joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valentinas Jeriomenka

Valentinas Jeriomenka (g. 1989 m. vasario 19 d.) – Lietuvos futbolininkas, šiuo metu FK Riteriai narys.

Karjera 
Profesionalo karjeros pradžia galima laikyti 2007 m., kai Visagino „Interas“ pateko į A lygą.

2011 m. Klaipėdos „Atlanto“ ekipa dalyvavo A lygos pirmenybėse.

2012/2013 m. sezone žaidė Lenkijoje ir buvo OKS Brzesko ekipos narys. Pirmoje lygoje sužaidė 14 rungtynių.

2013/2014 m. sezone persikėlė į Wigry Suwałki. Antroje lygoje sužaidė devynerias rungtynes ir pelnė vieną įvartį.

FK Utenis 
2015 m. žaidėjas buvo išrinktas Utenio komandos kapitonu. 

2017 m. sezoną pradėjo Utenos kluibe. 

2015, 2016, 2017 m. „Utenio“ ekipa dalyvavo A lygos pirmenybėse.

FK Trakai, FK Riteriai 
Nuo 2017 m. vasaros atstovavo Trakų klubui. Po sezono pranešta, kad žaidėjas lieka dar metams.

2018 m. pabaigoje pranešta, kad sutartis pratęsta dar metams.

2019 m. žaidėjas buvo įtrauktas į simbolinę savaitės rinktinę. 2019 m. gruodį pranešta, kad su žaidėju sutartis pratęsta 2020–ųjų sezonui.

2020 m. A lygos sezonas buvo trumpesnis nei įprasta dėl pandemijos. Jame sužaidė 12 susitikimų A lygoje.

2021 m. karjerą tęsė FK Riteriai. 2021 m. balandžio 16 d. rungtynėse prieš FC Džiugas Jeriomenka pelnė įvartį. Tai buvo vienintelis abiejų komandų smūgis į vartus pirmame kėlinyje. Tos rungtynės baigėsi „riterių“ pergale 4:1. 2021 m. gegužės 14 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš DFK Dainava. Žaidėjas 69-ąją minutę standartinės padėties metu taikliai smūgiavo galva ir padėjo išlyginti rezultatą (1:1). 

2022 m. vasario 22 d. pranešta, kad žaidėjas palieka klubą.

Bremnes IL 
2022 m. pradžioje persikėlė į Norvegiją. Atstovavo Bremnes IL.

Statistika 
 A lygos statistika.

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 lietuvosfutbolas.lt
 Soccerway

Lietuvos futbolininkai
Jekaterina Fiodorova

Jekaterina Fiodorova (g. 1987 m. kovo 26 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkė ir dainų autorė. Vokalo trenerė. Dalyvavo Eurovizijos atrankoje 2016 m. Dalyvė ir pusfinalininkė Lietuvos balso 2-ame sezone. Šiuo metu atlikėja kuria ir koncertuoja sceniniu vardu Aika.

Biografija 
Jekaterina pradėjo dainuoti nuo šešerių metų amžiaus. Mokėsi Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetėje mokykloje ir Vilniaus “Juventos” gimnazijoje. Po baigimo, 2006 m. įstojo į Lietuvos muzikos ir teatro akademiją, džiazo vokalo specialybę. 2012 m. įgijo džiazo atlikimo ir pedagogikos magistro laipsnius.

Asmeninis gyvenimas 
Jekaterinos tėvai buvo aktoriai rusų dramos teatre Vilniuje. Jekaterina Pranevič susituokė 2018 m. Spalio 13d. ir pakeitė pavardę į Jekaterina Fiodorova.

Karjera 

2003m. ir 2005m. metais laimėjo „Grand Prix“ Baltijos šalių jaunųjų atlikėjų konkurse „Mūza“.

2011m. Jekaterinos Fiodorovos ir Anos Polukord dueto Volumetears kūrinys „She“ pasirinktas Audriaus Mickevičiaus trumpametražiame filme „2 indeliai jogurto” (2 cups off yoghurt). Filmas buvo nominuotas Sidabrinės gervės apdovanojomuose. Daina „She“ buvo įtraukta į lietuviškos muzikos eksportui skirtą rinkinį „Note Lithuania 2013".  

2012m. kartu su grupe “Singaz” laimėjo Grand Prix Vilnius Jazz Youngpower konkurse. .

2013m. Pasirinktas sceninis vardas „Catrinah“.

2013m. dalyvavo Lietuvos balso antrajame sezone.   

2014m. sukūrė džiazo vokalinį duetą “Social Call” kartu su dainininke Rūta Švipaite. 

2016m. dalyvavo Eurovizijos atrankose su autorine daina “Be Free”. 

2017m. kartu su grupe "Fusedmarc" atstovavo Lietuvai Eurovizijoje Kijeve kaip pritariamasis vokalas. 

2018 m. pakeitė sceninį vardą į Aika.
​

Diskografija

Eurovizijos dainų konkursas

2016 m. dalyvavo Eurovizios atrankose su daina „Be Free“, pateko į pusfinalį. 

Atrankose išsiskyrė ryškiais įvaizdžiais ir dramaturginiais sprendimais .

Šaltiniai 

Lietuvos atstovai Eurovizijoje
Lietuvos dainininkai
2017 m. Eurovizijos dalyviai
​Lietuvos atlikėjai
Artiomas Gurenka

Artiomas Gurenka (arba Arciomas Hurenka, , g. 1994 m. birželio 18 d.) – Baltarusijos futbolininkas, saugas. 

Atstovavo ir Lietuvos klubams: Trakams (2015–2016 m.), Sūduvai (2017 m.) ir Riteriams (2019 m.).

Karjera 

Nuo 2011 m. priklausė FK Minsk. Aukščiausioje lygoje atstovavo pagrindinei komandai vos vieną kartą. Rungtyniavo jaunimo ekipoje.
 
2015 m. atvyko į Lietuvą ir tapo FK Trakai nariu. A lygoje sužaidė 27 rungtynes ir pasižymėjo 7 įvarčiais.

2016 m. A lygoje rungtyniavo 32 rungtynėse ir pasižymėjo 7 įvarčiais.

2017 m. perėjo į „Sūduvos“ klubą. A lygoje sužaidė 8 rungtynes.

2019 m. grįžo į „Riterių“ klubą (buv. FK Trakai). Sugrįžimo rungtynėse pasižymėjo įvarčiu ir išvedė komandą į priekį.

2019 m. pranešta, kad futbolininkas palieka klubą abipusiu susitarimu. 2019 m. A lygoje žaidėjas pelnė tris įvarčius ir atliko tris rezultatyvius perdavimus.

Nuo 2019 m. rugpjūčio FK Vitebsk narys.

2021 m. persikėlė į FK Isloč Minsk. 2022 m. pradžioje atstovavo FK Belšina Babrujsk.

2022 m. vasarą persikėlė į Kazachstaną ir tapo Tūran FK nariu.

Pasiekimai 
 FK Trakai
  A lygos sidabras (2): 2015, 2016
 FK Dinamo Minsk
  Baltarusijos čempionato bronza (1): 2018

Rinktinės 
 2012 m. žaidė U–19 rinktinėje. Atstovavo Baltarusijai trejose rungtynėse. 
 2013 — 2016 m. atstovavo U–21 rinktinei. Sužaidė 14 rungtynių.

Šaltiniai

Nuorodos 
 soccerway
 pressball.by

g
g
Kate Miller-Heidke

Keitė Miler-Haidkė (Kate Miller-Heidke; g. 1989 m. rugpjūčio 4 d.) – Australijos roko ir pop muzikos dainininkė, dainų autorė ir aktorė. 

2019 m. atstovaus Australiją Eurovizijos dainų konkurse su daina „Zero Gravity“.

Diskografija 
 Little Eve (2007)
 Curiouser (2008)
 Nightflight (2012)
 O Vertigo! (2014)
Child in Reverse (2020)

Filmografija 
 The Book of Sand (2015)
 Ladies in Black (2018)

|-

Australijos dainininkai
Pop atlikėjai
Australijos atstovai Eurovizijoje
2019 m. Eurovizijos dalyviai
Alisa stebuklų šalyje

Alisa stebuklų šalyje ( arba Alice in Wonderland) – anglų rašytojo Čarlio Dodžsono (žinomo Liuiso Kerolio slapyvardžiu) 1865 m. išleistas romanas, dabar laikomas vaikų literatūros bei nonsenso literatūros klasika. Ši knyga padarė didelę įtaką fantastinės ir vaikų literatūros raidai, susilaukė daugybės adaptacijų.

