joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kiparisas

Kiparisas () – pušūnų (Pinophyta) skyriaus, kiparisinių (Cupressaceae) šeimos plikasėklių augalų gentis. Auga daugiausia šiaurės pusrutulio šiltojo klimato srityse – Šiaurės Amerikos, Azijos, Afrikos žemynuose.

Kiparisų gentyje žemi, vidutiniai ir labai aukšti, nuo 5 iki 95 m aukščio visžaliai krūmai arba medžiai. Spygliai minkšti, paplokšti, žvynelių pavidalo. Kankorėžiai 8-40 mm ilgio, sferiški arba kiaušiniški. Kiparisai yra dekoratyvūs, nuo seno naudojami sodų, alėjų, kapinių, parkų apželdinimui. Stambiausia ir aukščiausia gentyje rūšis – butaninis kiparisas, augantis rytų Himalajų regione.

Rūšys 
Priklausomai nuo įvairių šaltinių sistematikos išskiriama 16-25 kiparisų rūšys. Remiantis The Plant List , išskiriama 19 rūšių, kurios žemiau nurodytos kartu su jų varietais:
 Cupressus arizonica Greene – Arizoninis kiparisas;
 Cupressus arizonica var. glabra (Sudw.) Little
 Cupressus arizonica var. montana (Wiggins) Little
 Cupressus arizonica var. nevadensis (Abrams) Little
 Cupressus arizonica var. stephensonii (C.B.Wolf) Little
 Cupressus bakeri Jeps.
 Cupressus cashmeriana Royle ex Carrière – Butaninis kiparisas;
 Cupressus chengiana S.Y.Hu
 Cupressus chengiana var. jiangensis (N.Zhao) Silba
 Cupressus duclouxiana Hickel
 Cupressus dupreziana A.Camus
 Cupressus dupreziana var. atlantica (Gaussen) Silba
 Cupressus funebris Endl.
 Cupressus gigantea W.C.Cheng & L.K.Fu
 Cupressus goveniana Gordon
 Cupressus goveniana var. abramsiana (C.B.Wolf) Little
 Cupressus guadalupensis S.Watson
 Cupressus guadalupensis var. forbesii (Jeps.) Little
 Cupressus lusitanica Mill. – Salvadorinis kiparisas;
 Cupressus lusitanica var. benthamii (Endl.) Carrière
 Cupressus macnabiana A.Murray bis
 Cupressus macrocarpa Hartw. – Dailusis kiparisas;
 Cupressus nootkatensis D.Don
 Cupressus sargentii Jeps.
 Cupressus sempervirens L. – Visžalis kiparisas;
 Cupressus tonkinensis Silba
 Cupressus torulosa D.Don – Himalajinis kiparisas;
 Cupressus vietnamensis (Farjon & T.H.Nguyên) Silba

Šaltiniai

Nuorodos 
 theplantlist.org / Cupressus 

Kiparisiniai
Dekoratyviniai augalai
Lausono puskiparisis

Lausono puskiparisis (Chamaecyparis lawsoniana) – pušūnų (Pinophyta) skyriaus, kiparisinių (Cupressaceae) šeimos spygliuočių medžių rūšis. Auga vakarų JAV, Kalifornijoje ir Oregone, tarpukalnių slėnių upių pakrantėse.

Būdingas aukštis 30-40 m, nors gali užaugti ir iki 70 m. Šiuo metu žinomas aukščiausias šios rūšies medis auga Oregone ir yra 81.08 m aukščio (pagal Michael Taylor, Mario Vaden 2011). Žievė rausvai ruda, plaušuota. Spygliai melsvai žali, žvynelių pavidalo, išsidėstę ant plunksniškų, plokščių šakelių. Moteriški kankorėžiai sferiški, 7-14 mm skersmens, sudaryti iš 6-10 žvynelių, pradžioje žali, subrendę paruduoja. Vyriški kankorėžiai 3-4 mm ilgio, tamsiai rudi.

Mediena lengva, patvari, naudojama karstų, relikvinių, strėlių gamybai. Lausono puskiparisis populiarus dekoratyvinis augalas, išveista ir visame pasaulyje auginama daug skirtingų veislių.

Kiparisiniai
Medžiai ir krūmai
Dekoratyviniai augalai
Vandžiogalos valsčius

Vandžiogalos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje, į šiaurę nuo Kauno. Centras – Vandžiogala.

Istorija

Įkurtas po I pasaulinio karo, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Jonavos rajonui (2 apylinkės), Kėdainių rajonui (4 apylinkės) ir Vilijampolės rajonui (6 apylinkės).

|-
| 1923 || 272 || 8238 || 1700 || ||
|-
| 1949-01-01  || 270 || || || 12 apylinkių  ||
|}

Suskirstymas

Šaltiniai 

Kauno apskrities valsčiai
Veliuonos valsčius

Veliuonos valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje, dešiniajame Nemuno krante. Centras – Veliuona.

Istorija 

Valsčius (pavietas) minimas nuo XV a. pradžios, priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1667 m. paviete buvo 585 bajorų dūmai. 1791 m. dalis pavieto priskirta Šiaulių reparticijai. Carmečiu atkurtas XIX a. 2-ojoje pusėje. Veliuonos valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Vilkijos rajonui (8 apylinkės).

|-
| 1923 m. || 143 || 5520 || 1068 || ||
|-
| 1949-01-01  || 135 || || || 8 apylinkės 
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Žymūs žmonės 

|-
| 1913 || Kalviai || Kazys Veverskis, Lietuvos laisvės armijos įkūrėjas || 1944
|-
| 1915 || Pasnietalys || Pranas Garšva, kunigas || 1993
|-
| 1919 || Kalviai || Jonas Mačiulis, rašytojas || 1992
|-
| 1937 || Gystėnai || Jonas Kučinskas, agronomas ||
|}

Šaltiniai 

LDK valsčiai
Jurbarko apskrities valsčiai
Kauno apskrities valsčiai
Marcus Grönholm

Markusas Gronholmas (, 1968 m. vasario 5 d.) – suomių lenktynininkas.

Pasaulio ralio čempionate debiutavo 1989 m. 2000 m. ir 2002 m. vairuodamas Peugeot automobilį tapo pasaulio ralio čempionu, 2005 m. liko trečias. 2006 m. ir 2007 m. atstovavo Ford komandai ir abu kartus baigė sezoną antroje vietoje, į priekį praleidęs prancūzą Sebastieną Loebą. Iš viso nuo 2000 m. iki 2007 m. vairuodamas Peugeot ir Ford automobilius Gronholmas laimėjo 30 ralio čempionato etapų. Daugiau ralių yra laimėjęs tik Loebas.

2002 m. Gronholmas taip pat laimėjo Čempionų lenktynes, o 2006 m. kartu su tautiečiu Heikiu Kovalainenu laimėjo komandines Čempionų lenktynių varžybas.

