joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Grudzevščizna

Grudzevščizna () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Prie krašto kelio Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai ir valsčiaus kelio Grudzevščizna – Ivanuvka.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimą 1600 m. įkūrė Seinų fundatorius Jurgis Grodzienskis, kurio vardu iš pradžių ir buvo vadinamas atsiradęs palivarkas. Palaipsniui kaimas įgavo dabartinį pavadinimą, o prieš Pirmąjį pasaulinį karą (greičiausiai 1911 m.) skilo į Grudzevščiznos, Budzeviznos ir Degučių kaimus. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Grudzevščizna turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Počkūnai

Počkūnai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 111 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Počkūnai – Kreiviniai , Počkūnai – krašto kelias Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai, vaivadijos kelias Nr...

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Počkūnai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Podliaskiai

Podliaskiai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Podliaskių sudėtį įjungti Adelino ir Boreko kaimeliai.  Valsčiaus keliai: Podliaskiai – Alnai ir Podliaskiai – Berznyko Palivarkas.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Kolonija (Seinai)

Kolonija () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Seinų valsčius
Seinų Kolonija

Seinų Kolonija () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje 

Seinų valsčius
Simonas Malevskis

Simonas Malevskis (1759 m. – 1832 m. Vilnius, palaidotas Turgeliuose) – Lietuvos teisininkas, ekonomistas fiziokratas, filosofijos daktaras.

Biografija 
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės bajorų Malevskių giminės. Sūnus Pranciškus Jeronimas Malevskis. 1781 m. primtas į mokytojų seminariją prie Vilniaus universiteto dvejus metus studijavo Krokuvos universitete. 1785 m. Vilniuje įgijo filosofijos daktaro laipsnį ir tapo matematikos mokytoju. Nuo 1787 m. – Vilniaus universiteto prigimtinės teisės ir Politinės ekonomijos profesorius.  Dalyvavo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės politiniame gyvenime – Abiejų Tautų Respublikos valdovo Stanislovo Augusto šalininkas; 1794 m. rūmų patarėjas. Per 1794 m. sukilimą – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės centrinės deputacijos įgaliotinis. 1817–1822 m. – Vilniaus universiteto rektorius. Netiesiogiai prisidėjo prie Filomatų draugijos veikimo. Aktyviai dalyvavo įvairių visuomeninių organizacijų veikloje.

Šaltiniai 

Lietuvos teisininkai
Vilniaus universiteto rektoriai
Lietuvos ekonomistai
1794 m. sukilėliai
Lietuvos bajorai
Pasaulio lietuvių jaunimo sąjunga

Pasaulio lietuvių jaunimo sąjunga (PLJS) – už Lietuvos ribų gyvenantį lietuvių ir lietuvių kilmės jaunimą vienijanti organizacija. Įsteigta 1972 m.

Veikla 
PLJS stengiasi palaikyti glaudžius ryšius su Lietuvos jaunimu, vykdo Lietuvių chartą. PLJS veikia Pasaulio lietuvių bendruomenės (PLB) ribose, bendradarbiauja su ja.
PLJS rūpinasi bendru jaunimo veiklos planavimu bei derinimu, informuoja lietuvių jaunimą aktualiais klausimais, parūpina kultūrines, švietimo ir kitas pagalbines priemones jaunimo veiklai. Kartu su Pasaulio lietuvių bendruomenės (PLB) valdyba ruošia Pasaulio lietuvių jaunimo Kongresus, kurie vyksta nerečiau kaip kas 5 m.

Pasaulio lietuvių jaunimo Kongresas 
Pasaulio lietuvių jaunimo kongresas šaukiamas kas 3-4 metus. Tai aukščiausias Pasaulio lietuvių jaunimo sąjungos (PLJS) organas, kuris nustato organizacijos veiklos gaires ir renka naują PLJS valdybą, suburia jaunimo bendruomenių lyderius iš viso pasaulio.
XV PLJS Kongresas vyko 2017 m. liepos 6-12 d. Suomijoje. XVI PLJS Kongresas vyksta virtualiai, 2021 m. birželio 19-27 d. Lenkijoje.

Visi vykę PLJS Kongresai ir šalys:

 XVI Lenkija (virtualiai), 2021
 XV Suomija, 2017
 XIV Jungtinė Karalystė / Lietuva, 2013
 XIII Argentina / Urugvajus / Brazilija, 2010
 XII Kanada, 2006
 XI Lenkija / Vokietija, 2003
 X Australija, 2000
 IX JAV, 1997
 VIII Lietuva / Didžioji Britanija, 1994
 VII Argentina / Urugvajus / Brazilija, 1991-1992
 VI Australija, 1987-1988
 V JAV / Kanada, 1983
 IV Didžioji Britanija / Vakarų Vokietija, 1979
 III Argentina / Urugvajus / Brazilija, 1975-1976
 II JAV / Kanada, 1972
 I JAV, 1966

Struktūra 
PLJS apima teisiškai savarankiškas lietuvių jaunimo sąjungas atitinkamuose užsienio kraštuose (pvz., Jungtinėje Karalystėje - JKLJS, Lenkijoje – LLJS, Australijoje -  ALJS, Vokietijoje – VLJS, Argentinoje -  ALJS). Kur nėra įkurtų jaunimo sąjungų, veikia atskiri (neformalizuoti) kraštų jaunimo vienetai, grupės, asmenys, kurie taip pat gali veikti kartu su PLJS.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficialus PLJS Facebook tinklalapis
 PLJS statutas (Word)

Pasaulio lietuvių bendruomenė
Vokiečių kalbos egzaminas DSH

Vokiečių kalbos egzaminas stojant į aukštąją mokyklą (,DSH), anksčiau - Prüfung zum Nachweis deutscher Sprachkenntnisse, PNDS) - vokiečių kalbos egzaminas, skirtas patikrinti kalbos žinias vokiškų mokyklų nebaigusių pretendentų, siekiančių studijuoti Vokietijoje.

Lygiai, kursai 
DSH yra 3 lygiai (DSH 1, DSH 2 ir DSH 3), kurie maždaug atitinka kalbos lygius nuo B2 iki C2 arba nuo TDN-3 iki TDN-5 TestDaF (vok. Test Deutsch als Fremdsprache) testo. Egzaminui pasiruošti kiekvienoje aukštojoje mokykloje (Kalbų centro DaF skyriuje) prieš DSH egzaminą yra rengiami specialūs kursai. Jie trunka nuo kelių savaičių iki kelių mėnesių. Į pradedančiųjų kursus (), galinčius trukti iki 2 semestrų, priimami turintys pradines vokiečių kalbos žinias. Aukštesnio lygmens kursams gali būti taikoma atranka. Ji vyksta, laikant bandomąjį egzaminą, kurio metu įvertinamas vokiečių kalbos mokėjimo lygis (). DSH egzamino kaina - nuo 40 iki 150 eurų (nuo mokesčio gali būti atleidžiami ERASMUS studentai, kitokių mainų programų dalyviai, DAAD stipendininkai ir kt.). Parengiamieji DSH egzaminui kursai mokami. Jų kaina - nuo nemokamai (pvz., ERASMUS studentams) iki kelių šimtų ar net 1500 eurų.