Siužetas 
Kūrinį sudaro 12 pasakojimų. Knygos pagrindinė veikėja – septynerių metų mergaitė Alisa, sėdėdama su seserimi ant upės kranto, pastebi baltą triušį ir nuseka jį iki olos. Įlindusi iš paskos į olą, Alisa atsiduria stebuklų šalyje. Ten mergaitė stebuklingu būdu įgyja galimybę keisti savo kūno proporcijas bei susiduria su keistais šios šalies gyventojais.

Kūrinyje gausu žodžių žaismo, to meto viktoriškos kultūros parodijų.

Pagrindiniai veikėjai 
 Alisa (Alice), 7-erių metų mergaitė;
 Baltasis Triušis (White Rabbit), karalienės patikėtinis, nuolat skuba, vėluoja;
 Širdžių Karalienė (Queen of Hearts), itin valdinga Stebuklų šalies valdovė;
 Skrybėlius (Hatter), vyras su skrybėle, mėgstantis dalinti kandžias pastabas;
 Češyro Katinas (Cheshire Cat), nuolat besišypsąs katinas, turintis galią tapti nematomu;
 Pelė (Mouse), Ereliukas (Eaglet), papūga Lori (Lory) ir Dodas (Dodo)
 Vikšras (Caterpillar), sėdi ant grybo, rūko kalijaną ir dalija patarimus;
 Hercogienė (Duchess), ūmaus būdo hercogienė, turinti vaiką-paršelį ir nuolat besivaidijanti su savo virėja;
 Zuikis Paikis (March Hare), Skrybėliaus bičiulis;
 Pelė Snaudalė (Dormouse), Skrybėliaus ir Zuikio Paikio kompanijonė, visad miega;
 Širdžių Karalius (King of Hearts), neryžtingas Stebuklų šalies valdovas;
 Širdžių Valetas (Knave of Hearts), įžūlus ir melagis sosto įpėdinis;
 Netikras Vėžlys (Mock Turtle), liūdnas, žodžius painiojantis vėžlys;
 Mažasis Bilis (Bill the Lizard), dėl visko kaltinamas baugštus driežas.

Sukūrimo aplinkybės 
Oksfordo koledžo matematikos dėstytojas Čarlzas Liutvidžas Dodžsonas 1862 m. vasarą valtele irstėsi su koledžo rektoriaus Lidelio dukterimis – Alisa, Edita ir Lorina. Į kompaniją įsijungė ir matematikas Robinsonas Dakvortas. Beplaukiojant Temzės upe, Dodžsonas ėmė sekti pasakas, kurių pagrindinę veikėją padarė Alisą Lidel. Šmaikščios istorijos, kurias Dodžsonas kūrė parodijuodamas tuometę mergaičių studijuojamą mokyklinę literatūrą bei pašiepdamas įvairius pažįstamus asmenis, labai sužavėjo klausytojas. Paragintas Dakvorto, Dodžsonas surašė pasakas į sąsiuvinį.

Po poros metų pas Dodžsoną viešėję žymūs rašytojai Henris Kingslis ir Džordžas Makdonaldas pamatė sąsiuvinį su istorijomis apie Alisą ir ėmė raginti autorių jas išleisti. 1865 m. pasirodė knyga su Džono Tenielo iliustracijomis. Vėliau autorius sukūrė tęsinį – „Alisa Veidrodžio karalystėje“.

Knyga išvesta į daugelį didesnių pasaulio kalbų, susilaukė daugybės adaptacijų – vaidybinių, animacinių filmų, teatro pastatymų. Kūrinio herojai tapo plačiai pasaulyje atpažįstamais archetipais.

Nuorodos 
 Agnė Zolubienė. TRIUŠIO URVU ŽEMYN , Rubinaitis, 2016 m.

Vaikų literatūra
Alisa Veidrodžio karalystėje

Alisa Veidrodžio karalystėje () – anglų rašytojo Čarlio Dodžsono (žinomo Liuiso Kerolio slapyvardžiu) 1871 m. išleista apysaka, „Alisos Stebuklų šalyje“ tęsinys. Kaip ir pirmtakas, šis kūrinys laikomas vaikų literatūros bei nonsenso literatūros klasika.

Kaip ir ankstesnę knygą, Kerolis šią sukūrė Lidelio dukterims. Šįsyk pasakojimai gimė bemokant mergaites žaisti šachmatais.

Siužetas 
Kūrinį sudaro 12 pasakojimų. Knygos pagrindinė veikėja – septynerių metų mergaitė Alisa. Bežaisdama su kačiuku, ji ėmė svarstyti, kaip atrodo pasaulis anapus veidrodžio. Užsilipusi ant židinio, ji įsirėmė į veidrodžio stiklą ir nejučia pateko anapus. Savo esme ši knyga panaši į pirmąją, bet vietoje kortų čia karaliauja šachmatai.

Kūrinyje gausu žodžių žaismo, to meto viktorijietiškos kultūros parodijų. Kadangi tai Veidrodžio karalystė – joje galioja atvirkščia logika.

Pagrindiniai veikėjai 
 Alisa (Alice), 7-erių metų mergaitė;
 Kliunkis Pliumpis (Humpty Dumpty), piktas, ginčytis likęs kiaušinis;
 Liūtas ir Vienaragis (Lion and Unicorn), į kovą stoję Anglijos herbo laikytojai;
 Baltasis Riteris (White Knight), senas, vos bepajudantis riteris ant žirgo;
 Tututis ir Dudutis (Tweedledum and Tweedledee) – vis besiriejantys broliai dvyniai;
 Baltoji Karalienė (White Queen) ir Baltasis Karalius (White King);
 Avis (Sheep);
 Vėplys ir Dailidė (Walrus and the Carpenter);
 Juodoji Karalienė (Red Queen);
 Taukšlys (Jabberwocky).

Nuorodos 
 Agnė Zolubienė. TRIUŠIO URVU ŽEMYN , Rubinaitis, 2016 m.

Vaikų literatūra
Honky Château

„Honky Château“ – penktasis studijinis britų atlikėjo Elton John albumas, išleistas 1972 m. gegužės 19 d. Albumas pavadintas pagal XVIII a. prancūziškus rūmus Château d’Hérouville, kuriame buvo įrašinėjamas albumas. Tai pirmasis iš septynių Eltono Džono albumų, pasiekusių pirmąją vietą Amerikos Valstijos pardavimuose. Vieninteliai du singlai buvo išleisti – „Rocket Man“ ir „Honky Cat“, nors „Hercules“ irgi buvo ruošiamasi leisti, tačiau taip niekada ir netapo singlu.

2012 m. albumas užėmė 359 vietą tarp 500 visų laikų geriausių albumų „Rolling Stone“ žurnale. 1972 m. tapo auksiniu, o 1995 m. – platininiu. Tai buvo paskutinis jo albumas, kurį JAV leido „Uni“ leidėjai.

Turinys 
Šiuo albumu Eltonas toliau siekė iš paprasto dainų kūrėjo pereiti į labiau rokenrolo stilių. Taip pat tai pirmasis albumas, kuriame dainas įrašinėjo jo koncertinių turų grupinė sudėtis – Dee Murray (bosinė gitara) ir Nigel Olsson (būgnai), įskaitant ir gitaristą Davey Johnstone (elektrinė ir akustinė gitara), nors prieš tai leidėjai primygtinai reikalavo Eltoną naudoti juos vos vienam įrašui. Praeituose albumuose Davey Johnstone teprisidėjo dalinai, tačiau nuo šio albumo jis prisijungė kaip nuolatinis grupės narys tiek koncertiniuose turuose, tiek įrašinėjimuose. 1995 m. prodiuseris Gus Dudgeon išleido pagerintos kokybės albumą, pridėdamas tik dainos „Slave“ greitesnio ritmo versiją.

Kritikų vertinimu, tai vienas puikiausių Eltono Džono įrašų. Vienas žurnalo „Rolling Stone“ kritikų Jon Landau sakė, kad tai „turiningas, šiltas, jaudinantis albumas, kuris visa galva stoja aukščiau už to meto skurdžius įrašus“. Kiti kritikai taipogi vertino albumą palankiai. „Honky Chateau“ yra pirmasis Eltono albumas, pasiekęs pirmąją vietą Billboard pardavimuose Amerikos Valstijose. Kanadoje jis užėmė 3-ią vietą RPM 100 top albumų pardavimų sąraše 1972 m. liepos 29 d.