Pasaulio ralio čempionato pergalės 
{|class="wikitable collapsible collapsed"
!colspan="5"|Pergalės Pasaulio ralio čempionate
|-
! Nr.
! Ralis
! Sezonas
! Šturmanas
! Automobilis
|-
| 1
|  49-asis Švedijos ralis
| rowspan=4 | 2000
| rowspan=30 | Timo Rautiainen
| rowspan=15 | Peugeot 206 WRC
|-
| 2
|  30-asis Naujosios Zelandijos ralis
|-
| 3
|  50-asis Suomijos ralis
|-
| 4
|  13-asis Australijos ralis
|-
| 5
|  51-asis Suomijos ralis
| rowspan=3 | 2001
|-
| 6
|  14-asis Australijos ralis
|-
| 7
|  57-asis Didžiosios Britanijos ralis
|-
| 8
|  51-asis Švedijos ralis
| rowspan=5 | 2002
|-
| 9
|  30-asis Kipro ralis
|-
| 10
|  52-asis Suomijos ralis
|-
| 11
|  32-asis Naujosios Zelandijos ralis
|-
| 12
|  15-asis Australijos ralis
|-
| 13
|  52-asis Švedijos ralis
| rowspan=3 | 2003
|-
| 14
|  33-iasis Naujosios Zelandijos ralis
|-
| 15
|  23-iasis Argentinos ralis
|-
| 16
|  54-asis Suomijos ralis
| 2004
| rowspan=3 | Peugeot 307 WRC
|-
| 17
|  55-asis Suomijos ralis
| rowspan=2 | 2005
|-
| 18
|  2-asis Japonijos ralis
|-
| 19
|  74-asis Monte Karlo ralis
| rowspan=8 | 2006
| rowspan=10 | Ford Focus RS WRC 06
|-
| 20
|  55-asis Švedijos ralis
|-
| 21
|  53-iasis Akropolio ralis
|-
| 22
|  56-asis Suomijos ralis
|-
| 23
|  7-asis Turkijos ralis
|-
| 24
|  36-asis Naujosios Zelandijos ralis
|-
| 25
|  62-asis Didžiosios Britanijos ralis
|-
| 26
|  56-asis Švedijos ralis
|-
| 27
|  4-asis Sardinijos ralis
| rowspan=4 | 2007
|-
| 28
|  54-asis Akropolio ralis
|-
| 29
|  57-asis Suomijos ralis
| rowspan=2 | Ford Focus RS WRC 07
|-
| 30
|  37-asis Naujosios Zelandijos ralis
|}

Suomijos lenktynininkai
WRC pilotai
Žemė (reikšmės)

Žemė gali reikšti:

 Žemė, trečia Saulės sistemos planeta, vienintelis žinomas gyvenamas dangaus kūnas;
 Ezoterikoje – vienas iš 4 elementų;
 Dirvožemis, viršutinis Žemės planetos sluoksnis;
 Humusas, derlingasis dirvožemio sluoksnis;
 Federalinė žemė, Vokietijos federacijos subjektų pavadinimas.
Veiverių valsčius

Veiverių valsčius (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Veiveriai.

Istorija 

Valsčius buvo įkurtas XIX a. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Kazlų Rūdos rajonui (12 apylinkių) ir Panemunės rajonui (3 apylinkės).

|-
| 1923 || 160 || 6518 || 1283 || ||
|-
| 1949-01-01  || 138 || || || 15 apylinkių  ||
|}

Suskirstymas

Gyvenvietės

Valsčiuje buvo:

 Barauskinė k.
 Belevičiai k.
 Byliškės k.
 Dievogala k.
 Girininkai I k.
 Girininkai II k.
 Gyviai k.
 Gustaičiai k.
 Juodbūdis k.
 Kampiniai k.
 Keturakiškės k.
 Kliniškės k.
 Mauručiai k.
 Pabališkiai k.
 Pabartupis k.
 Pagramdinė k.
 Pakeklys k.
 Patašinė k.
 Paviemuonys k.
 Pažėrai k.
 Skerdupis k.
 Skriaudžiai k.
 Šilėnai k.
 Tarpiškės k.
 Tarputiškė k.
 Veiveriai mstl.
</div>

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 6518 žmonės:

 Lietuviai – 96% (6259);
 Žydai – 2,1% (137);
 Vokiečiai – 1% (70);
 Kiti – 0,79% (52).

Žymūs žmonės 

|-
| 1900 || Mauručiai || Pranas Gudynas, karininkas || 1929
|-
| 1909 || Skriaudžiai || Leonardas Algirdas Dargis, ekonomistas || 1986
|-
| 1933 || Lizdeikiai || Juozas Deltuva, statybų technologas ||
|-
| 1935 || Samaniškės || Nastazija Kairiūkštytė, istorikė ||
|-
| 1943 || Papilvis || Sigitas Ališauskas, fizikas ||
|-
| 1944 || Mozūriškės || Aloyzas Jančoras, kino režisierius ||
|}

Šaltiniai 

Kauno apskrities valsčiai
Marijampolės apskrities valsčiai
Buvę Suvalkų gubernijos valsčiai
Strėvos mūšis

Strėvos mūšis įvyko 1348 m. vasario 2 d. tarp Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Vokiečių ordino kariuomenių prie Strėvos upės (spėjama netoli Žiežmarių). Vygandas Marburgietis Stėvos mūšį aprašė kaip didelę riterių pergalę, pasak jo buvo nukauti arba nuskendo apie 18 000 lietuvių, o kryžiuočių nuostoliai tebuvę 8 riteriai ir 60 kitų karių. Manoma, kad mūšyje žuvo du didžiojo kunigaikščio Gedimino sūnūs - Narimantas ir Manvydas. Dėl vadovybės pasikeitimo (didysis magistras Heinrich Dusemer buvo ligotas ir mirė 1353 m.) bei plintančios Juodosios mirties kryžiuočiai nesugebėjo pilnai išnaudoti šios pergalės.

1347 m. lietuviai puolė ordino kraštą net du kartus. Tais pačiais metais Teutonų ordinas susilaukė daugelio riterių iš Prancūzijos ir Anglijos, kur Šimtamečio karo metu buvo sudarytos paliaubos. Žygis į Lietuvą prasidėjo 1348 m. sausio pabaigoje, tačiau dėl prasto oro kariuomenė pasiekė tik Įsrutį. Nedidelė kariuomenės dalis, vadovaujama V. Kniprodės (Winrich von Kniprode), įsiveržė į centrinę Lietuvą ir savaitę laiko naikino kraštą kol susidūrė su lietuvių kariuomene. Ordino kariuomenė persiskyrė į dvi dalis. Dalis grįžo atgal, o kita dalis pasiekė Žiežmarius. Riteriai buvo sunkioje situacijoje - persikelti per Strėvą galėjo tik keletas žmonių vienu metu ir kai pagrindinės pajėgos būtų persikėlusios, likutis būtų buvęs lietuvių sunaikintas. Riteriai turėjo ribotas atsargas ir negalėjo laukti. Kęstučio ar Narimanto vadovaujami lietuviai taip pat turėjo ribotas atsargas ir nusprendė pulti, tačiau kritiniu momentu kryžiuočiai kontratakavo ir savo sunkiąja kavalerija suardė lietuvių rikiuotę. Pasak kronikininko tiek lietuvių nuskendę, kad riteriai galėję "sausomis kojomis" pereiti upę. Ši pasakojimo dalis sulaukia daugiausia kritikos, nes Strėvos upė yra sekli, ypač žiemos metu, ir joje negalėjo nuskęsti didelis kiekis karių.

Kokio masto buvo pralaimėjimas istorikai vertina skirtingai, dažniausiai sutariama, kad Vygandas Marburgietis perdėjo lietuvių nuostolius. Paskelbti pasauliui apie didžiausią laimėjimą ordinui buvo naudinga: tai imponavo Europos riteriams ir vis daugiau jų viliojo į talką ordinui.  Iškart po mūšio Ordinas didelių laimėjimų nepasiekė, nebandė lietuvių persekioti ar užimti pilis, tačiau mūšis lietuvius susilpnino. Strėvos mūšyje žuvo Mantvydas ir Narimantas Gediminaitis. Tais pačiais metais riteriai užpuolė ir nusiaubė Šiaulių kraštą nesulaukę didesnio pasipriešinimo bei sugriovė Veliuonos pilį. Rytuose lietuviai prarado įtaką Pskove ir Naugarde 1348 m. bei Smolenske kitais metais. Riteriai pergalę priskyrė Mergelei Marijai ir jos garbei didysis magitras Vinrichas fon Kniprodė Karaliaučiuje įsteigė moterų vienuolyną.

Šaltiniai 

LDK mūšiai
Vokiečių ordino mūšiai
Mūšiai Lietuvos teritorijoje
Sansusi

Sansusi () − didžiausias pasaulio paveldo objektas Vokietijoje, Potsdame.