Teisiniai pagrindai 
VFR Rektorių konferencija ir Kultūros ministerija 2004 m. priėmė DSH egzamino rėminę tvarką (). Joje pateikiama pavyzdinė DSH egzamino tvarka (DSH Musterprüfungsordnung).

Nuorodos 
 Aktuell DSH Termin Prüfung in Deutschland
 HRK informacija: akredituoti DSH egzaminai  (PDF)
 Fachverband Deutsch als Fremdsprache (FaDaF) apie DSH
 Deutscher Akademischer Austauschdienst (DAAD)  (apie DSH)
 Rahmenordnung über Deutsche Sprachprüfungen für das Studium an deutschen Hochschulen (RO-DT) teisinės nuostatos (PDF)
 deutschlernen - blog.de DSH egzamino pavyzdžiai
 DSH egzamino pavyzdys (dsh.tud - forum.de)
 Carl Duisberg centrų informacija  (apie DSH)
 Mannheimo universiteto informacija (apie DSH)
 Heidelbergo universiteto informacija  (apie DSH)
 Erfurto universitas  (apie DSH)
 Gyseno universitetas  (apie DSH)
 Acheno aukštoji taikomųjų mokslų mokykla  (apie DSH)

Kalbos sertifikatai
Studijos Vokietijoje
Vokiečių kalba
Diržai

Diržai () – kaimas pietinės Druskininkų savivaldybės dalyje, kairiajame Nemuno krante priešais Druskininkų aerodromą ir Druskininkų mišką. Šiaurės vakaruose plyti Leipalingio giria. Kaimo teritorijoje į Nemuną Brastos upelis.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Kairiojo Nemuno kranto bendruomenės puslapis

Druskininkų savivaldybės gyvenvietės
Vytautas Bakas

Vytautas Bakas (g. 1977 m. Vilniuje) –  teisininkas, politinis bei visuomeninis veikėjas.

Nuo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo Nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto pirmininkas, Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos frakcijos narys.

Biografija 
 Vidurinę mokyklą baigė Zarasuose, vėliau baigė Vilniaus aukštesniąją policijos mokyklą, studijavo Mykolo Romerio universitete, įgijo teisininko kvalifikaciją.
 1997-2002 dirbo tardytoju, vyresniuoju tardytoju, vėliau dirbo padalinio vadovu Vilniaus miesto vyriausiajame policijos komisariate.
 Nuo 2002 metų įsitraukė į aktyvią visuomeninę veiklą, buvo vienu iš Lietuvos tardytojų, vėliau – ikiteisminio tyrimo įstaigų profesinių sąjungų kūrėjų, vykdė  teisininko praktiką, konsultavo pareigūnus ir jų artimuosius valstybės tarnybos klausimais, atstovavimo jų interesus teismuose.
 2007-2008 m. dirbo Lietuvos Respublikos Seimo kanceliarijoje Seimo nario Kęstučio Čilinsko padėjėju, teisininku.

 2008-2009 metais dirbo Policijos departamente prie LR Vidaus reikalų ministerijos, padėjo Lietuvos policijos generaliniam komisarui Vizgirdui Telyčėnui įgyvendinti policijos sistemos reformą.
 2008 m. įkūrė Nacionalinį pareigūnų profesinių sąjungų susivienijimą (NPPSS), vieną kadenciją 2008-2012 m. laikotarpiu jam vadovavo.
 Nuo 2012 m. paskirtas NPPSS atstovu Europos policijos profesinių sąjungų konfederacijoje (EUROCOP), EUROCOP kongrese Vilniuje pritarta jo inicijuotai rezoliucijai dėl vieningo Europos policijos pareigūnų rengimo ir pareigūnų garantijų standarto.
 Nuo 2012 m. vadovavo priežiūros komitetui, kuris koordinavo derybininkų veiklą dėl šakos ir įstaigų kolektyvinių sutarčių policijoje, muitinėje ir pataisos įstaigose. Vėliau buvo pasirašytos pirmosios šakos kolektyvinės sutartys.
 Nuo 2014 m. gruodžio - Vidaus reikalų ministro Sauliaus Skvernelio patarėjas.
 2016 m. išrinktas į Lietuvos Respublikos Seimą daugiamandatėje rinkimų apygardoje Lietuvos valstiečių ir žaliųjų partijos sąraše. Eina Lietuvos Respublikos Seimo Nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto pirmininko pareigas, yra Antikorupcijos komisijos narys. Priklauso Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos frakcijai.

Kita 

 Nuo 2008 m. kartu su pareigūnais iš visos šalies įsteigė kredito įstaigą, teikiančią paslaugas pareigūnų bendruomenei – Pareigūnų kredito uniją. Buvo išrinktas unijos valdybos pirmininku.
 V. Bakas yra vienas iš Jungtinio demokratinio judėjimo steigimo iniciatyvinės grupės narių. Judėjimas telkė visuomenę ir organizavo mitingus, protesto akcijas prieš oligarchinių struktūrų ir valstybės vadovų korupcinius ryšius, prieš itin neskaidrų bandymą oligarchinėms struktūroms privatizuoti šalies energetiką (LEO LT).

Pomėgiai 
Aktyvus poilsis, istorinė literatūra.

Bakas
Seimo nariai
Paide Linnameeskond

Paidės „Linnameeskond“ – Estijos futbolo klubas iš Paidės.

Istorija 
1990 m. buvo įkurtas Paidės futbolo klubas. 2008 m. „Paidė“ užėmė 4 vietą Esi Lygoje ir turėjo galimybę varžytis dėl patekimo į elito divizioną su JK Vaprus iš Tartu .
2009 m. klubas užėmė 9 vietą Premium Lygoje ir dėl išlikimo elito divizione kovojo su FK „Valka“.
2014 m. klubas užėmė 6 vietą Premium Lygoje.

2014/15 m. futbolo sezone klubas pirmą kartą savo istorijoje iškopė į Estijos futbolo taurės finalą, kuriame turėjo pripažinti varžovų pranašumą, o nugalėjo Talino „Kalju Nomme“ klubas" rezultatu 2:0. 
2015 m. metų Premium Lygoje klubas liko 7 vietoje.
2016 m. klubas užėmė 6 vietą elito divizione.

Apranga ir jos pokyčiai 
 Ankstesnieji metai 

 Pastarieji metai
 Namuose žaidžia tamsiai mėlyna apranga.
 Išvykose rungtyniauja žydra balta apranga.