Dainų sąrašas 
Visos dainos buvo parašytos Elton John’o ir Bernie Taupin’o.

Pirmoji pusė 

 „Honky Cat“ – 5:13
 „Mellow“ – 5:32
 „I Think I’m Going to Kill Myself“ – 3:35
 „Susie (Dramas)“ – 3:25
 „Rocket Man (I Think It’s Going to Be a Long, Long Time)“ – 4:45

Antroji pusė 

 „Salvation“ – 3:58
 „Slave“ – 4:22
 „Amy“ – 4:03
 „Mona Lisas and Mad Hatters“ – 5:00
 „Hercules“ – 5:20

Papildomi įrašai (1995 Mercury ir 1996 Mercury leidimas) 

 „Slave“ (alternatyvioji greitesnė versija) – 2:53

Šaltiniai 

1972 albumai
Elton John albumai
Jasmine Trinca

Jasmine Trinca (g. 1981 m. balandžio 24 d. Romoje) – italų aktorė.

Filmografija 
 La stanza del figlio (2001)
 La meglio gioventù (2003)
 Manuale d'amore (2005)
 Kriminalinis romanas (2005)
 Trevirgolaottantasette (2005) (trumpametražis)
 Il caimano (2006)
 Piano, solo (2007)
 Didelė svajonė (2009)
 Ultimatum (2009)
 La sottile mensola rossa (2010) (trumpametražis)
 L'Apollonide - Souvenirs de la maison close (2011)
 Ti amo troppo per dirtelo (2012)
 Un giorno devi andare (2013)
 Miele (2013)
 Une autre vie (2013)
 Saint Laurent (2014)
 Maraviglioso Boccaccio (2015)
 Nessuno si salva da solo (2015)
 The Gunman (2015)
 La pazza gioia (2016) 
 Tommaso (2016)
 Slam - Tutto per una ragazza (2016)
 Fortunata (2017)
 Euforia (2018)
 Sulla mia pelle (2018)
 Croce e delizia (2019)

Apdovanojimai ir nominacijos

David di Donatello

Ciak d'oro

Nastro d'argento

Kiti apdovanojimai

Nuorodos 

 IMDb profilis

Italijos aktoriai
SC East Bengal

– Indijos futbolo klubas iš Kolkatos. Klubas turi ne tik futbolo komandą, bet ir kriketo, bei moterų futbolo komandas, bei užsiima atletika. Ankstesniais metais būta net ledo ritulio komandos.

Istorija 
Klubas įkurtas 1920 m. ir turi senas tradicijas. Dalyvauvo elito diviziono kovose dešimtmečius ir per tą laiką iškovojo daugybę padovanijimų. Atstovavo Indijos futbolą Azijos regione, dalyvavo tenykčiuose prestižiniuose turnyruose.

Pasiekimai 
 NFL/I-League
 Čempionai: 2000/01; 2002/3; 2003/04.

Sezonai 

|}
Šaltiniai:

Spalvinė gama 
Raudona, auksinė, balta ir juoda spalvos.

Aprangos

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali lygos vetainė (i-league.org)
 RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)

Indijos futbolo klubai
Josip Balić

Josipas Baličius (; g. 1988 m. sausio 7 d.) – Kroatijos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje. Buvęs FK Palanga žaidėjas.

Karjera 
Žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Kroatijoje. Atstovavo įvairiems klubams gimtinėje, buvo išvykęs į Slovėniją ir Čekiją.

2019 m. kovo mėn. tapo FK Palanga nariu.

Šaltiniai

Nuorodos 
 soccewrway

b
b
Nyderlandų moterų futbolo rinktinė

Nyderlandų moterų futbolo rinktinė – Nyderlandus atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Nyderlandų futbolo asociacija.

Dalyvavimas čempionatuose

Olimpinės žaidynės

Pasaulio čempionatas

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Nacionalinės moterų futbolo rinktinės
Nyderlandų sporto rinktinės
Erton Fejzullahu

Ertonas Fejzulahu (Erton Fejzullahu; g. 1988 m. balandžio 9 d.) – iš Kosovo kilęs futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Buvęs Vilniaus „Žalgirio“ narys.

Karjera 
Mitrovicoje (dabartinis Kosovas) gimęs žaidėjas nuo trejų metų augo Švedijoje ir turi trijų šalių – Kosovo, Albanijos bei Švedijos pilietybes.

Yra žaidęs Olandijos, Norvegijos, Danijos, Kinijos komandose.

2019 m. kovo mėn. tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu. 2019 m. lapkričio 18 d. pranešta, kad žaidėjas paliko komandą pasibaigus sportinės veiklos sutarčiai. Per tą laiką A lygoje sužaidė septynis mačus ir pelnė du įvarčius.
Birželio mėnesį jis patyrę sunkią traumą, dėl kurios sezonas jam baigėsi anksčiau laiko.

Rinktinės 
Švedų jaunimo rinktinėje pavyko pasižymėti 7 kartus, o vyrų rinktinėje per 5 rungtynes įmušė 3 įvarčius.

2017 m. puolėjas atstovavo ir tarptautinio pripažinimo sulaukusiai Kosovo rinktinei.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Soccerway
 national-football-teams.com svetainės duomenys (anglų k.)

Fejzullahu
Fejzullahu
Pierre Boulez

Pjeras Lui Žozefas Bulezas (Pierre Louis Joseph Boulez; 1925 m. kovo 26 d. – 2016 m. sausio 5 d.) – Prancūzijos kompozitorius, dirigentas. Vienas žymiausių XX a. antros pusės pasaulio kompozitorių bei avangardinės muzikos atstovų.

Biografija 
Pjeras Bulezas studijavo Paryžiaus konservatorijoje, lankė Olivjė Mesiano, Renė Leibovico klases. 1971–1975 m. Bulezas dirbo BBC simfoninio orkestro, 1971–1977 m. Niujorko filharmonijos orkestro vyriausiuoju dirigentu. Dirigavo žymiausiems Europos ir Jungtinių Amerikos Valstijų orkestrams, tarp jų – Paryžiaus orkestrui, Berlyno filharmonijos, Čikagos simfoniniam orkestrui, Klivlando orkestrui, atliko daugelio XX a. kompozitorių (Antono Vėberno, Arnoldo Šionbergo, Klodo Debiusi) kūrinių. 1977–1992 m. Pjeras Bulezas vadovavo savo įkurtam Muzikos akustikos tyrimo ir koordinavimo institutui.

Pjeras Bulezas apdovanotas 27 „Grammy“ apdovanojimais (tarp jų – už visą kūrybą, 2015 m.), Venecijos bienalės „Auksiniu liūtu“ už visą kūrybą (2012 m.).

Kūryba 

Pjeras Bulezas tęsė Antono Vėberno, Klodo Debiusi tradicijas. Taikė serializmo techniką, vystė aleatorinę, konkrečiąją muziką, vėliau daug dirbo su elektronine muzika. Sukūrė muzikos kinui, teatrui, radijui. Parašė esė apie muziką.

Žymiausi kūriniai:
 sonatina fleitai ir fortepijonui (1946)
 Vestuvių išvaizda (Le visage nuptial, sopranui, altui ir kameriniam orkestrui, 1946 m.)
 3 sonatos fortepijonui (1946, 1948, 1957 m.)
 Vandenų saulė (Le Soleil des eaux, sopranui, tenorui, bosui ir orkestrui, 1948 m.)
 Knyga kvartetui (Livre pour quatuor, styginių kvartetui, 1948 m.)
 Polifonija X (Polyphonie X, 18 instrumentų, 1951 m.)
 Struktūros I (Structures I, 2 fortepijonams, 1952 m.)
 Plaktukas be šeimininko (Le marteau sans mâitre, altui ir 6 instrumentams, 1954 m.)
 Etiudai I ir Etiudai II (1951 m.)
 sonata fortepijonui Nr. 3 (1957 m.)
 Struktūros II (Structures II, 2 fortepijonams, 1961 m.)
 Klostė ant klostės (Pli selon pli, sopranui ir orkestrui)
 Kamingsas yra poetas (Cummings ist der Dichter, 16 solo balsų ir 24 instrumentams, pagal E. E. Kamingso žodžius, 1970–1988 m.)
 Ritualas Bruno Madernos atminimui (Rituel in memoriam Bruno Maderna, orkestrui 1974–1975 m.)
 Atsakymas (Réponse, 6 solistams instrumentininkams, kameriniam ansambliui ir elektronikai, 1981 m.)