Sansusi parko ansamblis turi baroko, rokoko ir klasicizmo bruožų. Ansamblį sudaro: Sansusi rūmai, taisyklingojo planavimo parkas, Paveikslų galerija, Naujieji rūmai, Komenso rūmai, Belvederis, Oranžerija. Greta Sansusi parko yra peizažinis Šarlotenhofo parkas su klasicistiniais Šarlotenhofo rūmais ir Romėniškomis pirtimis. Vadinamajame Naujajame sode yra Marmuriniai rūmai ir Cecilienhofo rūmai.

Istorija 
Daugiau nei keturis šimtmečius geriausi savo laikų menininkai pagal Brandenburgo−Prūsijos didikų norus kūrė nuostabius pilių ir parkų kompleksus Potsdamo mieste. Sodų dizaineris Peteris Jozefas Lenė (Peter Joseph Lenné) Frydricho Didžiojo (Friedrich der Große) laikais pilis ir parkus sujungė į vieną visumą, besitęsiančią nuo Sansusi iki Povų salos Berlyne. Jo kalnų terasose 1745−1747 metais buvo statoma pilis, o 290 hektarų užimantis parko kompleksas yra seniausia Potsdamo istorinio ir kultūrinio kraštovaizdžio dalis. 

Rūmai baigti statyti 1747 m. Svečių priėmimo kieme, kur privažiuodavo karietos, buvo sukurta jaukumo suteikianti pusmėnulio formos kolonada. Iš sodo pusės į rūmus vedė grakštūs 132 laiptai. Šviesiai geltona pastato spalva ir žalvariniu kupolu architektui Knobelsdorfui (Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff) pavyko sukurti jaukią ir lengvą pastoralinę nuotaiką. Rūmuose buvo tik dvylika kambarių, o pats gražiausias − muzikos kambarys, kuriame vykdavo koncertai. Prie „apvalaus stalo“ šešiolikos porinių kolonų salėje su aukštu paauksuotu kupolu Frydrichas sukviesdavo menininkus, filosofus ir mokslininkus, tarp jų būdavo ir Volteras.

Sansusi sodai užima maždaug 300 ha. Juose stovi keli Frydricho nurodymu pastatyti pastatai. Jam viešpataujant, rūmų sode buvo sukurta statulų galerija, naujasis Kamerno svečių namas, portalas su obelisku, kinų arbatos namas. Galiausiai buvo suplanuoti didingi nauji rūmai, kurie buvo statomi nuo 1763 m. iki 1769 m. Perėję sodą, lankytojai patekdavo į nuostabius rūmus, kurie atspindėjo Prūsijos galybę po Septynerių metų karo pergalės.

Frydrichas Didysis buvo ištikimas pirmajam pastatui ir niekada negyveno naujuosiuose Sansusi rūmuose. Kai 1786 m. jis mirė, jį palaidojo Įgulos bažnyčioje Potsdame. Svarbi testamento sąlyga įvykdyta tik 1991 m., kai Frydricho palaikai buvo perkelti į laidojimo rūsį Sansusi, kur, anot jo, iš tiesų buvo vienintelė vieta „be rūpesčių". (Sans souci išvertus į lietuvių kalbą reiškia „be rūpesčių“).

Nuorodos 

 Sansusi

Brandenburgas
Vokietijos statiniai
Lichtenšteinas 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

Lichtenšteino sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

Kalnų slidinėjimas

Kelialapį taip pat turėjo Tina Weirather, bet dėl 2010 m. sausio 23 d. patirtos traumos olimpinėse žaidynėse nepasirodys.

Bobslėjus

 Benedikt Lampert (atsarginis)

Išnašos

Nuorodos 
 Lichtenšteino olimpinis komitetas

2010 metų žiemos olimpinės žaidynės
Lichtenšteino sportas
Valerianas Kuibyševas

Valerianas Kuibyševas (, 1888 m. birželio 6 d. Omske – 1935 m. sausio 25 d. Maskvoje) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, nuo 1927 m. iki mirties buvo TSKP CK Politinio biuro narys. Artimas J. Stalino bendražygis, daug prisidėjęs prie jo valdžios įtvirtinimo, aktyvus industrializacijos ir kolektyvizacijos ir pirmųjų penkmečių organizatorius.

Biografija 
Mokėsi Karo medicinos akademijoje (iš jos 1906 m. pašalintas už dalyvavimą studentų demonstracijoje). Už dalyvavimą bolševikinėje veikloje ne kartą teistas, tremtyje buvo 7 metus. 1917 m. tapo Samaros bolševikų organizacijos vadovu, miesto Tarybos pirmininku, vadovavo bolševikiniam sukilimui mieste. Buvo išrinktas į Rusijos Steigiamąjį susirinkimą. Priešinosi Bresto taikos sutarties sudarymui.

1918–1919 m. dirbo propagandinį darbą Raudonojoje Armijoje. 1919–1920 m. buvo Tarybų Rusijos pasiuntiniu marionetinėje Bucharos Liaudies Respublikoje. Nuo 1920 m. užėmė įvairias pareigas RTSFR valdžios organuose: Aukščiausios liaudies ūkio tarybos prezidiumo narys, Vyriausiosios elektros tiekimo valdybos viršininkas. 1922–1923 m. – Rusijos KP CK sekretorius. 1923–1926 m. – Centrinės kontrolės komisijos pirmininkas, Darbininkų ir valstiečių inspekcijos liaudies komisaras. 1926–1930 m. – TSRS Aukščiausios liaudies ūkio tarybos pirmininkas. 1930–1934 m. – TSRS Gosplano pirmininkas ir TSRS Liaudies komisarų tarybos pirmininko bei Darbo ir gynybos tarybos pirmininko pavaduotojas, faktiškai vadovavo visai TSRS pramonei. Nuo 1934 m. – Tarybinės kontrolės komisijos pirmininkas.

Mirė nuo širdies smūgio. Palaidotas prie Kremliaus sienos Maskvoje. Po mirties V. Kuibyševo vardas buvo plačiai naudojamas tarybinėje propagandoje, virš 25 miestų (tarp jų Samara) ir gyvenviečių, kanalas, gamyklos, kolūkiai, teatrai ir institutai pavadinti jo vardu.

V. Kuibyševo žmona bei brolis buvo represuoti.

Nuorodos 
 Biografija (rusų kalba).

TSRS politikai
Australija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

Australijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

Medaliai

Kalnų slidinėjimas

Biatlonas

Bobslėjus

Slidinėjimo lentkynės

Dailusis čiuožimas

Akrobatinis slidinėjimas 

Akrobatika ir mogulas

Krosas

Rogučių sportas

Greitasis čiuožimas trumpuoju taku

Skeletonas

Sniegelnčių sportas 

Krosas

Pusvamzdis

Paralelinis didysis slalomas

Greitasis čiuožimas

Nuorodos 
 Australijos olimpinis komitetas

2010 metų žiemos olimpinės žaidynės
Australija olimpinėse žaidynėse
Ozas (prekybos ir pramogų centras)

„Ozas“ – prekybos ir pramogų centras Vilniuje. Pastato kompleksą sudaro per 4 aukštus išsidėsčiusios prekybos ir pramogų zonos (-1A/B, 1A, 2A, 3A), 7 aukštų stovėjimo aikštelė bei aikštė ties pagrindiniu įėjimu (nuo Avia Solutions Group arenos pusės). Veikia Vilniuje vienintelė „Peek & Cloppenburg“ parduotuvė, taip pat – ZARA, H&M, PULL & BEAR, MOHITO, „Reserved“, „Sportland“, „New Yorker“, „Douglas“, „Deichmann“, „KidzOne“, „Jack&Jones“ ir kitos parduotuvės. Prekybos centre taip pat įsikūrusi MAXIMA XXX maisto prekių parduotuvė, plaukimo baseinas „Plaukimo šeima“ (-1B), šeimos pramogų parkas „Adventica“ (-1B). Veikia sporto klubas „VS-fitness“, kino teatras „Multikino“.