Pasiekimai

Sezonai

Estijos varžybos 

|}

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOFASCORE

Paide
Eugenijus Manstavičius

Eugenijus Manstavičius (g. 1947 m. rugsėjo 22 d. Stulgiuose, Skaudvilės valsčius) – Lietuvos matematikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija 
1969 m. baigė Vilniaus universitetą. Nuo 1969 m. VU Matematikos ir informatikos fakulteto dėstytojas, nuo 1980 m. docentas, 1992–2005 m. Tikimybių teorijos ir skaičių teorijos katedros vedėjas; nuo 1995 m. profesorius. 1989–1990 m. dėstė Paderborno ir kituose užsienio universitetuose. 1994 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.  1996–1999 m. Lietuvos mokslo tarybos narys. 2004 m Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas, nuo 2011 tikrasis narys. Nuo 2006 m. dar Matematikos ir informatikos instituto vyr. mokslo darbuotojas.

Mokslinė veikla 
Svarbiausios mokslinių tyrimų sritys: tikimybinė skaičių teorija ir tikimybių teorija, tikimybinė kombinatorika, jos tyrimų pradininkas Lietuvoje. Ištyrė multiplikatyviųjų aritmetinių funkcijų vidurkių asimptotikas, aritmetinių funkcijų asimptotinius skirstinius, sukūrė atsitiktinių procesų su nepriklausomais prieaugiais aritmetinių ir kombinatorinių modelių. Nagrinėja atsitiktines kombinatorines struktūras. 1993 m. dirbo mokslinį darbą Bordo I universitete, 1995 m. – Vitvatersrando universitete Johanesburge, 1989–1990 m. Paderborno universitete ir kituose mokslo centruose, 1999–2000 m. dalyvavo atliekant JAV nacionalinės mokslinių tyrimų tarybos (NRC) „Twinning“ programos projekto darbus. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.

Bibliografija 
 Vilniaus universiteto istorija 1940–1979, vienas autorių, 1979 m.
 Trumpa Vilniaus universiteto istorija (A Short History of Vilnius University), vienas autorių, 1979 m.
 Tikimybinė skaičių teorija: mokymo priemonė. – Vilnius, 1987. – 111 p.: iliustr.
 Matematika Lietuvoje po 1945 metų (su kitais). – Vilnius: Matematikos ir informatikos institutas, 2006. – 348 p. – ISBN 9986-680-32-8
 Analizinė ir tikimybinė kombinatorika: vadovėlis. – Vilnius: TEV, 2007. – 315 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-680-86-4

Įvertinimas 
 1976 m. Lietuvos komjaunimo premija
 2002 m. Lietuvos mokslo premija, kartu – Mindaugas Petras Bloznelis ir Vigirdas Mackevičius

Šaltiniai 

Lietuvos mokslo premijos laureatai
Lietuvos mokslų akademijos nariai korespondentai
Lietuvos mokslo tarybos nariai
Lietuvos matematikai tikimybininkai
Vilniaus universiteto dėstytojai
Beržalapių Gajuvka

Beržalapių Gajuvka () – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 107 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje 

Seinų valsčius
Nožegariai

Nožegariai () – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Olšanka (Seinų apskritis)

Olšanka () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 111 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Krašto kelias Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Olšanka turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Vygrėnai

Vygrėnai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 108 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Vygrėnai – Zelva, Vygrėnai – Dubava ir Vygrėnai – Beržalapiai, Vygrėnai – Kukliai. Lempio ir Kunio ežerai.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1880-1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne nurodoma, kad Berznyko valsčiui priklausančiame kaime yra 9 namai, kuriuose gyvena 44 suaugusieji gyventojai.  Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Vygrėnų Lesničuvka

Vygrėnų Lesničuvka () – eigulio būdelė Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Vigrančių Lesničuvka turistiniame žemėlapyje

Seinų valsčius
Algimantas Jonas Marcinkevičius

Algimantas Jonas Marcinkevičius (1921 m. balandžio 15 d. Kaune – 2014 m. vasario 19 d.) – Lietuvos gydytojas kardiochirurgas, širdies chirurgijos ir organų transplantacijos pradininkas Lietuvoje, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija 
Gimė medikų šeimoje. Mokėsi Panevėžio gimnazijoje, 1947 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. 1947–1991 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1956–1990 m. Bendrosios chirurgijos katedros vedėjas, 1963–1990 m. dar ir Probleminės širdies ir kraujagyslių chirurgijos laboratorijos vadovas; nuo 1965 m. profesorius. 1963 m. medicinos mokslų daktaras.  1983–1990 m. Respublikinės širdies ir kraujagyslių chirurgijos klinikos vadovas. Nuo 1990 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys. 

Palaidotas Jeruzalės kapinėse.

Mokslinė veikla 
Sukūrė širdies ir kraujagyslių chirurgų mokyklą. Pirmasis Lietuvoje operavo daugelį širdies ydų, protezavo širdies vožtuvus, rekonstravo širdies vainikines arterijas, pašalino aortos krūtininės dalies aneurizmą. 1964 m. atliko pirmąsias Lietuvoje atviras širdies operacijas naudodamas hipotermiją ir dirbtinę kraujotaką. 1987 m. rugsėjo 3 d. vadovavo pirmajai Lietuvoje širdies persodinimo operacijai.

Paskelbė daugiau kaip 400 mokslinių straipsnių. Vadovėlio „Klinikinė chirurgija“ (1980 m.) vienas autorių. 1985–1993 m. Lietuvos chirurgų draugijos pirmininkas. 1989–1992 m. Lietuvos gydytojų sąjungos prezidentas. Nuo 1988 m. Tarptautinės chirurgų kolegijos narys, nuo 1989 m. Tarptautinės kardiotorakalinės chirurgijos draugijos narys, nuo 1990 m. Tarptautinės širdies ir kraujagyslių chirurgų draugijos narys, Baltijos šalių krūtinės ir širdies bei kraujagyslių chirurgų draugijos garbės narys. 

2011 m. LTV sukurta televizijos apybraiža „Profesorius. A. Marcinkevičiaus 90-metį minint“.

Įvertinimas 
 1968 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas
 1969 m. LSSR valstybinė premija
 1979 m. LSSR valstybinė premija
 1981 m. LTSR nusipelnęs gydytojas
 1985 m. LSSR valstybinė premija
 1988 m. SSRS valstybinė premija
 1995 m. DLK Gedimino 2 laipsnio ordinas 
 2006 m. Nacionalinė pažangos premija

Šaltiniai

Literatūra 
 Akademikas Algimantas Marcinkevičius: bibliografinė rodyklė / Teresė Dragūnienė, Alma Černiutė. – Vilnius: Lietuvos medicinos biblioteka, 1996. – 119 p.: portr. – ISBN 9986-763-00-2
 Širdis yra graži: knyga apie profesorių Algimantą Marcinkevičių / Marija Virketienė, fotogr. Petras Katauskas. – Vilnius: Tyto alba, 2011. – 447 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-16-825-6

Nuorodos 
 A. Marcinkevičius: laikyti rankose širdį // Lietuvos žinios, 2007-08-20

Lietuvos mokslų akademijos tikrieji nariai
LTSR valstybinės premijos laureatai
Nacionalinės pažangos premijos laureatai
Lietuvos kardiochirurgai
Vilniaus universiteto dėstytojai
Ramunė Marcinkevičiūtė

Ramunė Marcinkevičiūtė (g. 1957 m. liepos 24 d. Vilniuje) – Lietuvos teatrologė, Lietuvos muzikos ir teatro akademijos (LMTA) profesorė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija 
Tėvas Justinas Marcinkevičius. 1980 m. baigė A. Lunačiarskio teatro meno institutą Maskvoje. 2000 m. humanitarinių mokslų daktarė.