Šaltiniai 

Prancūzijos kompozitoriai
Dirigentai
Juozas Jakavonis

Juozas Jakavonis (slapyvardis Tigras; 1925 m. liepos 10 d. Kasčiūnuose, Merkinės valsčiuje – 2021 m. lapkričio 23 d. Vilniuje) – partizaninio judėjimo dalyvis, politinis kalinys.

Biografija 
J. Jakavonis nuo devyniolikos metų dalyvavo ginkluotame pasipriešinime. Jis su kitais partizanais tėvų namų kieme 1945 m. įrengė bunkerį, kuris 1945–1946 m. buvo Pietų Lietuvos partizanų vadų vadavietė. Bunkeryje gyveno ir dirbo vadai Juozas Vitkus-Kazimieraitis ir Adolfas Ramanauskas-Vanagas, buvo leidžiamas partizanų laikraštis „Laisvės varpas“. J. Jakavonis dar buvo pogrindinės spaudos platintojas. Po dvejų metų aktyvios partizaninės kovos, 1946 m. gruodžio 8 d. gimtajame kaime, pas kaimyną, buvo enkavedistų suimtas su partizanų spauda. Po to buvo tardomas ir kankinamas Merkinės milicijos rūsiuose, Varėnoje, o galiausiai ir Vilniaus KGB rūsiuose. Ištvėręs baisius kankinimus, J. Jakavonis neišdavė nė vieno bendražygio. Bolševikinės valdžios buvo nuteistas – nuo 1946 m. buvo išsiųstas kalėti į Sibiro kalėjimus. Iš tremties su šeima į Lietuvą grįžo 1959 m.

1988 m., prasidėjus Atgimimui, J. Jakavonis įsitraukė į Sąjūdžio veiklą. Šalia jo namų buvo atkastas ir įrengtas bunkeris, buvusi Pietų Lietuvos partizanų vadavietė.

Įvertinimas 

 1994 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga įteikė Pasipriešinimo dalyvio Kryžių.
 1995 m. Tautos fondas (JAV) įteikė padėką už gyvosios istorijos paliudijimus. 
 1998 m. apdovanotas Vyčio Kryžiaus 3-iojo laipsnio ordinu.
 2000 m. įteiktas Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis.
 2018 m. apdovanotas Varėnos rajono savivaldybės garbės ženklu „Už nuopelnus Varėnos kraštui“.

Bibliografija 

 Juozas Jakavonis. Šalia mirties. Kaunas: Naujasis lankas, 2005. ISBN 9955-03-270-7.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Juozas Jakavonis-Tigras 

Lietuvos rezistentai
Laisvės premijos laureatai
Sadarkas

Sãdarkas  () – centrinis Londono rajonas.

Etimologija

Sadarko pavadinimas reiškia „pietinis gynybinis darbas“ ( ir yra kildinamas iš senosios anglų kalbos (sūþ (pietūs) ir weorc (darbas)).

Istorija

Sadarkas buvo įkurtas prie Temzės, pelkėtoje vietovėje. Naujausi kasinėjimai atskleidė priešistorinę veiklą, įskaitant ankstyvojo arimo, laidojimo,  piliakalnių ir ritualinės veiklos įrodymus. Sadarke veikė „Globe“ teatras, yra trys metro stotys, atrakcionai, XII a. gotikinė katedra.

Šaltiniai

Londonas
2017 m. LFF I lyga

2017 m. LFF I lyga, dar žinoma kaip Pirma lyga, – antros pakopos futbolo pirmenybės Lietuvoje.

LFF I lyga 
Pirmos lygos licencijas pirminiame etape gavo 13 pareiškėjų.
Po apeliacijų ir pateiktos papildomos dokumentacijos licencijos suteiktos Kėdainių „Nevėžiui“, Vilniaus „Vyčiui“ ir FK „Panevėžys“. 

2017 m. Pirmos lygos sezone dalyvavo 15 komandų: „Palanga“, Vilniaus „Vytis“, Kėdainių „Nevėžis“, FK „Panevėžys“, Gargždų „Banga“, Telšių „Džiugas“, DFK „Dainava“, FK „Šilutė“, trys naujokai FC „Pakruojis“, Klaipėdos „Koralas“, Tauragės „Tauras“ bei dublerinės „Žalgirio“, „Trakų“, „Utenio“ ir „Stumbro“ komandos. 

Pirmosios varžybos sužaistos 2017 m. kovo 24 d. Iš viso per du ratus komandos sužaidė 30 turų, kiekviena ekipa po 28 rungtynes, iš viso – 210 rungtynių.

Nugalėtojais tapo Palangos „Palanga“, kuri sportiniu principu iškovojo teisę 2018 m. žaisti A lygoje.

Gargždų „Banga“ liko antroje vietoje, o dėl patekimo į A lygą varžysis su A lygoje septintąją vietą užėmusia FC Stumbras ekipa.

Turnyro lentelė 

 FK „Šilutė“  licencijavosi 2018 m. Pirmai lygai, tačiau jų sudėtis buvo per silpna, todėl nusprendė trauktis į Antrą lygą.
 Tauragės „Tauras“  2018 m. nepanoro licencijuotis nei Pirmai, nei Antrai lygai.
 Utenos „Utenis B“  pagrindinė komanda nusprendė trauktis į 2018 m. Pirmą lygą, todėl dubleriai iš jos buvo perkelti į žemesnį divizioną.

Rezultatyviausieji 
 Gvidas Juška – 17 įvarčių;
 Maksim Lukashevich – 16 įvarčių;
 Vaidas Viktoravičius – 16 įvarčių.

Taip pat skaitykite 
 Lietuvos futbolo varžybos 2017 m.
 Lietuvos futbolo taurė 2017 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Lietuvosfutbolas.lt informacija ir statistika
 Pirmos lygos puslapis
 LFF puslapis

Lietuvos futbolo varžybos
Londono Šv. Pauliaus katedra

Londono Šv. Pauliaus katedra () – baroko stiliaus, 1256 m. pastatyta katedra Londone (Jungtinė Karalystė). Perstatyta nuo 1672 iki 1710 m., architektas – Kristoferis Renas (). Šv. Pauliaus katedra laikoma vienu žymiausių ir įsimintiniausių Londono objektų ir yra antra pagal dydį Didžiojoje Britanijoje po Liverpulio katedros.

1981 m. čia susituokė princas Čarlzas ir princesė Diana. Bažnyčioje palaidotas admirolas Horacijus Nelsonas () ir Arturas Veleslis (), rengiami jubiliejai, valstybinės šventės.

Londono bažnyčios
Katedros
Trafalgaro aikštė

Trafalgaro aikštė () – aikštė Londone, pavadinta Trafalgaro mūšio garbei, kai anglų jūrinės pajėgos įveikė Ispanijos ir Prancūzijos laivyną. Šiaurinėje pusėje yra Londono nacionalinė galerija, rytinėje – Šv. Martyno bažnyčia. Centre yra fontanas, Nelsono statula, kurią supa keturi bronziniai liūtai.

Aikštėje vyksta politinės demonstracijos, sporto ir vieši renginiai, Naujųjų metų, Kalėdų šventės. Taip pat filmuoti filmai, tokie kaip „Casino Royale“ (1967) ir „Avengers“ (1960).
Londonas
Aikštės
Panevėžys B

„Panevėžys B“ – Lietuvos futbolo komanda iš Panevėžio. Panevėžys B yra "Panevėžys" dublerių ekipa.

Istorija 
2018 m. FK „Panevėžys“ tapo VŠĮ Futbolo akademija „Panevėžys“ dalininku. Šios akademijos, bei R. Sargūno sporto gimnazijos auklėtinių pagrindu buvo suburta dublerių ekipa.

FK Panevėžys dublerių ekipa pirmą kartą pirmenybėse dalyvavo 2019 m. Jie dalyvavo III pakopos pirmenybėse (LFF II lyga, Pietų zona). Ekipa užėmė ketvirtą vietą. Komandos puolimo lyderiais buvo Eimantas Abramavičius, pelnęs 12 įvarčių ir Armandas Kučys, pelnęs 14 įvarčių.