Istorija 
2008 m. pasirašė sutartį su UAB „Rubicon group“ ir turi 50 % akcijų „Ozo“ centrą statančios ir valdančios ir projektą plėtojančios bendrovės „ECE Projektmanagement Vilnius“ (generalinis direktorius Stefanas Zeiselmaieris). Į šį projektą ECE investavo per 180 mln. eurų (621 mln. litų). Pagrindinis projekto rangovas – turkų bendrovė „Kayi Construction" A.S (ją pasamdė Vokietijos bendrovė „ECE Projektmanagement Vilnius“). Turkų įmonė „Termko Sogutma san" Lietuvoje įkūrė savo filialą „Termko LT“, samdžiusį lietuviškas subrangos įmones.{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {},
      "geometry": {
        "type": "Point",
        "coordinates": [
          25.273962020874023,
          54.71425919806879
        ]
      }
    }
  ]
}Statė per 860 darbininkų (160 lietuvių, visi kiti yra atvykę iš Turkijos). Darbuotojus tikrinę Valstybės sienos apsaugos tarnybos, policijos ir valstybinės darbo inspekcijos darbuotojai aptiko daugiau nei 20 nelegaliai dirbančių ir statybose įrengtuose būstuose, gyvenančių Turkijos piliečių. (Lietuvos užsienio reikalų ministerija jiems išdavė turistines vizas, kurios nesuteikia teisės legaliai įsidarbinti Lietuvoje. Prekybos centrą stačiusi turkų bendrovė LR URM ministerijai pateiktuose vizų prašymuose nurodė, esą šie asmenys į Lietuvą atvyksta kaip statybų konsultantai, nors apklausti teigė, jog čia atvyko dirbti ir patvirtino, jog gyvena kartu su kitais statybininkais).

2009 m. rugpjūčio mėn. centras buvo iškilmingai atidarytas  LR prezidento Algirdo Mykolo Brazausko . Šventiniai renginiai vyko kelias dienas. Į 62 000 m² ploto centrą investuota apie 586 mln. Lt.

2011 m. beveik 9 ha plote šalia „Siemens“ arenos ir „Ozo“ centro atidarytas Ozo parkas.

2018 m. 100% bendrovės „Ozantis“, kuriai priklauso prekybos ir pramogų centras, akcijų įsigijo NT įmonė „NEPI Rockcastle“, taip tapdama nauju PC OZAS savininku.

2021 m. savininko sprendimu vieno didžiausių prekybos centrų Lietuvoje valdymas buvo perimtas iš „Newsec“ į „NEPI Rockcastle“ rankas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali tinklavietė (lietuvių, anglų, rusų k.)

Vilnius
Lietuvos prekybos ir pramogų centrai
Tautvydas Meškonis

Tautvydas Meškonis (g. apie 1964 m.) – Lietuvos sporto komentatorius, LTV žurnalistas.

Biografija 
Sportu domisi nuo vaikystės, lankė futbolą. Baigė žurnalistikos studijas VU KF, pirmuose kursuose atliko praktikas laikraščiuose. Televizijos ir radijo specializacijoje „atsidūriau netyčia“.

Nuo 1990 m. sporto komentatorius. Vienos iš rimtesnių varžybų pradžioje buvo Sovietų Sąjungos čempionato rungtynės tarp Vilniaus „Žalgirio“ ir Odesos „Černomorico“ (1990 m. kovo 9 d.), radijo transliacija.  Žinomas kaip futbolo komentatorius (kitas garsesnis Lietuvoje futbolo komentatorius – Nerijus Kesminas). Komentavo čempionato, 2000 m. Sidnėjaus olimpiados futbolo pusfinalio rungtynes. 

Vedęs; turi dukrą.

Šaltiniai 

Lietuvos sporto žurnalistai
Lietuvos sporto komentatoriai
Linas Kunigėlis

Linas Kunigėlis (g. 1972 m. kovo 21 d. Utenoje) – Lietuvos sporto komentatorius, žurnalistas.

Biografija 
1979–1990 m. mokėsi Utenos 4-ojoje vidurinėje mokykloje, 1990–1992 m. studijavo VU Žurnalistikos institute.

1990–1992 m. laikraščio „Sportas“, 1992–1993 m. dienraščio „Lietuvos aidas“ korespondentas. Nuo 1993 m. laisvai samdomas televizijos (LTV, BTV, TV3, LNK, Lietuvos ryto TV) krepšinio komentatorius. 1994–2005 m. „Lietuvos ryto“ žurnalo „Krepšinis“ žurnalistas.  Krepšinio žurnalo „Mūsų krepšinis“ žurnalistas, redaktorius. 2008 m. Lietuvos vyrų olimpinės krepšinio rinktinės spaudos atstovas (Pekino olimpinės žaidynėse).

Žaidžia „FK Prelegentai Vilnius“.

Buvo vedęs (2009-2020 m.)  Kotryną Šniukštaitę, buvusi rankininkė, žaidusi Markrandstato (Vokietija) komandoje, gyvenusi Leipcige, nekilnojamojo turto agentūros „Re/Max Capital“ brokerė, turizmo ir paslaugų specialistė, gidė.

Įvertinimas 
 2013 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis

Šaltiniai 

Lietuvos sporto žurnalistai
Lietuvos sporto komentatoriai
Žydrūnas Urbonas

Žydrūnas Urbonas (g. 1976 m. spalio 4 d. Zarasų rajonas) – buvęs Lietuvos krepšininkas, žaidęs lengvojo ir sunkiojo krašto puolėjo pozicijose, treneris, Utenos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
2007 m. baigė Lietuvos kūno kultūros akademiją, sporto mokytojas.

VšĮ „Utenos Juventus“ prezidentas.

Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys. 

Žmona Dalia, vaikai Rojus, Ignas.

Krepšininko karjera 
Krepšininko karjerą Ž. Urbonas pradėjo 1993 m., būdamas septyniolikos metų. Žaidė tokiose komandose, kaip „Lietkabelis“, „Lavera“, „Šilutė“, „Šiauliai“, „Barons“ ir kitos.

Karjerą baigė 2012 metais žaisdamas Utenos „Juventus“ komandoje.

2017 m. lapričio pabaigoje tapo Utenos „Juventus“ vyr. treneriu. 2022 m. kovo pabaigoje, po nesėkmingos atkarpos, nusprendė pasitraukti iš Utenos ekipos vyr. trenerio posto.

Trenerio karjera 

 2012–2017 m. spalis Utenos „Juventus“ vyr. trenerio asistentas;
 2017–2022 m. Utenos „Juventus“ vyr. treneris.

Pasiekimai 

Kaip žaidėjo:
 Naudingiausias 2001 m. LKL žaidėjas.
 LKL visų žvaigždžių rungtynių dalyvis 2001, 2003 m.
 2004 m. LKL bronzos medalio laimėtojas.
 2005 m. LKL bronzos medalio laimėtojas.
 2005 m. BBL bronzos medalio laimėtojas.
 2011 m. BBL pirmos vietos laimėtojas (Iššūkio taurė).

Kaip trenerio:
 2015 m. LKF taurės ketvirtoji vieta.
 2015 m. BBL trečioji vieta.
 2015 m. LKL trečioji vieta.