1980–1983 m. dirbo LTSR teatro draugijoje Vilniuje, 1983–1990 m. Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto Menotyros sektoriuje, 1990–1994 m. Kultūros ir meno institute, nuo 1997 m. žurnalo „Kultūros barai“ redakcijoje. Nuo 1990 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos dėstytoja, nuo 2002 m. akademijos Meno istorijos ir teorijos katedros vedėja; nuo 2007 m. docentė. LMTA Teatro ir kino fakulteto profesorė.

Mokslinė veikla 
Mokslinių tyrinėjimų pagrindinė sritis – XX a. antrosios pusės ir šių laikų teatro istorija ir teorija. Paskelbė teatro istorijos, teorijos, kritikos straipsnių lietuvių ir užsienio spaudoje.

Bibliografija 
 Eimuntas Nekrošius: Erdvė už žodžių, monografija, 2002 m.
 Modernus teatras, sudarytoja, su G. M. Mareckaite, 1995 m.
 Vsevolodas Mejerholdas. Apie teatrą, sudarytoja, 2008 m.

Šaltiniai 

Lietuvos pedagogai
Lietuvos meno istorikai
Romualdas Marcinkus (1907)

Romualdas Marcinkus (1907 m. liepos 22 d. Jurbarke – 1944 m. kovo 29 d. prie Dancigo, palaidotas Poznanėje) – lakūnas, Lietuvos kariuomenės kapitonas, parašiutininkas, futbolo žaidėjas ir treneris.

Biografija 
Kaune baigė vokiškos aukštesniosios realinės mokyklos šešias klases. Žaidė vokiečių, lenkų futbolo komandose. 1926–1929 m. mokėsi Karo mokykloje, 1930–1932 m. Vytauto Didžiojo karininkų kursų Aviacijos skyriuje.

Nuo 1933 m. lakūnų parašiutizmo instruktorius, parodomųjų šuolių meistras. 1933 m. birželio 17 d. susituokė su Lietuvos moterų krepšinio rinktinės žaidėja Aleksandra Lingyte.

1934 m. dalyvavo 25 dienų trijų ANBO-IV lėktuvų grandies, vadovaujamos Antano Gustaičio, 10 000 km skrydyje per Europą maršrutu Kaunas – Stokholmas – Kopenhaga – Amsterdamas – Briuselis – Londonas – Paryžius – Marselis – Roma – Udinė – Viena – Praha – Budapeštas – Bukareštas – Kijevas – Maskva – Didieji Lukai – Kaunas, aplankant 12 Europos valstybių. 1936 m. suteiktas kapitono laipsnis.

1940 m. išvyko iš Lietuvos, įstojo į Prancūzijos armijos oro pajėgas, Prancūzijai kapituliavus – į Didžiosios Britanijos Karališkąsias oro pajėgas. Naikintuvu „Hurricane“ (Uraganas) dalyvavo oro mūšiuose su naciais.

1942 m. vasario 12 d. vokiečiams numušus lėktuvą paimtas į nelaisvę. Nacių „Stalag Luft III“ lageryje Žaganyje netoli Zielona Guros kartu su kitais Sąjungininkų aviacijos karininkais 1944 m. naktį iš kovo 24 d. į kovo 25 d. surengė pabėgimą – išsikastu požeminiu tuneliu pabėgo 76 įvairių tautybių belaisviai, bet prie Šneidemūlio sugautas ir prie Dancigo sušaudytas.

Palaidotas kapinėse prie Poznanės citadelės. Apie šį žygdarbį 1963 m. sukurtas filmas „Didysis pabėgimas“ (, rež. Džonas Sturdžesas).

Sportiniai pasiekimai 
1926 m. žaidė „Kauno KSK“, 1927–1935 m. ir 1937–1938 m. „LFLS Kaunas“, 1936–1937 m. „Kovas“ futbolo komandose, 1927–1938 m. Lietuvos vyrų futbolo rinktinėje, nuo 1931 m. kapitonas, nuo 1934 m. žaidžiantysis treneris. Su rinktine žaidė pasaulio čempionatų atrankos turnyruose, tarptautinėse draugiškose rungtynėse Latvijoje, Estijoje, Suomijoje, Vokietijoje, Šveicarijoje.

 1930 m. ir 1935 m. Pabaltijo taurės laimėtojas
 1927 m. ir 1932 m. su „LFLS“ – Lietuvos futbolo čempionas
 1936 m. su „Kovu“ – Lietuvos futbolo čempionas

Įvertinimas 
 1934 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas
 1939 m. Lietuvos karo aviacijos garbės ženklas „Plieno sparnai“
 „1939-1945 karo žvaigždė“, Didžioji Britanija, 2001 m., po mirties
 Europos aviacijos žvaigždė, Didžioji Britanija, 2001 m., po mirties
 1939–1945 metų karo medalis, Didžioji Britanija, 2001 m., po mirties

Literatūra 
 Gražina Sviderskytė. Uragano kapitonas. – V.: Artseria, 2004. – 327 p.: iliustr. – ISBN 9986-716-38-1

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kapitonas Romualdas Marcinkus – tarpukario futbolo legenda 
 Filmas „Didysis pabėgimas“ en-Wiki

Lietuvos karo lakūnai
Lietuvos kapitonai
Lietuvos parašiutininkai
Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolo treneriai
Lietuvos vyrų futbolo rinktinės treneriai
Tadas Blinda (TV mini serialas)

Tadas Blinda – 1972 m. Lietuvos televizijoje sukurtas 4-rių serijų nuotykinis filmas Rimanto Šavelio romano motyvais apie garsųjį XIX a. „svieto lygintoją“. Tai – pirmasis lietuvių nuotykinis filmas. Trukmė – 151 min.

Kūrybinė grupė 
 Režisierius statytojas – Balys Bratkauskas
 Scenarijaus autorius – Rimantas Šavelis
 Kompozitorius – Algimantas Apanavičius
 Operatorius – Rimantas Juodvalkis
 Dailininkas statytojas – J. Markauskas, Antanas Šakalys.