Nors užėmusi tik 4 vietą, Panevėžys B komanda siekė 2020 m. Pirmos lygos licencijos, ir ją gavo. 2020 m. komandos treneriu tapo Darius Žindulis. Stabiliu žaidimu nepasižymėjusi ekipa pateko į geriausių komandų aštuntuką, o tarp stipriausių liko paskutinėje (aštuntoje) vietoje. Ekipoje savo žaidimu išsiskyrė du septyniolikmečiai: Domantas Vaičekauskas ir Evaldas Urmonas. Iš karto po sezono pasirašytos sutartys su šiais žaidėjais. Domantas Vaičekauskas spėjo debiutuoti ir pagrindinėje komandoje. 2020 m. A lyga sužaidė dvi rungtynes.

2021 m. galutinėje komandų rikiuotėje liko ketvirti iš keturiolikos dalyvių.

2022 m. licencijavosi Pirmai lygai; tapo vienu iš dalyvių, kurie rungtyniavo 2022 m. Pirmoje lygoje.

Apranga 

 Aprangų gamintojai
  Hummel, nuo 2019

Sezonai 

|}

Stadionai 

 Namų rungtynes paprastai žaidžia Aukštaitijos stadione. 
 Šaltuoju metų laiku rungtyniauja Žemynos progimnazijos stadione.

Panevėžys B sudėtis 
Atnaujinta

Treneriai 

 Darius Žindulis ?-2020 m.
 Dainius Gleveckas nuo 2021 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Pirma lyga (1lyga.lt)
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Globalsportsarchive
 SOCCERWAY (2021 m. Pirma lyga)
 lietuvosfutbolas.lt (2019 m. sezonas)
 lietuvosfutbolas.lt (2020 m. sezonas)
 lietuvosfutbolas.lt (2021 m. Pirma lyga)

Lietuvos futbolo klubai
Panevėžio futbolas‎
Bekslis

Bekslis () – pietrytinis Londono rajonas, dar žinomas kaip Bekslio kaimas (), kuris apima didesnę užmiesčio teritoriją.

Bekslis anksčiau buvo Kento grafystės dalis. XX a. didėjant urbanizacijai, Bekslio gyventojų skaičius išaugo. 1935 m. buvo įkurta Bekslio savivaldybė, 1965 m. Bekslis buvo prijungtas prie Londono. Yra anglikonų, baptistų bažnyčios, geležinkelio stotis, karo aukų memorialas.

Londonas
Haid parkas

Haid parkas () – parkas Londone, Jungtinėje Karalystėje, didžiausias iš keturių (Kensingtono sodai, Haid parkas, Gryn parkas, Sent Džeimso parkas) viešųjų Londono Karališkųjų parkų grandinės, esančių miesto centre. 

Vakaruose Haid parkas ribojasi su Kensingtono sodais, pietryčiuose per Haid parko kampą su Gryn parku. Haid parko pietryčių kampe, arba prie paminėtų keturių parkų grandinės yra prisišliejęs ir penktas - Bekingemo rūmų parkas, tačiau jis yra privatus ir neprieinamas publikai. 

Parke yra dirbtinis ežerėlis, atsiradęs 1730 metais pastačius užtvanką ant Vestburno upelio. Ežerėlio didesnioji pietrytinė dalis vadinama Serpentinu yra Haid parko dalyje, kita šiaurvakarinė ežerėlio dalis vadinama Longvateriu yra Kensingtono sodų parko dalis. Per ežerėlį nutiestas mašinų ir pėsčiųjų tiltas, yra riba tarp Haid ir Kensingtono sodų parkų.

Parkas buvo įkurtas Henriko VIII 1536 m., 1637 m. buvo atidarytas ir tapo populiariu, buvo rengiami gegužės 1-osios paradai. Parkas buvo atnaujintas ir pertvarkytas XVIII a. pradžioje. Čia 1851 m. buvo surengta Didžioji paroda, kur buvo eksponuojami kristaliniai rūmai, suprojektuoti Džosefo Pakstono. 

Čia nuo XIX a. populiaru rengti viešąsias kalbas ir demonstracijas. Yra speciali vieta kalbėtojams, rengiami debatai ir protestai. Yra koncertavusios Pink Floyd, The Rolling Stones ir Queen grupės.

Šaltiniai 

Parkai
Londonas
Blue Moves

„Blue Moves“ – vienuoliktas britų atlikėjo Elton John albumas, išleistas 1976 m. spalio 22 d. Tai buvo antrasis Eltono dvigubas albumas po „Goodbye Yellow Brick Road“ ir pirmasis, išleistas jo paties įkurtos leidėjų kompanijos „Rocket Records Ltd“. Priešingai, nei ankstesnieji albumai, šis skambėjo tamsiau, tačiau pasiekė 3-iąją vietą pardavimuose. 

Po varginančio amerikietiško turo, Eltonas po šio albumo išleidimo koncertavo nedaug, o koncerto Wembley stadione metu 1977 m. pareiškė: „Aš nekoncertavau jau ilgą laiką. Tai buvo skausmingas sprendimas, sugrįžti į kelią ar ne. Taigi šįvakar aš nusprendžiau – tai bus paskutinis pasirodymas... Man tai daug daugiau nei groti kelyje“. Po šio koncerto Eltonas taip ir padarė, kuriam laikui nutraukė turus.

Pats Eltonas yra sakęs, kad tai vienas mėgstamiausių jo sukurtų albumų. 1976 m. spalį Jungtinėse Valstijose albumas tapo auksiniu, o tų pačių metų gruodį – platininiu. „Blue Moves“ dainos yra neretai atliekamos Eltono koncertuose, dažniausiai tai „Sorry Seems to Be the Hardest Word“, „Bite Your Lip“ ar „Tonight“.

Dainų sąrašas 
Visas dainas parašė Elton John ir Bernie Taupin, išskyrus kur pažymėta.

Pirmoji pusė 

 „Your Starter for...“ (Caleb Quaye) – 1:23
 „Tonight“ – 7:52
 „One Horse Town“ (John, James Newton Howard, Taupin) – 5:56
 „Chameleon“ – 5:27

Antroji pusė 

 „Boogie Pilgrim“ (John, Davey Johnstone, Quaye, Taupin) – 6:05
 „Cage the Songbird“ (John, Johnstone, Taupin) – 3:25
 „Crazy Water“ – 5:42
 „Shoulder Holster“ – 5:10

Trečioji pusė 

 „Sorry Seems to Be the Hardest Word“ – 3:48
 „Out of the Blue“ – 6:14
 „Between Seventeen and Twenty“ (John, Johnstone, Quaye, Taupin) – 5:17
 „The Wide-Eyed and Laughing“ (John, Johnstone, Newton Howard, Quaye, Taupin) – 3:27
 „Someone's Final Song“ – 4:10

Ketvirtoji pusė 

 „Where's the Shoorah?“ – 4:09
 „If There's a God in Heaven (What's He Waiting For?)“ (John, Johnstone, Taupin) – 4:25
 „Idol“ – 4:08
 „Theme from a Non-Existent TV Series“ – 1:19
 „Bite Your Lip (Get Up and Dance!)“ – 6:43

Išnašos 

1976 albumai
Elton John albumai
1962 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas

1962 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas – 2-asis pasaulio moterų rankinio čempionatas, kuris vyko 1962 m. liepos 7 - liepos 15 dienomis Bukarešto, Brašovo, Ploješto ir Sibiu miestuose Rumunijoje.

Čempionato nugalėtojomis pirmą kartą tapo Rumunijos rinktinė. Japonija tapo pirmąja šalimi už Europos ribų, kuri dalyvavo pasaulio čempionate.

Grupinės varžybos

A grupė

B grupė

C grupė

Pagrindinis turas

1 grupė

2 grupė

Kvalifikacinis etapas

Dėl 7-9 vietų

Finalai 

5 vieta

Bronzinis finalas

 Auksinis finalas

Šaltiniai 

Pasaulio moterų rankinio čempionatai
1962 sporte
Rumunijos sportas
A Single Man

„A Single Man“ – dvyliktasis studijinis britų atlikėjo Elton John albumas, išleistas 1978 m. spalio 16 d. Tų pačių metų spalio mėnesį, Jungtinėse Valstijose, albumas tapo auksiniu, o lapkritį platininiu. Kaip ir visi vėlyvojo aštuntojo dešimtmečio ir devintojo dešimtmečio jo albumai, kritikų vertinamas buvo įvairiai.