Šaltiniai 

Lietuvos krepšininkai
Lietuvos sporto pedagogai
Utenos politikai
Lietuvos krepšinio treneriai
Šveicarija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

Šveicarijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

Medaliai

Kalnų slidinėjimas

Vyrų komanda
Marc Berthod 
Marc Gini
Patrick Küng

Biatlonas

Ledrogių sportas
Vyrų dvejetai
Ivo Rüegg, Cedric Grand 
Beat Hefti, Thomas Lamparter 
Daniel Schmid, Jörg Egger

Vyrų ketvertai
Ivo Rüegg, Roman Handschin, Thomas Lamparter, Cedric Grand
Beat Hefti, Jörg Egger, Alex Baumann, Christian Ebli

Moterų dvejetai
Sabrina Hafner, Caroline Schapni 
Fabienne Meyer, Hannelore Schenk

Slidinėjimo lenktynės
Christoph Eigenman
Dario Cologna
Remo Fischer
Toni Livers
Curdin Perl
Valerio Riccardi
Eligius Tambornino
Peter von Allmen
Silvana Bucher
Bettina Gruber
Laurence Rochat
Doris Trachel

Akmenslydis
Vyrų komanda
Ralph Stöckli
Jan Hauser
Markus Eggler
Simon Strübin
Toni Müller

Komandinė lentelė

Moterų komanda
Mirjam Ott
Carmen Schäfer
Carmen Küng
Janine Greiner
Irene Schoir

Komandinė lentelė

Dailusis čiuožimas

Akrobatinis slidinėjimas
Christian Hächler 
Beni Hofer 
Andreas Isoz 
Thomas Lambert 
Conradign Netzer 
Mike Schmid 
Richard Spalinger 
Renato Ulrich 
Evelyne Leu 
Sanna Lüdi 
Katrin Müller 
Tanja Schärer 
Emilie Serain 
Fanny Smith

Ledo ritulys
Vyrų komanda
Martin Gerber
Jonas Hiller
Tobias Stephan
Goran Bezina
Severin Blindenbacher
Rafael Diaz
Roman Josi
Luca Sbisa
Mathias Seger
Mark Streit
Yannick Weber
Andres Ambühl
Thomas Déruns
Hnat Domenichelli
Sandy Jeannin
Thibaut Monnet
Thierry Paterlini
Martin Plüss
Kevin Romy
Ivo Rüthemann
Raffaele Sannitz
Julien Sprunger
Roman Wick
B grupė

Moterų komanda
Sophie Anthamatten
Florence Schelling
Dominique Slongo
Laura Benz
Angela Frautschi
Julia Marty
Lucrèce Nussbaum
Claudia Riechsteiner
Sandra Thalmann
Stefanie Wyss
Sara Benz
Nicole Bullo
Melanie Häfliger
Kathrin Lehmann
Darcia Leimgruber
Stefanie Marty
Christine Meier
Katrin Nabholz
Laura Ruhnke
Anja Stiefel
Sabrina Zollinger
A grupė

Nusileidimas rogutėmis
Stefan Höhener
Martina Kocher

Šiaurės dvikovė
Ronny Heer
Michael Hollenstein
Tim Hug
Seppi Hurschler
Tommy Schmid

Skeletonas

Šuoliai su slidėmis

Visi šalies sportininkai įveikė normalaus kalno kvalifikacines ir pateko į kitą etapą.

A – sportininkas automatiškai pateko į kitą etapą ir komisija jo nevertino kvalifikacinėse.

Snieglenčių sportas
Sergio Berger
Nevin Galmarini
Roland Haldi
Kristian Haller
Mark Iselen
Fabio Kaduff
Marcus Keller
Yuri Podladchikov
Simon Schoch
Melli Frankon
Sandra Frei
Ursina Haller
Manuela Laura Pesko
Simona Mailer
Frenzi Megert-Kohli
Olivia Nobs

Greitasis čiuožimas
Roger Schneider (5000 m)

Nuorodos 
 Šveicarijos olimpinis komitetas

2010 metų žiemos olimpinės žaidynės
Šveicarija olimpinėse žaidynėse
New England Revolution

New England Revolution - JAV futbolo klubas iš Foksboro miestelio (Bostono priemiestis) Masačiusetso valstijoje. Įkurtas 1995 m., rungtyniauja Major League Soccer.

Laimėjimai

 MLS taurė
antra vieta (4): 2002, 2005, 2006, 2007 m.
 US Open taurė
 nugalėtojai (1): 2007 m.
antra vieta (1): 2001 m.
MLS Supporters' Shield
antra vieta (1): 2005
Šiaurės Amerikos SuperLiga 
 nugalėtojai (1): 2008

Sudėtis

Žymūs žaidėjai 

 Chris Albright (2008–2010)
 Leonel Alvarez (1999–2001)
 Adin Brown (2002–2004)
 Mike Burns (1996–2000)
 José Cancela (2003–2006)
 Clint Dempsey (2004–2006)
 Mamadou Diallo (2002)
 Raúl Díaz Arce (1998)
 Andy Dorman (2004–2007)
 John Harkes (1999–2001)
 Wolde Harris (2000–2003)
 Jay Heaps (2001–2009)

 Avery John (2004–2007)
 Alexi Lalas (1996–1997)
 Jeff Larentowicz (2005–2010)
 Joe-Max Moore (1996–1999; 2003–2004)
 Pat Noonan (2003–2007)
 Michael Parkhurst (2005–2008)
 Steve Ralston  (2002–2010)
 Khano Smith (2005–2008)
 William Sunsing (2002–2003)
 Eric Wynalda (2000–2001)
 Walter Zenga (1997; 1999)

Lietuviai 
Edgaras Jankauskas (2009-2010)

Nuorodos 
Oficiali svetainė 

JAV futbolo klubai
Dotnuvos valsčius

Dotnuvos valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje. Centras – Dotnuva.

Istorija 

Valsčius minimas nuo 1372 m., trumpam atkurtas XIX a. carmečiu, vėliau panaikintas. Vėl atkurtas po I pasaulinio karo, galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Dotnuvos rajonui (12 apylinkių).

|-
| 1923 || 166 || 6435 || 1268 || ||
|-
| 1949-01-01  || 168 || || || 12 apylinkių  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Žymūs žmonės 

|-
| 1876 || Maciūnai || Vytautas Mošinskis, inžinierius energetikas || 1955
|-
| 1932 || Žemaičiai || Algirdas Dambrauskas, inžinierius elektromechanikas ||
|}

Šaltiniai 

LDK valsčiai
Kauno apskrities valsčiai
Kėdainių apskrities valsčiai
Žeimių valsčius

Žeimių valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje. Centras – Žeimiai.

Istorija 

Valsčius minimas nuo XIII–XIV a. Carmečiu atkurtas XIX a. 2-ojoje pusėje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Jonavos rajonui (8 apylinkės) ir Kėdainių rajonui (2 apylinkės).

|-
| 1923 || 164 || 5845 || 1245 || ||
|-
| 1949-01-01  || 166 || || || 10 apylinkių  ||
|}

Suskirstymas

Šaltiniai 

Kauno apskrities valsčiai
Kėdainių apskrities valsčiai
Šėtos valsčius

Šėtos valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje. Centras – Šėta.