Vaidina 
 Vytautas Tomkus – Tadas Blinda
 Algis Matulionis – Motiejus, jo bendražygis
 Artiomas Inozemcevas – Juozapas Blinda, vyresnysis brolis
 Eugenija Šulgaitė – jų motina
 Vaiva Mainelytė – Morta
 Balys Barauskas – čigonas Karmenas
 Alfonsas Radzevičius – Bernardas Gruinius, dvarininkas
 Janina Matekonytė – Kristina, jo dukra
 Danutė Juronytė – Konstancija, jos motina
 Vytautas Kancleris – Edmundas, prievaizdas
 Juozas Jaruševičius – Jeronimas Tučka
 Olga Mažeikytė – teta Marija
 Vanda Lietuvaitytė – dvarininkė Šniukštienė
 Stasys Radzevičius – Kuliešius
 Bronius Talačka – Jurgis
 Rimgaudas Karvelis – smuklininkas
 Algirdas Sabalys – Anupras
 Algirdas Zalanskas – klebonas
 Balys Bratkauskas – karininkas
 Henrikas Kurauskas – ponas Krapinskis
 Birutė Raubaitė – Kuliešienė
 Valerijonas Derkintis
 Elena Bindokaitė
 Jonas Čepaitis
 Ferdinandas Jakšys
 Rolandas Butkevičius
 Česlovas Judeikis
 Romualdas Grincevičius
 Juozas Urmanavičius
 Gediminas Girdvainis
 Kazimieras Preikštas
 Povilas Saudargas
 Tomas Vaisieta
 Romualdas Gudas
 Vilius Petrauskas
 Ottonas Laniauskas
 Kęstutis Staneika
 Balys Juškevičius
 Vaclovas Muraška
 Leonas Ciunis
 Antanas Seikalis
 Vytautas Dumšaitis
 Algimantas Sadukas
 Povilas Juodvalkis
 K. Kepalas, V. Česnavičius ir kiti.

Nauja adaptacija 

Po beveik 40 metų pertraukos nuo originalaus kūrinio atsiradimo, 2011 m. nufilmuotas pirmas lietuviškas nuotykinis istorinis veiksmo filmas Nepriklausomos Lietuvos istorijoje Tadas Blinda. Pradžia.

Nuorodos 
 IMDB
 Filmo ištraukos.

Lietuvos filmai
1979 filmai
Jonas Boruta

Jonas Boruta:

 Jonas Boruta (1915) – inžinierius, rezistentas;
 Jonas Boruta (1944) – vyskupas.
Nomeda Marčėnaitė

Nomeda Marčėnaitė (g. 1965 m. vasario 10 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė keramikė, televizijos laidų vedėja, visuomenės veikėja.

Biografija 
Tėvas Rimantas Marčėnas, mama Viktorija Kalnietytė, vyrai Liutauras Serapinas (1989 - 1996), Marius Jonutis (1996 - 2011), Vytas Palavinskas (2013 -), vaikai Dovas, Titas, Ula.

1990 m. baigė VDA, Vilniaus dailės akademija.
b
2002–2008 m. TV3 laidų „Nomedos pokalbių šou“, „Nomeda“, LTV laidos „Tėvai ir vaikai“ vedėja, TV3 televizijos labdaros projekto „TV3 išsipildymo akcija“, kurios metu padedama našlaičiams, sumanytoja, globėja. 2012 m. BTV kulinarinės pokalbių laidos „Skanus pokalbis“ vedėja. 2013 m. Lietuvos ryto TV laidos „Kitaip. Su Nomeda“ vedėja.

Nuo 2018 m. LRT Plius laidos „Kultūringai su Nomeda“ vedėja.

Nuo 2020 m. lrt.lt laidos „Kur važiuojam?“ sumanytoja ir vedėja.

Rašytoja. „Lėlė“ – pirmoji Nomedos Marčėnaitės knyga vaikams. Knyga iliustruota autorės. 2011m. metų knygos rinkimuose geriausios knygos vaikams ir paaugliams nugalėtoja. Knygų "Virtuvės užrašai", "Užsimerk" autorė, iliustratorė.

Kūryba 
Kuria siužetinius ir ornamentinius pano, indus. Pano derina keramiką ir medį („Vijokliai“, „Fragmentai“, abu 2000 m.). Kūriniuose vaizduojamos primityvistinės, schematizuotos žmonių, gyvūnų figūros („Šunys“ 2000 m.), fone naudojamas stilizuotas rytietiškas augalinis ornamentas. Vyrauja moters ir vyro santykių tematika, siužetas dažnai papildomas poetiniais teksto intarpais. Kūriniai dekoratyvūs, sukomponuoti iš spalvinių plokštumų, padengti ryškių, kontrastingų spalvų glazūra. Nuo 1990 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje; nuo 1991 m. surengė daugiau kaip 50 individualių ir grupinių parodų (Vilnius, Kaunas, Hamburgas, Kopenhaga, Filadelfija, Niujorkas). Kuria ir eksponuoja keraminės skulptūros, grafikos, tapybos, taikomosios dailės kūrinius. Aktyviai reiškiasi kaip meno ir meno terapijos edukatorė. Užsiima švietėjiška kūrybinio ugdymo veikla Lietuvoje bei užsienyje.

Nuo 2011 m. autorinių parodų, meno plenerų, socialinių akcijų autorė ir dalyvė.

Nuo 2014 m. paramos ir labdaros fondo „Maisto bankas“ ambasadorė.

Nuo 2018 m. LRT televizijos laidos „Kultūringai su Nomeda“ vedėja.

Nuo 2020 m. LRT LRT mediatekoje rodomos laidos „Kur važiuojam?“ sumanytoja ir vedėja.

Šaltiniai 

Lietuvos dailininkai
Lietuvos iliustratoriai
Lietuvos keramikai
Lietuvos laidų vedėjai
Lietuvos rašytojai
Lietuvos vaikų rašytojai
Lietuvos visuomenės veikėjai
Rimantas Marčėnas

Rimantas Marčėnas (1937 m. balandžio 4 d. Marijampolėje – 2019 m. rugsėjo 7 d.) - Lietuvos istorikas, rašytojas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija 
Baigė Klaipėdos K. Donelaičio vidurinę mokyklą, 1960 m. istoriją Vilniaus universitete. Nuo 1960 m. LSSR MA Istorijos instituto bendradarbis. 1966–1989 m. Vilniaus universiteto Kauno vakarinio fakulteto dėstytojas; nuo 1973 m. docentas. 1968 m. istorijos mokslų kandidatas. 

Prisidėjo prie Vytauto Didžiojo universiteto atkūrimo, 1989–2000 m. jame dėstė, 1991–1993 m. Istorijos katedros vedėjas. 2001–2006 m. Kauno technologijos universiteto dėstytojas, Humanitarinių mokslų fakulteto Lietuvių kalbos katedros vedėjas.

Nuo 1967 m. kultūros žurnaluose, laikraščiuose spausdino apsakymus, recenzijas apie lietuvių prozininkų naujas knygas.  Nuo 1992 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.  Palaidotas Kauno Petrašiūnų kapinių Rašytojų kalnelyje.