Įrašymai 
Tai pirmasis albumas, kurio dainų tekstus kūrė ne ilgametis Eltono kolega Bernie Taupin, bet Gary Osborne. Taipogi, šį albumą prodiusavo ne Gus Dudgeon'as ir gana ilgam laikui pasitraukė aranžuotojas Paul Buckmaster. Vis dėlto prie albumo įrašymo prisidėjo nuo senų dienų dirbantys su Eltonu muzikantai – perkusininkas Ray Cooper'is ir gitaristas Davey Johnstone'as. Priešingai nei ankstesniuose albumuose, dirbant su Bernie Taupin, pirmiausia Eltonas sukūrė melodijas, o po to tekstus padėjo kurti Gary Osborne. Be to, atliekant šio albumo dainas, Eltonas dainavo žemesniu registru. Daina „Song for Guy“ buvo sukurta po to, kai Eltonas sužinojo apie jo leidėjų kompanijos „Rocket“ jauno pasiuntinio Guy Burchett žūtį motociklo avarijoje. Viršelis albumui buvo padarytas netoli Vindsoro pilies, Berkšyre.

Dainų sąrašas 
Visos dainos buvo parašytos Elton John ir Gary Osborne, išskyrus kur pažymėta.

Pirmoji pusė 

 „Shine on Through“ – 3:45
 „Return to Paradise“ – 4:15
 „I Don't Care“ – 4:23
 „Big Dipper“ – 4:04
 „It Ain't Gonna Be Easy“ – 8:27

Antroji pusė 

 „Part-Time Love“ – 3:16
 „Georgia“ – 4:50
 „Shooting Star“ – 2:44
 „Madness“ – 5:53
 „Reverie“ (John) – 0:53
 „Song for Guy“ (John) – 6:35

CD formato albume dainos sujungtos į vieną sąrašą (1-11)

Papildomi įrašai (1998 pateikė Mercury) 

 „Ego“ (John, Bernie Taupin) – 4:00
 „Flinstone Boy“ (John) – 4:13
 „I Cry at Night“ (John, Taupin) – 3:16
 „Lovesick“ (John, Taupin) – 3:59
 „Strangers“ – 4:46

1978 albumai
Elton John albumai
Marijampolė City

VšĮ „Suvalkijos jaunimo futbolo klubo akademija“, o pirmenybėse, bei turnyruose žinoma Marijampolė City pavadinimu – Lietuvos futbolo komanda iš Marijampolės. 2022 m. balandžio mėn. prie klubo prisijungė Pirmos lygos licenciją turintis Kazlų Rūdos „Šilas“.

Istorija 
2018 m. įkurta VšĮ „Suvalkijos jaunimo futbolo klubo akademija“. Komanda iš pradžių vadinosi FA Suvalkija, vėliau Marijampolė City.

2019 m. įgijo Antros lygos licenciją. ir debiutavo trečios pakopos pirmenybėse ir tarp 13 dalyvių liko penktoje vietoje. 2019 m. gruodžio 11 d. pasirodė pranešimai, kad ARVI grupė neberems „Sūduvos“ klubo 2020 m. sezone. Buvo nuimami užrašai ir iškabos su buvusio rėmėjo pavadinimu. ARVi arena pervadinta į Marijampolės futbolo areną (bent laikinai, kol atsirastų kitas rėmėjas). Tuo pačiu metu spaudoje pasirodė pranešimai apie Marijampolė City vadovo, kuris yra ir Marijampolės apskrities futbolo federacijos prezidentas, Žydrūno Buzo priešpriešą Lietuvos čempionams.

2020 m. klubui buvo suteikta Antros lygos licencija, tačiau vėliau vadovai atsisakė planų dalyvauti pirmenybėse. Klubas toliau dirbo tik su vaikais ir jaunimu.

2022 m. balandžio mėn. prie klubo prisijungė Kazlų Rūdos FK Šilas, žaidžiantis LFF I lygoje. FK Šilas jau kurį laiką nesutarė su Kazlų Rūdos savivaldybe ir, sulaukę palaikymo iš Marijampolės, balandžio 19 d. oficialiai pakeitė komandos pavadinimą. Šitaip Marijampolė City tapo 2022 m. LFF I lygos dalyve.

Spalvinė gama 

Akademijos komandos žaidžia mėlynomis aprangomis su baltais žymenimis.

 2019

 2022

Gamintojai 
 2019 : Adidas
 2022 : Adidas

Aprangos pokyčiai

Sezonai 

|}

Marijampolė City

Sudėtis 
Atnaujinta: 2022 m. liepos 8 d.

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

	

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

	

 

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

Žinomi žaidėjai 
 Gytis Urba
 Audrius Brokas
 Evaldas Grigaitis

Taip pat žiūrėti 
 FK Žydrius Marijampolė

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali akademijos svetainė
 Akademijos facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt

Lietuvos futbolo klubai
Marijampolės futbolas
1965 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas

1965 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas – 3-asis pasaulio moterų rankinio čempionatas, kuris vyko 1965 m. lapkričio 7 - lapkričio 13 dienomis Dortmundo, Bochumo, Breisgau Freiburge, Vakarų Berlyno ir Hanoverio miestuose Vakarų Vokietijoje. 

Čempionato nugalėtojomis pirmą kartą tapo Vengrijos rinktinė. Čempionate taip pat turėjo varžytis Tarybų Sąjungos rinktinė, kuri pasitraukė iš čempionato protestuodama dėl varžybų Vakarų Berlyno teritorijoje. Nyderlandai pelnė teisę pakeisti Tarybų Sąjungą, bet čempionate pasirodyti nesutiko.

Grupinės varžybos

A grupė

B grupė

Klasifikacinis etapas 
7 vieta

5 vieta

Bronzinis finalas

 Auksinis finalas

Šaltiniai 

Pasaulio moterų rankinio čempionatai
1965 sporte
Vokietijos sportas
1971 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas

1971 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas – 4-asis pasaulio moterų rankinio čempionatas, kuris vyko 1971 m. gruodžio 11 - gruodžio 19 dienomis Arnhemo, Groningeno, Roterdamo ir Utrechto miestuose Nyderlanduose.

Čempionato nugalėtojomis pirmą kartą tapo Rytų Vokietijos rinktinė.

Grupinės varžybos

A grupė

B grupė

C grupė

Pagrindinis turas

1 grupė

2 grupė

Kvalifikacinis etapas

Dėl 7-9 vietų

Finalai 

5 vieta

Bronzinis finalas

 Auksinis finalas

Šaltiniai 

Pasaulio moterų rankinio čempionatai
1971 sporte
Nyderlandų sportas
Ivan Hladík

Ivanas Hladíkas (Ivan Hladík, g. 1993 m. sausio 30 d.) – futbolininkas iš Slovakijos, žaidžiantis pozicijoje.

Karjera 
Žaidė gimtinėje. Nuo 2010 m. priklausė FK Senica, tačiau buvo skolinamas žemesniųjų divizionų klubams.

Nuo 2016 m. rungtyniavo stipriausioje šalies komandoje – Trnavos „Spartak“.

Nuo 2019 m. FK Sūduva narys. A lygoje sužaidė 16 rungtynių, per kurias dukart buvo įspėtas. Sužaidė 4 LFF taurės turnyro ir 3 Europos taurių turnyrų mačus.

2019 m. lapkritį pranešta, kad sutartis su žaidėju pratęsta dar vienam sezonui.

Sekančia stotele tapo MKS Puszcza Niepołomice.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai 
FC Spartak Trnava
 2017, 2018 (šalies čempionas);

FK Sūduva Marijampolė
 A lyga
 čempionas: 2019
 vicečempionas: 2020
 LFF taurės laimėtojas: 2019

Šaltiniai

Nuorodos 
 soccerway
 Eurofotbal.cz profile

Hladík
Hladík
Satonas

Satonas () – šiaurinis Londono rajonas.

Satonas pirmąkart paminėtas 1086 m. „Paskutiniojo teismo knygoje“, kaip miestelis turintis dvi bažnyčias ir apie 30 namų. 1847 m. su Didžiuoju Londonu buvo sujungtas geležinkeliu. 1965 m. buvo prijungtas prie Londono.