Istorija 

Įkurtas XIX a. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Kėdainių rajonui (9 apylinkės) ir Ramygalos rajonui (2 apylinkės).

|-
| 1923 || 206 || 6614 || 1478 || ||
|-
| 1949-01-01  || 207 || || || 11 apylinkių  ||
|}

Suskirstymas

Šaltiniai 

Kėdainių apskrities valsčiai
Ukmergės apskrities valsčiai
Lenkija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

Lenkijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

Medaliai

Kalnų slidinėjimas

Biatlonas

Bobslėjus

Slidinėjimo lenktynės 

{|class="wikitable" 
|-
!rowspan="2"|Sportininkas
!rowspan="2"|Rungtis
!colspan="2"|Kvalifikacinės
!colspan="2"|Ketvirtfinalis
!colspan="2"|Pusfinalis
!colspan="2"|Finalas
|-
!Viso
!Vieta
!Viso
!Vieta
!Viso
!Vieta
!Viso
!Vieta
|-
|rowspan=2|Maciej Kreczmer
|15 km laisvu stiliumi
|colspan=6 align=center bgcolor=wheat|
|align="center"|37:38.0
|align="center"|66 
|-
|Sprintas
|align="center"|3:41.35
|align="center"|28 Q
|align="center"|3:39.6
|align="center"|5
|align="center" colspan=4|Nepasiekė
|-
|Janusz Krężelok
|Sprintas
|align="center"|3:41.34
|align="center"|27 Q
|align="center"|3:41.1
|align="center"|6
|align="center" colspan=4|Nepasiekė
|-
|rowspan=3|Sylwia Jaśkowiec
|10 km laisvu stiliumi
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|26:37.2
|align="center"|28
|-
|15 km pursekiojimas
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|42:54.8
|align="center"|34  
|-
|30 km klasikinius tiliumi
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|1:34:59.1
|align="center"|25
|-
|rowspan=4|Justyna Kowalczyk
|10 km laisvu stiliumi
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|25:20.1
|align="center"|5
|-
|15 km persekiojimas
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|21:02.2
|align="center"|
|-
|Sprintas
|align="center"|3:43.35
|align="center"|5 Q
|align="center"|3:38.8
|align="center"|1 Q
|align="center"|3:38.0
|align="center"|1 Q
|align="center"|3:40.3
|align="center"|
|-
|10 km klasikiniu stiliumi
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|1:30:33.7
|align="center"|
|-
|rowspan=3|Paulina Maciuszek
|10 km laisvu stiliumi
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|27:22.1
|align="center"| 45
|-
|15 km pursekiojimas
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|44:56.6
|align="center"| 52
|-
|30 km klasikiniu stiliumi
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|1:36:31.7
|align="center"|29
|-
|rowspan=3|Kornelia Marek
|10 km laisvu stiliumi
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|27:12.16
|align="center"|39
|-
|15 km persekiojimas
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|42:56.9
|align="center"|  35
|-
|30 km klasikiniu stiliumi
|align="center" colspan=6 bgcolor=wheat|
|align="center"|1:33:15.4
|align="center"|11
|}

  Dailusis čiuožimas 

  Akrobatinis slidinėjimas 

  Rogučių sportas

  Greitasis čiuožimas trumpuoju taku 

  Šuoliai su slidėmis 

Visi šalies sportininkai įveikė normalaus kalno varžybų kvalifikacines ir pateko į kitą etapą. Antrąją žaidynių dieną Adam Małysz pelnė sidabro medalį.A''' – sportininkas automatiškai pateko į kitą etapą ir komisija jo nevertino kvalifikacinėse varžybose.

Snieglenčių sportas 

Pusvamzdis

Krosas

Greitasis čiuožimas 

Vyrai

Moterys

Komandinis persekiojimas

Nuorodos 
 Lenkijos olimpinis komitetas

2010 metų žiemos olimpinės žaidynės
Lenkija olimpinėse žaidynėse
Josvainių valsčius

Josvainių valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje. Centras – Josvainiai.

Istorija 

Valsčius (pavietas) minimas nuo 1384 m. Nuo XV a. valsčius (pavietas) priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1667 m. paviete buvo 131 bajorų dūmas. Caro laikais atkurtas XIX a. 2-ojoje pusėje.

Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Dotnuvos rajonui (1 apylinkė) ir Kėdainių rajonui (8 apylinkės).

|-
| 1923 || 188 || 6957 || 1445 || ||
|-
| 1949-01-01  || 190 || || || 9 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Šaltiniai 

LDK valsčiai
Kauno apskrities valsčiai
Kėdainių apskrities valsčiai
Šiaulių apskrities valsčiai
Pašušvio valsčius

Pašušvio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje. Centras – Pašušvys.

Istorija 

Įkurtas XIX a. 2-ojoje pusėje.

|-
| 1923 || 138 || 4215 || 860 || ||
|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 

|-
| 1903 || Kubiliškis || Marija Lukaitienė, botanikė || 1975
|-
| 1912 || Pagomerčiai || Lionginas Jankus, kunigas || 1968
|-
| 1928 || Legečiai || Antanas Bitė, gydytojas higienistas || 1993
|}

Šaltiniai 

Kėdainių apskrities valsčiai
Porto Amboinas

Porto Amboinas () – miestas vakarų Angoloje, Atlanto vandenyno pakrantėje, Pietų Kvanzoje, maždaug pusiaukelėje tarp Luandos ir Bengelos. ~66 tūkst. gyventojų. Yra uostas. Seniau veikė geležinkelis į Gabelą (iš ten buvo eksportuojama kava), bet karo metais nuniokotas.

Istorija 
   
Seniau miesto vietoje buvo Kisondės kaimelis. 1587 m. portugalai jo vietoje įkūrė Bengelos miestą, kuris įkūrus dabartinę Bengelą, pavadintas Senąja Bengela (Benguela Velha). Nuo 1923 m. vadinamas Porto Amboinu.

Angolos miestai
Maskvos žiedinis automobilių kelias

Maskvos žiedinis automobilių kelias (, МКАД (MKAD)) – aplink Maskvą nutiestas kelias, jungiantis atskirus miesto rajonus ir mažinantis tranzitinio transporto srautus per miesto centrą.

Istorija 
Magistralės statyba prasidėjo 1956 m. ties Jaroslavlio plentu. Judėjimas pirmąja atkarpa prasidėjo 1960 m., visu žiedu – 1962 m. Kelias turėjo po dvi 7 metrų pločio juostas, atskirtas 4 metrų pločio skiriamąja juosta. Kelio pakraščiai buvo iškloti rifliuotomis betoninėmis plokštėmis. Pirmosios kelio atkarpos buvo lieto betono paviršiumi, vėliau – asfalto.

1990 m. prasidėjo automagistralės rekonstrukcija – kelias praplatintas, eismo saugumo sumetimais vietoje skiriamosios juostas pastatyta betoninė skiriamoji tvora, pastatyti dengti pėsčiųjų tiltai, kai kur – akustinės sienutės.

Techniniai duomenys 
Žiedinės automagistralės plotis – 10 eismo juostų (po 5-kias į abi puses), ilgis – 108,9 km. Atskaitos taškas („nulinis kilometras“) – nuo susikirtimo su Entuziastų plentu pagal laikrodžio rodyklę. Visame žiede kelias apšviestas. Automagistralė turi 7 tiltus ir 54 viadukus, 33 dviejų lygių transporto mazgus, o ties Simferopolio plentu – trijų lygių mazgą. Didžiausias leistinas greitis magistralėje yra 100 km/h.

Žiedinė automagistralė
Rusijos keliai
Laikinas darbas

Laikinas darbas – trumpalaikis darbas, t. y. trumpą laiko tarpą trunkanti darbinė veikla.

Lietuva

Laikinoji darbo sutartis 
Laikinoji darbo sutartis yra darbo sutartis, sudaryta ne ilgesniam kaip 2 mėnesių laikui (LR DK 113 str. 1 d.). Laikinosios darbo sutarties sudarymo pagrindus (aplinkybes, kurioms esant gali būti sudaroma laikinoji darbo sutartis), tokios sutarties pakeitimo ir pasibaigimo, taip pat laikinųjų darbuotojų darbo ir poilsio laiko ypatybes nustato Vyriausybė. 

Laikinoji darbo sutartis gali būti sudaroma skubiems ar trumpalaikiams darbams atlikti, laikinai nesantiems (dėl ligos, atostogų ir panašiai) darbuotojams pavaduoti. Laikinoji darbo sutartis taip pat gali būti sudaryta su studentais, moksleiviais jų atostogų metu, vadovaujantis LR DK 277 straipsnio ir kitų teisės aktų nuostatomis dėl saugių ir sveikų darbo sąlygų sudarymo asmenims iki 18 metų.