Bibliografija 
 Šiaulių ekonomijos valstiečių sukilimas 1769 m.: istorinė monografija. – Vilnius: Mintis, 1969. – 160 p.: iliustr.
 Išrinktoji gentis: apysaka ir apsakymas. – Vilnius: Vaga, 1985. – 157 p.
 Išdraskytų lizdų gandrai: istorinis romanas. – Kaunas: Šviesa, 1991. – 198 p. – ISBN 5-430-01249-1
 Meilės blyksniai: apsakymai. – Kaunas: Slenksčiai, 1992. – 143 p. – ISBN 5-89942-112-6
 Įbristi jaunystės upėn: romanas. – Kaunas: Candela, 1996. – 446 p. – ISBN 9986-400-07-4
 Lėtas skubėjimas pas Domą: romanas. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2002. – 412 p. – ISBN 9986-39-215-2
 Karūnos spindesio apakinti: romanas. – Vilnius: Alma littera, 2007. – 383 p. – ISBN 9955-24-401-1
 Sosto papėdėje: romanas. – Vilnius: Alma littera, 2009. – 298 p. – ISBN 978-9955-38-503-5

Įvertinimas 
 1967 m. „Tiesos“ apsakymų konkurso laureatas
 1985 m. „Vagos“ Pirmosios knygos konkurso nugalėtojas
 2008 m. Vieno lito literatūrinė premija
 2010 m. Jono Marcinkevičiaus literatūrinė premija

Šaltiniai 

Lietuvos istorikai
Lietuvos rašytojai
Lietuvos dėstytojai
Danutė Marčiulionienė

Elena Danutė Petronytė-Marčiulionienė (g. 1938 m. gegužės 21 d. Kaune) – Lietuvos biologė ekologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė, radioekologinių tyrimų pradininkė Lietuvoje.

Biografija 
1947–1955 m. mokėsi Vilniaus 7-ojoje vidurinėje mokykloje. 1955–1960 m. studijavo Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultete, įgijo biologės, biologijos ir chemijos mokytojos specialybę. 1960–1962 m. Arvydų žuvininkystės ūkio inžinierė žuvininkė. 1963–1964 m. Tiekimo ir realizavimo valdybos inžinierė. 1967–1970 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto jaunesnioji mokslo darbuotoja, nuo 1970 m. Botanikos instituto mokslo darbuotoja, nuo 1990 m. Radioekologijos laboratorijos vadovė. 1994 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.  1996–2004 m. Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto dėstytoja.

Mokslinė veikla 
Svarbiausių mokslinių tyrimų sritis – radioekologija ir ekotoksikologija, radionuklidų kaupimasis, migracija ir pasiskirstymas vandenyje, vandens augaluose ir jų ląstelėse, kai kurių vandens gyvūnų organizme. Atliko Kuršių marių, Lietuvos VRE vandens saugyklos ir Drūkšių ežero radioekologinius tyrimus. Ištyrė radionuklidų akumuliacijos vandens augaluose ir jų ląstelėse procesus bei įvairių faktorių poveikį jiems, radionuklidų pasiskirstymo ir jų migracijos ypatumus, radioekologinę ir ekotoksikologinę Drūkšių ežero situaciją. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių. Trijų išradimų autorė.

Bibliografija 
 Šiluminė energetika ir aplinka, t. 2, 1981 m.; t. 6, 1987 m.; t. 10, 1992 m.
 Drūkšių ežero – Ignalinos AE aušintuvo radiochemoekologinė situacija (su kitais, rusų k.), 1992 m.

Įvertinimas 
 2007 m. Lietuvos mokslo premija (su kitais)

Šaltiniai 

Lietuvos mokslo premijos laureatai
Lietuvos biologai
Lietuvos ekologai
Lietuvos išradėjai
Lietuvos pedagogai
Jonas Mardosa

Jonas Mardosa (g. 1948 m. rugsėjo 4 d. Angininkai, Alytaus apskr.) – Lietuvos etnologas, istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija 
Baigė Simno gimnaziją. 1971 m. baigė Vilniaus universitetą. SSRS mokslų akademijos N. Miklucho-Maklajaus etnografijos institute apgynė disertaciją „Šiuolaikinė lietuvių dvasinė kultūra (Lietuvos TSR kaimo gyventojų etnosociologinio tyrimo duomenimis)“.  1981 m. istorijos mokslų kandidatas.

1967–1993 m. Lietuvos kultūros ministerijos Mokslinės metodinės paminklų apsaugos tarybos grupės vadovas, 1978–1989 m. Lietuvos istorijos instituto mokslo darbuotojas. Nuo 1989 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas, nuo 1990 m. docentas. Studentų etnografinių ekspedicijų vadovas.

Mokslinė veikla 
Tyrinėjimų sritis – valstiečių talkų istorija, liaudies religija, tautiniai santykiai Lietuvoje XX a., šių laikų Lietuvos kaimo etnosociologinės problemos. Parašė straipsnių Lietuvos ir kitų šalių mokslo leidiniuose.

Bibliografija 
 Socialistinio Lietuvos kaimo gyventojų dvasinė kultūra, monografija, 1988 m.
 Apie metodiką ir metodines priemones: Medžiaga etnografinei praktikai metodinė priemonė, sudarytojas ir vienas autorių, 2003 m.
 Lietuvos valsčiai, knygų serijos vienas autorių.

Šaltiniai 

Lietuvos etnologai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos istorikai
Augustinas Juozas Marganavičius

Augustinas Juozas Marganavičius (1890 m. rugsėjo 18 d. Vyžuonos – 1977 m. Helsinkis) – Suomijos lietuvių kultūros veikėjas.

Biografija 
Po Pirmojo pasaulinio karo atvyko į Suomiją, 1931–1944 m. Suomijos-Lietuvos draugijos veikėjas, kurį laiką sekretorius. 1939 m. Suomijos kariuomenės savanoris. Vienas iš nedaugelio lietuvių, dalyvavusių 1939–1940 m. TSRS-Suomijos kare.

Įvertinimas 
 1929 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino 4 laipsnio ordinas

Šaltiniai 

Suomijos asmenybės
Catfights and Spotlights

„Catfights and Spotlights“ yra šeštasis britų pop grupės „Sugababes“ studijinis albumas, išleistas įrašų kompanijos „Island Records“ Nyderlanduose ir Airijoje 2008 m. spalio 17 d. ir Jungtinėje Karalystėje 2008 m. spalio 20 d. Albumo prodiuseriai yra Klas Åhlund, Steve Booker ir Orson bei Si Hulbert, The Invisible Men, Melvin Kuiters ir Max Martin.

Albumas susilaukė įvairių atsiliepimų iš kritikų ir žiniasklaidos, ir tapo grupės blogiausiai pasirodžiusiu albumu. Albumas pasiekė #8 vietą JK ir #20 vietą Airijoje. „Catfights and Spotlights“ yra vienas tarptautinis singlas „Girls“, kuris pasiekė topų dešimtuko vietas. Antrasis singlas „No Can Do“ buvo išleistas 2008 m. gruodžio 22 d.