Satone yra keturios saugomos teritorijos, įsikūrusios tarptautinės kompanijos. Yra geležinkelio stotis, vėžio tyrimų institutas, karo aukų memorialas, baptistų, metodistų, anglikonų, katalikų bažnyčios.

Nusikaltimų lygis yra vienas mažiausių Londone.

Londonas
Londono tiltas

Londono tiltas () – tiltas Londone, Soutvorko rajone, nutiestas per Temzės upę. Naujausias tiltas atidarytas 1973 m., nors šioje vietoje tiltas stovėjo nuo romėnų laikų.

Senieji tiltai buvo buvo statomi iš medžio, kol 1176 m. buvo pastatytas akmeninis arkinis tiltas. 1832 m. pastatytas naujesnis tiltas. 1973 m. karalienė Elžbieta II atidarė modernų tiltą. Yra zonos pėstiesiems, dviratininkams. 2017 m. ant tilto buvo surengtas teroristinis išpuolis, kuomet teroristai vairuodami sunkvežimį, pasuko į žmonių pilną taką. Žuvo 8 žmonės, sužeisti – 48.

Londono statiniai
Jungtinės Karalystės tiltai
Arkiniai tiltai
Londono Sičio oro uostas

Londono Sičio oro uostas () – Jungtinės Karalystės tarptautinis oro uostas. Jis įsikūręs 11 km į rytus nuo Londono centro bei dar arčiau Canary Wharf rajono, taip esant arčiausiai dviejų pagrindinių Londono miesto financinių centrų. 2017 m. oro uostas aptarnavo virš 4,5 mln. keleivių. Londono Sičio oro uostas pagal keleivių ir orlaivių judėjimų apimtis yra 5-as Londone (po Hitrou, Gatviko, Stanstedo ir Lutono) ir 14-as visoje Jungintėje Karalystėje. 

Šis oro uostas turi vieną 1500 m ilgio kilimo ir tūpimo taką. Dėl šio oro uosto geografinės padėties miesto viduryje, yra ribojami orlaiviai — eismas leidžiamas tik orlaiviams bei įgulai specialiai paruoštiems leistis 5.5° kampu, kuris yra didesnis negu įprastas leidimosi ar kilimo kampas. Airbus A318 yra didžiausias šiame oro uoste naudojamas lėktuvas, su papildomai įdiegta stataus priartėjimo funkcija.

Skrydžius vykdančios aviakompanijos ir jų kryptys 

{| class="wikitable"

British Airways skrydžiai iš Londono Sičio oro uosto į Niujorko JFK oro uostą vyksta su sustojimu Šenono oro uoste papildyti lėktuvą kuru. Taip yra dėl orlaivio svorio apribojimų kylant Londono Sityje. Šio sustojimo metu taip pat atliekama JAV muitinės ir pasienio kontrolės patikra, dėka ko keleiviams atvykus į Niujorko JFK oro uostą nereikia atlikti tų pačių procedūrų iš naujo. Pastebėtina, kad nors skrydis ir vyksta per Šenono oro uostą, bilieto tiesioginiam skrydžiui į jį iš Londono įsigyti negalima.

Jungtinės Karalystės oro uostai
Londono statiniai
Vestminsterio katedra

Vestminsterio katedra () – neobizantinio stiliaus, 1910 m. pastatyta katedra Londone (Jungtinė Karalystė). Katedrą suprojektavo John Francis Bentley, pastatyta daugiausiai iš plytų, be plieno. Vidus išpuoštas spalvotu marmuru ir sudėtingomis mozaikomis, bet kupolai virš navų tušti, nes pritrūko lėšų.

Londono bažnyčios
Katedros
Boeing KC-767

Boeing KC-767 – transportinis ir kuro papildymo ore lėktuvas, gaminamas kompanijos Boeing pasitelkiant orlaivio Boeing 767 bazę. Šis orlaivis gamybos pradžioje buvo pasirinktas Jungtinių Valstijų karinių oro pajėgų, tačiau 2003 m. gruodį sutartis buvo nutraukta.

KC-767 gaminamas Italijos ir Japonijos karinėms pajėgoms, kurios pradžioje užsakė po 4 tokius orlaivius.

Istorija 
Italija tapo pirmąja orlaivio užsakove, o 2005 m. jai buvo pristatyti pirmieji lėktuvai. 2011 m. pabaigoje šalį pasiekė dar du šie lėktuvai.

2003 m. sutartį dėl šių orlaivių naudojimo pasirašė Japonijos pajėgos. Pirmieji orlaiviai šalį pasiekė 2008 m. Paskutinis, ketvirtasis, KC-767 Japonijai buvo perduotas 2010 m.

2004 m. Boeing pralaimėjo konkurenciją Airbus A330 MRTT orlaiviui Australijoje. Tais pačiais metais prancūzų orlaivius vietoj KC-767 pasirinko JK Royal Air Force.

2015 m. Pietų Korėja pasirinko pirkti Airbus orlaivius vietoj KC-767.

2011 m. vasario 24 d. JAV karinės pajėgos pasirinko naudoti KC-767 vietoj pasenusių Boeing KC-135 Stratotanker. Boeing pasirinko tiekti kitą orlaivio variantą KC-46 Pegasus.

Naudotojai

 Italijos oro pajėgos - 4 vnt. KC-767A

  Japonijos oro pajėgos - 4 vnt. KC-767J

Brazilijos oro pajėgos - 3 vnt. KC-X2 (užsakyti)

Kolumbijos oro pajėgos  - 1 vnt. 767 MMTT

Specifikacija 
 Didžiausias greitis: 915 km/val (570 mph, Mach 0,86)
 Kruizinis greitis: 851 km/val (530 mph, Mach 0,80)
 Skrydžio nuotolis: 12200 km
 Skrydžio aukštis: 12200 m (40100 pėdų)
 Įgula: 2 pilotai, 1 kuro papildymo sistemos operatorius
 Talpa: iki 200 keleivių arba devyniolika 463 l talpos palečių
 Varikliai: 2 General Electric CF6 turbovarikliai (267,8 kN kiekvienas).

Šaltiniai 

Karo lėktuvai
Boeing oro laineriai
Monoplanai
Žemasparniai
Salako Šv. Jono Nepomuko koplyčia

Salako Šv. Jono Nepomuko koplyčia – koplyčia Zarasų rajone, Salake, architektūros ir dailės paminklas. Ji stovi miestelio šiauriniame pakraštyje, aukštame kelio , vedančio į Degučius, šlaite. Iš šios vietos atsiveria miestelio ir Salako Švč. Mergelės Marijos Sopulingosios bažnyčios panorama. 

Koplyčia nuo 1988 m. yra vietinės reikšmės dailės paminklas (Zarasų rajono vykdomojo komiteto 1988-09-14 sprendimas Nr. 190),  1993 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą ().  Vadinama tiltų globėjo ir sergėtojo nuo vandens nelaimių Šv. Jono Nepomuko vardu.

Istorija 

Dviaukštė koplyčia Salake pastatyta XX a. pradžioje, o apie 1924 m. restauruota vietos meistro Petro Ivanausko (kitais duomenimis, 1930 m.). 

1996 m. koplytėlė atnaujinta, perdažyta, sutvarkyta jos teritorija.

Architektūra 

Koplyčia dviaukštė, pastatyta ant betoninių pamatų. Statinys šešiakampio plano, 290 x 240 cm dydžio ir 721 cm aukščio. Abu aukštai vienodos formos, tik antrasis mažesnis. Smailėje ant stogo įtaisytas puošnus kaltinis kryžius. Pirmajame aukšte yra Nukryžiuotojo medinė skulptūra, o antrajame patalpinta Šv. Jono Nepomuko skulptūra (ji pakeitė Rūpintojėlio skulptūrą, iš koplyčios dingusią 1968 m.).

Galerija

Bibliografija 

 Salako kraštas (sud. Vida Girininkienė, Robertas Jurgaitis, Aira Dubikaltienė). Vilnius: Versmė, 2012. ISBN 978-9955-589-29-7

Šaltiniai

Nuorodos 

 Salako parapija 
 Salako Šv. Jono Nepomuko koplytėlė 

Zarasų rajono koplyčios
Salakas
Prizreno lyga

Prizreno lyga (), dar žinoma kaip Albanijos lyga – 1878–1881 m. veikusi albanų tautinio išsivadavimo organizacija, įkurta Prizrene, pradėjusi albanų nacionalizmo judėjimą.

