vokietijoje, Strateginių studijų ir gynybos ekonomikos koledžo George C. Marshallo Europos saugumo studijų centre. 1998 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Politikos departamento Vidurio Europos šalių skyriaus vedėjas. 1998–1999 m. Lietuvos užsienio reikalų ministro patarėjas.

1999–2004 m. LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Latvijos Respublikoje.  2004 m. prezidento patarėjas užsienio politikos klausimais. 2004–2005 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Užsienio politikos analizės ir planavimo departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams. 2005–2006 m. LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Baltarusijos Respublikoje.  2006–2008 m. Lietuvos užsienio reikalų ministras. 2008 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos ambasadorius ypatingiems pavedimams. 2008–2009 m. LR Seimo pirmininko patarėjas užsienio politikos klausimais. 

2010 m. sausio mėn. - 2014 m. gruodžio mėn. buvo LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Ukrainoje.

Bibliografija 
 Kelias į Nepriklausomybę: Lietuvos Sąjūdis 1988–1991 / Arvydas Anušauskas, Kęstutis Bartkevičius, Virgilijus Čepaitis, Bronislovas Genzelis, Bronislovas Kuzmickas, Angonita Rupšytė, Romualdas Ozolas, Linas Saldukas, Antanas Tyla, Petras Vaitiekūnas, Dainius Žalimas. – Kaunas: Šviesa, 2010. – 511 p.: iliustr. – ISBN 978-5-430-04927-0

Įvertinimas 
 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis 
 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius 
 2006 m. Jaroslavo Išmintingojo trečiojo laipsnio ordinas (Ukraina)
 2014 m. LRT radijo metų žmogus "Už diplomatinę drąsą".
 2015 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro didysis kryžius

Šaltiniai 

|-

|-

|-

|-

Lietuvos mokslo premijos laureatai
Kovo 11 akto signatarai
Seimo nariai
Lietuvos užsienio reikalų ministrai
Lietuvos ambasadoriai Latvijoje
Lietuvos ambasadoriai Baltarusijoje
Lietuvos ambasadoriai Ukrainoje
Lietuvos fizikai
Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ kavalieriai