Albumo dainos 
 „Girls“ (Allen Toussaint, Anna McDonald, Nicole Jenkinson) – 3:11 1
 „You on a Good Day“ (Klas Åhlund, K. Buchanan) – 3:26
 „No Can Do“ (Jason Pebworth, Jon Shave, George Astasio, Geeki) – 3:11 ²
 „Hanging on a Star“ (J. Pebworth, J. Shave, G. Astasio, Geeki, K. Buchanan) – 3:22
 „Side Chick“ (K. Åhlund, Alex Purple, K. Buchanan) – 3:40
 „Unbreakable Heart“ (K. Åhlund, Max Martin) – 3:52
 „Sunday Rain“ (Steve Booker, Karen Poole, K. Buchanan, H. Range, A. Berrabah) – 4:01
 „Every Heart Broken“ (K. Åhlund) – 4:09
 „Beware“ (K. Åhlund, A. Berrabah) – 2:55
 „Nothing’s as Good as You“ (J. Pebworth, J. Shave, G. Astasio, Geeki) – 3:03
 „Sound of Goodbye“ (S. Booker, K. Poole, K. Buchanan) – 4:23
 „Can We Call a Truce“ (K. Åhlund, A. Purple, Deanna, K. Buchanan) – 4:33

Papildomos dainos
  „About You Now“ (Akustinė versija) (Cathy Dennis, Lukasz Gottwald) – 2:46
 „She's Like a Star“ (Remix) (Taio Cruz kartu su Sugababes) (Taio Cruz) – 2:43
 „Girls“ (Klas Åhlund perdirbinys) – 3:12

1Dainoje yra Ernie K-Doe „Here Come the Girls“, parašytos Allen Toussaint pavyzdys
²Dainoje yra Sweet Charles Sherrell „Yes It’s You“, kuri buvo sukurta James Brown pavyzdys

Albumo vieta topuose

Išleidimo datos

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sugababes.com – Oficiali svetainė

2008 albumai
Sugababes albumai
Orestas Marinis

Orestas Marinis (, 1876 m. Mantuja, Italija – 1944 ar 1947 m. ten pat) – italų dainininkas (baritonas), pedagogas.

Biografija 
Baigė Romos muzikos akademiją. Dainavo Milano „La Scala“ ir kituose Italijos teatruose. Gyveno Rusijoje. 1901 m. su italų trupe gastroliavo Vilniuje ir Kaune. Nuo 1905 m. Maskvoje reiškėsi kaip pedagogas. Nuo 1910 m. dėstė Rusų ir Bavarijos konservatorijose Berlyne. 1924 m. dainavo Valstybės operoje, Tautos teatro vaidybos studijoje dėstė balso impostaciją (lavinimą). 1923-1933 m. dėstė dainavimą Kauno muzikos mokykloje, 1933-1937 m. Kauno konservatorijoje, parengė lietuvių operos dainininkų, tarp jų – Rostislavas Andrejevas, Vladas Baltrušaitis, Vincė Jonuškaitė, Marija Lipčienė, Romanas Marijošius, Juozas Mažeika, Stasys Sodeika, Petronėlė Zaniauskaitė. 1937 m. grįžo į Romą.

Vaidmenys Lietuvoje 
 Rudžeras Leonkavalis. Pajacai
 Džiuzepė Verdis. Rigoletas
 Džakomas Pučinis. Toska.

Šaltiniai 

Lietuvos operos dainininkai
Lietuvos muzikos pedagogai
Italijos dainininkai
Baritonai
Zofija Ona Markienė

Zofija Ona Šilinskaitė-Markienė (g. 1931 m. gegužės 15 d. Molėtuose) – Lietuvos gydytoja kardiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija 
1949 m. baigė Molėtų gimnaziją, 1949–1955 m. studijavo Vilniaus universiteto Medicinos fakultete. 1955–1958 m. Vabalninko ligoninės vyr. gydytoja, sveikatos apsaugos skyriaus vedėja. 1958–1978 m. Kauno medicinos instituto mokslo darbuotoja. 1960–1976 m. Širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos institutas) vyriausioji mokslo darbuotoja, 1976–1978 m. šio instituto Palangos filialo vedėja. 1974 m. medicinos mokslų daktarė.  1978–1998 m. Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Hospitalinės terapijos katedros dėstytoja; nuo 1981 m. profesorė. 1999–2000 m. Greitosios medicinos pagalbos stoties Vilniuje Organizacinio metodinio centro vedėja.

Mokslinė veikla 
Mokslinio darbo pagrindinė sritis – koronarinės širdies ligos, ūminio miokardo infarkto diagnostikos ir gydymo algoritmai.

Bibliografija 
 Elektrokardiografija, vadovėlis, 1997 m.
 Klinikinė elektrokardiografija, 2000 m.
 Elektrokardiografija. Elektroninis variantas

Šaltiniai 

Lietuvos gydytojai
Lietuvos kardiologai
Lietuvos pedagogai
Leonardas Martavičius

Leonardas Martavičius (1920 m. liepos 28 d. Švenčionėliuose – 1994 m. Vilniuje) – sovietinio saugumo veikėjas, pulkininkas.

Biografija 
Nuo 1939 m. SSKP narys. 1939 m. liepos mėn. – 1940 m. birželio mėn. už komunistinę veiklą kalėjo Dimitravo priverčiamųjų darbų stovykloje. 1940–1941 m. LSSR NKVD valstybės saugumo valdybos operatyvinis įgaliotinis. 1941 m. balandžio-birželio mėn. LSSR NKGB Tauragės apskrities skyriaus viršininkas, gyventojų trėmimo operatyvinio trejeto narys. 1941 m. liepos mėn. – 1943 m. gruodžio mėn. SSRS NKVD ir Gynybos liaudies komisariato spec. lagerių vyresnysis tardytojas.

1944 m. gruodžio mėn. – 1945 m. gruodžio mėn. LSSR NKVD Kauno skyriaus viršininko pavaduotojas. 1945 m. gruodžio mėn. – 1953 m. gegužės mėn. LSSR valstybės saugumo ministro pavaduotojas. 1948 m. baigė SSRS MGB aukštosios mokyklos vadovaujančiųjų kadrų kursus, 1950 m. valstybės saugumo pulkininkas. 1953 m. birželio mėn. – 1954 m. balandžio mėn. LSSR vidaus reikalų ministro pavaduotojas. 1954 m. balandžio mėn. – 1959 m. lapkričio mėn. LSSR valstybės saugumo komiteto pirmininko pirmasis pavaduotojas. 1960 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 

Vadovavo Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio Tarybos prezidiumo pirmininko Jono Žemaičio, LLKS ginkluotųjų pajėgų vado Adolfo Ramanausko ir kitų partizanų vadų paieškoms, suėmimui, juos tardė.

Šaltiniai 

TSRS saugumo tarnybų vadovai
TSRS pulkininkai
Lietuvos TSR viceministrai
Sabina Martinaitytė

Sabina Martinaitytė (g. 1958 m. rugpjūčio 29 d. Kaune) – Lietuvos dainininkė (sopranas).