Prizreno lyga buvo įkurta albanų klanų vadų, dvasininkų ir kitų įtakingų žmonių, kurie nesutiko su San Stefano taikos sąlyga perduoti dalį albanų gyvenamų žemių Serbijai, Juodkalnijai ir Bulgarijai. Kilus grėsmei, kad Epyras bus perduotas Graikijai, buvo suorganizuotos ginkluotosios pajėgos.  Vėliau Prizreno lyga pareikalavo autonomijos, o 1881 m. sausio mėn. organizacijos vadovybė pasiskelbė laikinąja Albanijos vyriausybe. 1881 m. kovo mėn. Osmanų imperijos kariuomenė įveikė Albanijos ginkluotąsias pajėgas, vadovai buvo suimti.

Šaltiniai 

Albanijos istorija
Pavel Vidanov

Pavelas Vidanovas (Павел Виданов; g. 1988 m. rugpjūčio 1 d.) – buvęs profesionalus Bulgarijos futbolininkas, rungtyniavęs gynėjo pozicijoje. Žaidė Lietuvoje, buęs „Atlanto“ klubo žaidėju.

Karjera 
Žaidė Bulgarijos klubuose. Atstovavo Lenkijos Zagłębie Lubin ir Górnik Zabrze.

2019 m. atstovavo FK Atlantas.

2019 m. grįžo į gimtinę ir žaidė FK Pirin Blagoevgrad.

2020 m. baigė profesionalo karjerą.

Šaltiniai

Nuorodos 
 soccerway
 Transfermarkt

Vidanov
Vidanov
Suomių centras

Suomių centras (, sutrumpintai Kesk.; ), iki 1965 m. Agrarų partija (; ) Suomijos politinio centro valstiečių liberalų partija. Priklauso Liberalų ir demokratų aljansui už Europą (ALDE), Europos liberaliųjų partijų susivienijimui.

Istorija 

Agrarų partija buvo įkurta 1906 m., kaip kaimo gyventojų interesus atstovaujanti politinė organizacija. Pirmuose rinkimuose į Suomijos parlamentą 1907 m. kovo mėn. partija surinko 5,75 % balsų. Dominuojančiomis partijomis tuomet Rusijos imperijai priklausiusioje Suomijoje buvo Suomijos socialdemokratų partija, Suomių partija ir Jaunasuomių partija, kurių rinkėjai buvo susipratę suomiai, kurie siekė stiprinti suomių kalbos vaidmenį. Didelę dalį rinkėjų balsų – virš 12 proc. surinkdavo ir Švedų liaudies partija. Iki revoliucinių 1917 metų Agrarų partijai pavyko beveik kasmet vykusiuose parlamento rinkimuose juos palaikančių rinkėjų skaičių padidinti iki 12 proc. 1917 m. lapkritį Jaunasuomių partijos atstovui Pehr Evind Svinhufvud pirmą kartą sudarius Suomijos ministrų kabinetą Agrarų partija įėjo į šią vyriausybę. Partija rėmė respublikos sukūrimo idėją ir buvo prieš galimą monarchiją.

Per pirmuosius nepriklausomos Suomijos rinkimus Agrarų partijai pavyko savo rezultatą gerokai pagerinti ir jie tapo antrąją pagal reikšmingumą politine jėga po socialdemokratų. 1922 m. pirmą kartą Agrarų partijos atstovas Kyösti Kallio tapo Suomijos ministru pirmininku. Lauri Kristian Relander 1925 m. buvo išrinktas prezidentu, o per laikotarpį iki 1937 m., kai prezidentu tapo Kyösti Kallio, Agrarų partija buvo sudariusi šešis kabinetus (keturis vadovaujant Kallio, du vadovaujant Juho Sunila).

Pokaryje Agrarų partija buvo svarbus valdančiųjų koalicijų dalyvis. Šeštajame, septintajame ir aštuntajame dešimtmečiais daug kartų ministrais pirmininkais buvo Agrarų partijos nariai Urho Kekkonen, Vieno Sukselainen, Martti Miettunen, Ahti Karjalainen ir Johannes Virolainen. Urho Kekkonen 1956 m. tapo trečiuoju ir iki šiol paskutiniuoju Agrarų partijos prezidentu.

Septintajame dešimtmetyje partija ėmė plėsti savo bazę, susikūrė reikšmingas miesto liberalių rinkėjų sparnas. 1965 m. partija persivadino į Centro partiją, o 1968 m. – į Suomių centrą. 1959 m. nuo partijos atsiskyrė kritiškai Urho Kekkonen vertinusi grupė, kuri įkūrė populistinę protesto Suomijos valstiečių partiją, kuri 1970 m. parlamento rinkimuose surinko 10 proc. balsų. Tais metais Suomių centras, pirmą kartą po 1922 m. surinko mažiau nei 20 proc. balsų, o per kitus rinkimus pasiekė dar blogesnį rezultatą – 17,5 proc. balsų.

1990 m. partijos pirmininku tapo Esko Aho. Po metų Centras surinko 24,8 % balsų ir pasiekė geriausia rezultatą nuo 1930 m., o Aho tapo ministru pirmininku. Suomijos priėmimas į Europos Sąjungą 1995 m. dažnai laikomas Aho nuopelnu.

Nuorodos 

Suomijos partijos
Marijan Ćorić

Marijanas Čoričius (Marijan Ćorić; g. 1987 m. liepos 18 d.) – Kroatijos vartininkas. Buvęs FK Palanga žaidėjas.

Karjera 
Žaidėjo karjerą pradėjo Kroatijoje. Atstovavo Italijos klubams.

Labai aukštas, 204 cm ūgio, vartininkas.

2019 m. atvyko į Lietuvą. Atstovauja FK Palanga. Debiutavo A lygoje 2019 m. balandžio 2 d. rungtynėse prieš FK Riteriai. Šiose rungtynėse prasileido tris įvarčius. Vasarą FK Palanga pakeitė trenerį ir didelę dalį žaidėjų. Marijanas paliko klubą. Per tą laiką A lygoje sužaidė 8 rungtynes.

Šaltiniai

Nuorodos 
 lietuvosfutbolas.lt
 sortitoutsi.net
 transfermarkt.com
 soccerbase.com

Čorič
Čorič
Douglas DC-8

McDonnell Douglas DC-8 – keturių variklių, siauras komercinis reaktyvinis oro laineris, 1958–1972 m. laikotarpiu gamintas bendrovės „McDonnell Douglas“. Lėktuvas vis dar tebenaudojamas, 2013 m. buvo likę 36 vienetai.  

Lėktuvas buvo sukurtas kaip atsakas į Boeing 707. Lėktuvo modeliai buvo gaminami iki 1972 m., kol pradėjo plisti platesni, dviejų praėjimų keleiviniai laineriai, tokie kaip Boeing 747, McDonnell Douglas DC-10 ir Lockheed L-1011 TriStar. DC-8 konstrukcija buvo talpesnė nei Boeing 707 ir dėl to šie lėktuvai buvo naudojami ir kaip krovininiai.

Variantai 

 10-os serijos DC-8
 20-os serijos DC-8
 30-os serijos DC-8
 40-os serijos DC-8

 50-os serijos DC-8
 DC-8
 EC-24A

 60-os serijos DC-8
 61-os serijos DC-8
 62-os serijos DC-8
 63-os serijos DC-8
 70-os serijos DC-8

Boeing oro laineriai
Douglas orlaiviai
Monoplanai
Žemasparniai
Airbus A220

Airbus A220 – dvimotoris, siaurafiuzeliažis, vieno praėjimo komercinis reaktyvinis oro laineris sukurtas ir nuo 2013 m. gaminamas Kanados įmonėje Bombardier Aerospace, tačiau projektą perėmus Airbus Industries, pardavinėjamas Airbus.

A220-100 modelis turi nuo 108 iki 133 vietų, pirmąjį skrydį atliko 2013 m. rugsėjo 16 d. A220-300 modelis buvo išleistas po dvejų metų, pirmąjį skrydį atliko 2015 m. vasario 27 dieną, turi nuo 130 iki 160 vietų.

Variantai 
 A220-100
 A220-300

Gamyba

Operatoriai 
 Swiss International Air Lines 
 airBaltic 
 Korean Air 
 Delta Air Lines
 Air Tanzania

Techniniai duomenys 

Airbus oro laineriai
Žemasparniai
Monoplanai