Laikiniesiems darbuotojams išbandymo laikotarpis nenustatomas. Laikinoji darbo sutartis gali būti keičiama Lietuvos Respublikos darbo kodekso nustatyta tvarka ir sąlygomis. Darbuotojams, dirbantiems pagal laikinąsias darbo sutartis, gali būti taikoma suminė darbo laiko apskaita. Laikiniesiems darbuotojams atostogos nesuteikiamos, o nutraukiant laikinąją darbo sutartį išmokama piniginė kompensacija. Jeigu laikinosios darbo sutarties terminas pasibaigė, o darbo santykiai faktiškai tęsiasi ir nė viena iš laikinosios darbo sutarties šalių, iki pasibaigia terminas, nepareikalauja jos nutraukti, laikoma, kad laikinoji darbo sutartis pratęsta neapibrėžtam terminui.

Pasibaigimas 
Laikinoji darbo sutartis gali būti nutraukta:
 nepasibaigus sutarties terminui, darbuotojo pareiškimu, apie tai įspėjus darbdavį raštu prieš 5 darbo dienas;
 kai įmonėje, įstaigoje ar organizacijoje darbai buvo sustabdyti ilgiau kaip 2 savaitėms dėl gamybinių priežasčių arba kai sumažinamas darbų mastas;
 kai laikinasis darbuotojas neatvyksta į darbą ilgiau kaip 7 dienas dėl laikinojo nedarbingumo. Kai darbingumas prarandamas dėl nelaimingo atsitikimo darbe arba profesinės ligos, darbuotojui darbo vieta (pareigos) paliekama, kol jis atgauna darbingumą arba jam nustatomas invalidumas, bet ne ilgiau kaip iki laikinosios darbo sutarties termino pabaigos.

Jeigu laikinoji darbo sutartis, pasibaigus jos terminui, nutraukiama, bet nepraėjus 1 mėnesiui nuo jos nutraukimo dienos su atleistu iš darbo darbuotoju vėl sudaroma laikinoji darbo sutartis tam pačiam darbui, darbuotojo reikalavimu tokia sutartis pripažįstama sudaryta neapibrėžtam laikui. Nutraukiant darbo sutartį su darbuotoju, praradusiu darbingumą dėl nelaimingo atsitikimo darbe arba profesinės ligos, jam išmokama vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka.

Šaltiniai 

darbas
Loluičiai

Loluičiai (arba Laluičiai, Lalučiai) – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, Suginčių seniūnijoje. Kaimas įsikūręs prie kelio A14 Vilnius – Utena. Per kaimo žemes teka Žirgapievio upelis.
Loluičių apylinkės apgyvendintos dar IX a. Kaimo žemėse yra išlikusios trys senovinės kapinės: Maro kapeliai, Kapų kalnas, Saldotkalnis (visos pripažintos saugomais kultūros paminklais). Nuo XIX a. gyventojai laidojami Suginčių kapinėse.
Loluičiai priklauso Suginčių parapijai.

Istorija 
Pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose Loluičiai paminėti 1620 m.
 apie 1932 m. istorinio gatvinio kaimo gyventojai išsikėlė gyventi į vienkiemius.
 1939 m. kaime buvo 12 sodybų ir gyveno 56 gyventojai.
 1948 m. įkurtas kolektyvinis ūkis – paskutinis Molėtų rajone.
 1946–1965 m. apylinkėse veikė Lietuvos partizanai, tarp jų ir Antanas Kraujelis.
 1964 m. kaime įvesta elektra.
 1979 m. kaimo žemės numelioruotos, didžioji dalis sodybų sugriauta, gyventojai perkelti į Suginčių gyvenvietę. Šiuo metu kaime likę 2 sodybos.
 Iki 1991 m. aplinkinės žemės ir kaimas buvo „Petro Cvirkos“ kolūkio dalis.
 2001 m. gyventojų surašymo duomenimis kaime gyveno 3 gyventojai (1 vyr., 2 mot.), visi lietuviai.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Dr. Danius Lygis – 1999–2000 Aplinkos Ministras.

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Fargas (Šiaurės Dakota)

Fargas () – tai didžiausias Šiaurės Dakotos miestas, prie Šiaurės Raudonosios upės. 2010 metais mieste gyveno 105 549 žmonės (su priemiesčiais 208 777).

Istorija 

Fargas įkurtas 1871 m. Pavadintas „Northern Pacific Railway“ bendrovės direktoriaus Viljamo G. Fargo garbei.

Šiaurės Dakotos miestai
Paros poilsis

Paros poilsis - pailsėjimo laikas tarp dviejų (viena po kitos sekančių) darbo dienų; poilsio laiko rūšis

Lietuva 
Lietuvoje kasdieninio nepertraukiamojo poilsio tarp darbo dienų (pamainų) trukmė negali būti trumpesnė kaip 11 valandų iš eilės (LR darbo kodeksas, 160 str. „Paros poilsis“). Kasdieninio nepertraukiamojo poilsio laikas darbuotojams iki 16 metų amžiaus privalo būti ne trumpesnis kaip 14 valandų, o asmenims nuo 16 iki 18 metų - ne trumpesnis kaip 12 valandų ir apimti laiką nuo 22.00 iki 6.00 h.

Šaltiniai 

Poilsis
Mockavos valsčius

Mockavos valsčius (; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje. Centras – Mockava.

Istorija 

Valsčius įkurtas 1868 m. caro valdžios. Nuo 1868 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Suvalkų apskričiai. 1880 m. valsčiuje gyveno 3109 žmonės. Po I pasaulinio karo visą Suvalkų apskritį, išskyrus šį valsčių, okupavo Lenkija.

Panaikintas 1919 m., visa jo teritorija įtraukta į naujai sudarytą lietuvišką Punsko valsčių su centru Sangrūdoje. Buvusiuose valsčiaus valdybos namuose įkurdinta mokykla.

Gyvenvietės

1884 m. valsčiui priklausę kaimai:
 Maćków (Maćkowo), Margotroki, Miklaszewo, Miklaszówka, Nowiniki, Olkśniany-Nowe, Olkśniany-Stare, Palnica, Radziszki, Rudniki, Rudka, San-Gruda, Świdziszki, Użukalnie.

Šaltiniai 

Buvę Suvalkų gubernijos valsčiai
Buvę Suvalkų apskrities valsčiai
Užusalių valsčius

Užusalių valsčius (carmečiu Aleksandrovkos valsčius; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje. Centras – Užusaliai, XIX a. pabaigoje – Išorai.

Istorija

Minimas 1867 m., gyvavo carinės Rusijos metais XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje.

Šaltiniai

Kauno apskrities valsčiai
Šiurkščioji pušis

Šiurkščioji pušis (Pinus rigida) – pušinių šeimai (Pinaceae) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi Šiaurės Amerikos rytuose: nuo Kvebeko šiaurėje iki Pietų Karolinos, Džordžijos.

Aukštis iki 31 m, kamieno skersmuo iki 90 cm. Kamienas status arba kreivas, šakotas, laja netaisyklinga. Žievė rausvai ruda giliai sueižėjusi netaisyklingomis stačiakampėmis plokštelėmis. Spygliai 5-10 cm ilgio, 1-1,5 mm storio, susitelkę po 3. Vyriški kankorėžiai 20 mm ilgio, cilindriški. Moteriški Kankorėžiai kūgiški ar kiaušiniški, kremiškai rudi, 3-9 cm ilgio, tvirtais, rombiškais žvyneliais. Sėklos 4-5 mm ilgio, su 1,5-2 cm ilgio skristuku.

Medienos vertė nedidelė. Auga 0-1400 m aukštyje, šiaurinėje arealo dalyje dažnai krūmiškos.

Šaltiniai 

Pušiniai
Medžiai ir krūmai
Arūnas Poniškaitis

Arūnas Poniškaitis (g. 1966 m. rugpjūčio 1 d.) – Vilniaus arkivyskupijos vyskupas augziliaras ir titulinis Sinos vyskupas.