Biografija 
Baigė Kauno Nemuno vidurinę mokyklą, 1987 m. baigė Lietuvos konservatoriją, mokytojos Giedrė Kaukaitė, Vlada Mikštaitė. Nuo 1987 m. Kauno muzikinio teatro solistė. Nuo 1990 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Vytauto Didžiojo universiteto Muzikos akademija) Kauno fakulteto profesorė.

Mokiniai: Andrius Apšega, Liudas Mikalauskas, Rytis Janilionis, Mantas Gacevičius, Egidijus Bavikinas, Kristina Siurbytė, Ieva Vaznelytė, Nomeda Vilkanauskaitė.

Kūryba 
Atliko stambios formos vokalinių simfoninių kūrinių soprano partiją. Koncertavo kaip solistė ir su instrumentiniai ansambliais. Dainavo Lietuvos operos ir baleto teatre, Klaipėdos muzikiniame teatre, Čikagos lietuvių operoje, Talino, Minsko, Kazanės, Tartu operos teatruose. Gastroliavo Europos šalyse, JAV. Dalyvavo tarptautiniuose muzikos festivaliuose.

Vaidmenys 
 Tatjana – Piotras Čaikovskis. Eugenijus Oneginas
 Eglė – Vytautas Klova. Pilėnai
 Dona Ana, Fiordilidžė – Volfgangas Amadėjus Mocartas. Don Žuanas, Visos jos tokios
 Neda – Rudžeras Leonkavalis Pajacai
 Margarita – Šarlis Guno. Faustas
 Violeta, Džilda – Džiuzepė Verdis. Traviata, Rigoletas
 Čio Čio San – Džakomas Pučinis. Madam Baterflai
 Bona Sforca – Giedrius Kuprevičius Karalienė Bona

Koncertinės partijos
 Volfgangas Amadėjus Mocartas. „Requiem“
 Džovanis Batista Pergolezis. „Stabat Mater“
 Antonijus Vivaldis. „Gloria“

Įvertinimas 
 1989 m. jaunųjų atlikėjų konkursas, Kišiniovas – I premija
 Georgo Otso konkursas, Talinas – I premija
 Michailo Glinkos konkursas, Ryga – IV premija
 2002 m. Kultūros ministerijos premija

Šaltiniai 

Lietuvos muzikos pedagogai
Lietuvos operos dainininkai
Arnuvandas III

Arnuvandas III – hetitų karalius, valdė nuo 1209 – 1205 m. pr. m. e., karaliaus Tudhalijo IV sūnus, Supiluliumo II brolis.

Valdant Arnuvandui, padėtis vakariniuose, šiaurės rytiniuose šalies rajonuose sparčiai blogėjo. Vakaruose teko kovoti su valstybių koalicija – Arcava, Achaja ir kt. Kartų su achajų karaliumi Attarissijumi prieš hetitus pradėjo kovoti, iki tol, vienas iš ištikimiausių hetitų karaliams, Arcavos karalius Mattuvatta. Buvę sąjungininkai užėmė visą pietvakarinę Mažosios Azijos dalį ir net įsibrovė į Alašiją. Į Arnuvando protestą, Mattuvatta atsakė, kad jam nebuvo žinoma, kad Alašija priklauso hetitams. Visi šie įvykiai buvo išdėstyti molinėje plokštelėje su pavadinimu – „Mattuvattos nuodėmės“.

Rytuose hetitus puolė Hayasos karalius Mitas.

Didysis tautų krausimasis buvo prasidėjęs ir trapi hetitų karalystė nebuvo paruošusi jos atlaikyti, nors Arnuvando įsakymuose dar nėra užsiminta apie artėjančią katastrofą.

Kituose šaltiniuose Arnuvando III–jo valdymo metai yra nurodyti 1235–1215 m. pr. m. e. ir 1220–1215 m. pr. m. e..

Nuorodos 
 Hetitų imperija 
 Hetitai

Taip pat skaitykite 
 Hetitai
 Mažosios Azijos istorija

Šaltiniai 

|-

Hetitų valdovai
Bronislovas Martinkus

Bronislovas Martinkus (g. 1933 m. rugsėjo 16 d. Jerubiškiai, Jurbarko valsčius) – Lietuvos inžinierius, ekonomistas, technologijos mokslų daktaras.

Biografija 
Brolis rašytojas Vytautas Martinkus. 1958 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1966 m. technikos mokslų kandidatas.

1958–1967 m. dirbo Kauno baldų kombinate, nuo 1963 m. direktorius. Nuo 1967 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1979–1988 m. Mokslinio tyrimo sektoriaus viršininkas, 1988–1992 m. Inžinerinės ekonomikos fakulteto dekanas, 1992–1998 m. Gamybos vadybos katedros vedėjas; nuo 1988 m. profesorius. 1995–2007 m. Lietuvos universitetų kviestinis profesorius. Nuo 1999 m. Tarptautinės informatikos akademijos narys. Nuo 1993 m. Tarptautinės ekonomistų asociacijos Ekspertų tarybos narys, nuo 2007 m. Tarptautinio biografijų centro ekonomikos ir vadybos ekspertas. Nuo 1990 m. Mokslinių darbų leidinio „Inžinerinė ekonomika“ vyr. redaktorius.

Mokslinė veikla 
Mokslinių darbų pagrindinės sritys: įmonių ekonomika, vadybos efektyvumo didinimo problemos. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių Lietuvos ir užsienio šalių moksliniuose leidiniuose.

Bibliografija 
 Taupiai ir racionaliai naudokime materialinius išteklius, 1987.
 Pramonės intensyvinimo ekonomika, 1987.
 Darbo ištekliai ir jų panaudojimas, 1998.
 Vadyba. Specialistų rengimo kiekybinis ir kokybinis aspektai, su kitais, 2002.
 Gyventojų užimtumo ekonominiai aspektai, su kitais, 2006.
 Mašinų gamybos ekonomika, vadovėlis aukštosioms mokykloms, 1983.
 Ekonomikos pagrindai, vadovėlis aukštosioms mokykloms, su kitais, 1995, 2000.
 Pramonės įmonių vadyba, vadovėlis aukštosioms mokykloms, su kitais, 1995, 2 leid. 2000.
 Verslininkystė, vadovėlis aukštosioms mokykloms, 1999.
 Darbo išteklių ekonomika ir valdymas, vadovėlis aukštosioms mokykloms, su kitais, 2002, 2006.
 Darbo procesų valdymas, vadovėlis aukštosioms mokykloms, 2003.
 Aiškinamasis įmonių vadybos terminų žodynas, atsakingasis redaktorius, 2000.
 Profesorius Bronislovas Martinkus – 75: darbinė ir mokslinė veikla: bibliografijos rodyklė (sud. Algimantas Sakalas). – Kaunas: Technologija, 2008. – 39 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-25-567-3

Šaltiniai 

Lietuvos inžinieriai ekonomistai
Lietuvos redaktoriai