Biografija 
Augo praktikuojančių katalikų šeimoje, pakrikštytas Griškabūdžio bažnyčioje. Pirmuosius 4-erius metus gyveno tėviškėje, Žvirgždaičių parapijos Vyšpinių kaime (Šakių rajonas), vėliau – Vilkaviškyje.

1984 m. baigė Vilkaviškio 2-ąją vidurinę mokyklą (dabar – „Aušros“ gimnazija), atliko privalomąją tarnybą sovietinėje armijoje. Nuo 1987 m. iki 1992 m. studijavo Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje. Studijavo Popiežiškajame Šv. Grigaliaus universitete Romoje, teologijos licenciatas (1997 m.). 2001 m. gruodžio viduryje apgynė disertaciją tema „Monstratio. Fundamentinės teologijos metodologijos pasikeitimas ir tikėjimo apologija Lietuvos Bažnyčioje po Vatikano II Susirinkimo”, teologijos daktaras.

1992 m. gegužės 31 d. įšventintas Marijampolėje (vysk. Juozas Žemaitis, MIC). Alytaus Šv. Angelų Sargų parapijos vikaras.
Alytaus šv. Kazimiero parapijos klebonas, 2001–2004 m. Vilkaviškio vyskupijos Palaimintojo Jurgio Matulaičio kunigų seminarijos Marijampolėje dvasios tėvas, 2001–2009 m. VDU Katalikų teologijos fakulteto fundamentinės teologijos dėstytojas, dėstė kursus Marijampolės kunigų seminarijoje ir Marijampolės kolegijoje, nuo 2003 m. kun. Arūnas Poniškaitis Vilkaviškio vyskupijos kurijos notaras, nuo 2004 m. Vilkaviškio vyskupo generalvikaras. 2005 m. jam suteiktas Šventojo Tėvo kapeliono – monsinjoro – titulas. Pastarąjį dešimtmetį jis taip pat buvo Vilkaviškio vyskupijos kunigų tarybos nariu ir konsultoriumi, Marijampolės „Tikėjimo ir šviesos“ bendruomenės kapelionu, Vilkaviškio vyskupijos atstovu leidinyje „Bažnyčios žinios“, Ateitininkų federacijos Marijampolės vietovės valdybos dvasios vadu.

2010 m. vasario 5 d. Šventasis Tėvas Benediktas XVI paskyrė Vilniaus arkivyskupijos vyskupu augziliaru (pagalbininku) ir tituliniu Sinos (dabartiniame Tunise) vyskupu. Konsekracija Vilniaus Arkikatedroje 2010 m. kovo mėn. (per Lietuvos Globėjo Šventojo Kazimiero iškilmes).
2011 m. spalio 26 d. jis išrinktas Lietuvos Vyskupų Konferencijos jaunimo reikalų tarybos pirmininku. 2014 m. spalio 24 d. perrinktas šioms pareigoms

Šaltiniai 

Lietuvos vyskupai
ateitininkai
Gudžiūnų valsčius

Gudžiūnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje. Centras – Gudžiūnai.

Istorija 

Įkurtas po I pasaulinio karo. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Dotnuvos rajonui (5 apylinkės) ir Šeduvos rajonui (3 apylinkės).

|-
| 1923 || 135 || 4782 || 1015 || ||
|-
| 1949-01-01  || 137 || || || 8 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Žymūs žmonės 

|-
| 1913 || Devynduoniai || Jurgis Lebedys, istorikas || 1970
|-
| 1928 || Pilioniai || Edmundas Pranas Bagdonas, gydytojas chirurgas ||
|-
| 1931 || Skomaičiai || Vladas Auga, aktorius || 1984
|-
| 1940 || Skomaičiai || Vytautas Damaševičius, operatorius, režisierius || 2021
|}

Šaltiniai 

Kėdainių apskrities valsčiai
Lapynų valsčius

Lapynų valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Mažojoje Lietuvoje. Centras – Lapynai.

Istorija

Valsčius minimas nuo XIX a. pabaigos.

Šaltiniai

Šilutės apskrities valsčiai
Krakių valsčius

Krakių valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje. Centras – Krakės.

Istorija 

Krakių valsčius žinomas nuo XIII a., pavietas (arba apskritis) minimas nuo XV a. pradžios. Krakių valsčius 1421 m. dovanotas Žemaičių vyskupui (suvalstybintas 1842 m.). Carmečiu valsčius atkurtas XIX a. pradžioje.

Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Dotnuvos rajonui (12 apylinkių).

|-
| 1923 || 255 || 8479 || 1634 || ||
|-
| 1949-01-01  || 257 || || || 12 apylinkių  ||
|}

Vadovai 
 Mikalojus Katkus, tarybos pirmininkas nuo 1921 m.

Suskirstymas

Gyventojai

Žymūs žmonės 

|-
| 1823 || Švelniai || Aleksandras Kazimieras Beresnevičius, vyskupas || 1902
|-
| 1928 || Slabada || Jonas Kapačiauskas, statybų technologas || 1981
|-
| 1937 || Paskerdūmys || Vincentas Kuprys, dainininkas (bosas) || 2022
|}

Šaltiniai 

LDK valsčiai
Kauno apskrities valsčiai
Kėdainių apskrities valsčiai
Surviliškio valsčius

Surviliškio valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje. Centras – Surviliškis.

Istorija 

Įkurtas carmečiu XIX a., panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Dotnuvos rajonui (8 apylinkės).

|-
| 1923 || 155 || 5407 || 1017 || ||
|-
| 1949-01-01  || 156 || || || 8 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Žymūs žmonės 

|-
| 1886 || Kazokai || Povilas Lukšys, kareivis || 1919
|-
| 1906 || Kūjėnai || Jurgis Ambraška, pedagogas || 1945
|-
| 1911 || Šeteniai || Česlovas Milošas, rašytojas, poetas || 2004
|-
| 1926 || Paberžė || Liucija Sereikaitė-Juozonienė, mokslininkė fizikė || 2011
|-
| 1928 || Šeteniai || Vladas Janulevičius, inžinierius mechanikas ||
|}

Šaltiniai 

Kauno apskrities valsčiai
Kėdainių apskrities valsčiai
Kėdainių valsčius

Kėdainių valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje. Centras – Kėdainiai.

Istorija 

Įkurtas carmečiu, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Kėdainių rajonui (15 apylinkių) ir Ramygalos rajonui (1 apylinkė).

|-
| 1923 || 251 || 6977 || 1358 || ||
|-
| 1949-01-01  || 303 || || || 16 apylinkių  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Žymūs žmonės 

|-
| 1906 || Melnikai || Adolfas Butkus, baleto artistas || 1996
|-
| 1926 || Bučioniai || Kazys Blaževičius, statybos inžinierius ||
|-
| 1936 || Medekšiai || Henrikas Medekšas, inžinierius mechanikas ||
|-
| 1936 || Janušava || Mykolas Mikalajūnas, meteorologas ||
|}

Šaltiniai 

Kauno apskrities valsčiai
Kėdainių apskrities valsčiai
Pernaravos valsčius

Pernaravos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Pernarava.

Istorija 

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Ariogalos rajonui (6 apylinkės).

|-
| 1923 || 116 || 3539 || 681 || ||
|-
| 1949-01-01  || 118 || || || 6 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyventojai

Žymūs žmonės 

|-
| 1805 || Žostautai || Anupras Jasevičius, kunigas, poetas || 1884
|-
| 1869 || Pernarava || Jadvyga Juškytė, tautosakininkė, pedagogė || 1948
|-
| 1917 || Rudakiai || Vladas Česas, dainininkas || 2008
|-
| 1938 || Rugėnai || Romualdas Mankus, miškininkas || 
|-
| 1938 || Jakšiai || Eugenijus Aniulis, veterinarijos gydytojas ||
|}

Šaltiniai 

Kėdainių apskrities valsčiai
Vilkijos apskrities valsčiai