Morikoniai

Morikoniai (, ) – verslininkų ir bajorų giminė, kilusi iš Italijos Toskanos regiono, Lukos provincijos.

Pasaulyje garsiausias Morikonių giminės atstovas yra Šv. Pranciškus Asyžietis - vienuolis, katalikų šventasis, įkūręs Mažesniųjų brolių ordiną (labiau žinomą kaip pranciškonų ordiną).

Lietuvoje giminė buvo įsikūrusi Aukštaitijoje, tačiau kilusi iš Italijos Italijos Toskanos regiono, Lukos provincijos. Į LDK atsikėlė kartu su Bona Sforza, 1518 m. ištekėjusia už karaliaus Žygimanto Senojo. 

XVII a. pradžioje Morikoniai savo verslą aktyviai plėtojo tiek Lenkijoje, tiek Lietuvoje. Apie XVII a. vidurį kai kurie šios šeimos nariai verslą perkėlė i Lietuvą - i Vilnių ir Kėdainius ir laikui bėgant sulietuvejo. Vienas iš Morikonių Fredianas Morikonis 1654 m. karuose su švedais paskolino 60.000 talerių Lietuvos kariuomenės algoms išmokėti. Negalėdamas grąžinti paskolos Jonas Kazimieras Vaza 1665 m. suteikė Fredianui Morikoniui indigenatą ir šlovę. Fredianas persikėlė gyventi į Lietuvą, kadangi neturėjo palikuonių, pasikvietė pas save savo pusbrolio Bartolomėjaus ir Virginijos Morikonių vaikus, našlaičius Šipionę () (gimusį Lukoje 1642 m. sausio 10 d.) ir Joną Karolį () (gimusį Lukoje 1647 m. sausio 22 d.).

Bartolomėjaus Morikonio vaikams Šipionei ir Jonui Karoliui 1673 m. Varšuvos seime buvo suteiktas indigenatas, t. y. bajorystė užsienio bajorui. 

1676 m. seime bajorų privilegija dar kartą buvo patvirtinta ir pripažintas Morikonių herbas: pusiau padalyto skydo kairėje dalyje banguotos jūros vaizdas, aukščiau galvos šarvai su karūna ir ant jos tupįs šuo; dešinėje dalyje yra erelis, aukščiau galvos
šarvai su karūna ir ant jos juodaodės galva. Herbas netipiškas lenkų ir lietuvių heraldikai, tikėtina, kad Morikoniai jį gavo dar Italijoje.

XIX a. pradžioje Italijoje išmirus Morikonių palikuonims Benediktas ir vėliau Liucijanas bandė perimti likusius turtus, tačiau nesėkmingai.

Giminės atstovai 

Žymiausi Morikonių giminės atstovai, susieję savo veiklą ir gyvenimą su Abiejų Tautų Respublika:
 Bartolomeo di Giovanni Moriconi - Bartolomeo di Giovanni Moriconi gimė 1574 Lukoje, Lukos Respublikoje. Lukoje turėjo dirbtuves, kurioms vavovavo Francesco di Bartolomeo ir Bartolomeo di Marcantonio. Bartolomeo di Giovanni prisiekė kaip Krokuvos pilietis 1616 m. gegužės 28 d. 1623 m. rugpjūčio 2 d. taip pat prisiekė jo sūnus Giovanni, miręs Krokuvoje 1631 m. Bartolomeo di Giovanni Moriconi kartu su Bottini buvo pirmieji lukiečiai, kurie dalyvavo finansų rinkoje.

 Fredianas Morikonis (, ) - gimė 1622 m. liepos 6 d. Lukoje, Lukos Respublikoje. 1654 m. karuose su švedais paskolino 60.000 talerių Lietuvos kariuomenės algoms išmokėti. Negalėdamas grąžinti paskolos Jonas Kazimieras Vaza 1665 m. suteikė Fredianui Morikoniui indigenatą ir šlovę. Fredianas persikėlė gyventi į ATR, kadangi neturėjo palikuonių, pasikvietė pas save savo pusbrolio Bartolomėjaus ir Virginijos Morikonių vaikus, našlaičius Šipionę (, gimusį Lukoje 1642 m. sausio 10 d.) ir Joną Karolį (, gimusį Lukoje 1647 m. sausio 22 d.). Varšuvos Krasinskių bibliotekoje saugomas sutartis tarp Boguslavo Radvilos ir Frediano Morikonio, kuria šiam nuo 1661 m. vasario 10 d. perleidžiama Salų valda
 Bartolomėjas Morikonis (, ), Lietuvos Morikonių pradininko Šipionės Morikonio ( tėvas, gimė ir mirė Italijoje, Lukoje.
 Jonas Karolis Morikonis (), (g. 1647 m. sausio 22 d. - m. ?) į Lietuvą atvyko su broliu Šipione, juos, našlaičius atsivežė vaikų neturintis Fredianas Morikonis. Tapo kunigu, tai liudija Kamajų bažnyčios krikšto metrikų įrašai.
 Šipionė Morikonis (, ), (g. 1642 m. sausio 10 d. - m. ?) Lietuvos Morikonių pradininkas, į Lietuvą atvyko su broliu Jonu Karoliu, juos, našlaičius atsivežė vaikų neturintis Fredianas Morikonis.
 Tomas Morikonis (?-1751, , ) - jėzuitas, teologijos kūrinių autorius.
 Kristupas Morikonis (, ) – Vilkmergės pavieto pastalininkis, Vilkmergės pavieto taurininkas (1723 m.). 1673 m. gavo Lenkijos pilietybę (patvirtinta 1676 m.), buvo Salų ir Taujėnų dvarų paveldėtojas. 1733 m. fiksuotas kaip Salų dvaro šeimininkas, tais pačiais 1733 metais jis pasirašė Vilkmergės pavieto elekciją.
 Marcijanas Morikonis (, ) (1720 m. lapkričio 24 d. - 1794 m. rugpjūčio 13 d.) 1748 m. LDK iždo raštininkas (), 1771 m. (ir 1773)minimas kaip Vilkmergės seniūnas, buvo vedęs Benedikto Tyzenhauzo dukrą Aleksandrą
 Benediktas Morikonis () (1750 m. birželio 23 d. - 1839 m. gruodžio 1 d.) 1775 m. Lietuvos didysis sekretorius, 1778 m. - Pinsko seniūnas, nuo 1788 m. – Vilkmergės seniūnas.
 Ignotas Morikonis () (1780 m. birželio 21 d. - 1823 m.) 1806 m. nusipirko iš Radvilų Salų dvarą, 1781 m. Bresto seniūnas, 1782 m. Vilkmergės seniūnas, LDK iždo raštininkas, pasiuntinys 1786-1788 seime. Buvo vedęs Eleną Bilevičiūtę (). Ignotas kartu su broliu Benediktu aktyviai dalyvavo Kosciuškos sukilime
 Jeronimas Morikonis () - paveldėjo Salų dvarą. Buvo vedęs Gertrūdą Sacken (). Seniūnas prieš mirtį surašė testamentą, kuriuo visą savo turtą paliko dviem seserms Morikonytėms, bet jį užprotestavo Strutinskiai
 Liucijonas Morikonis () (1818 m. spalio 30 d. - 1893 m.) - valdė Svėdasus ir Salų dvarą.
 Mykolas Tadas Morikonis () - Vilkmergės pavieto pakamaris, Vyriausiojo Lietuvos tribunolo vicemaršalka 1760 m., Porūnės seniūnas, pasiuntinys į 1765 m. seimą, tribunolo deputatas 1773 m., gyveno Lyduokių dvare.
 Juozapas (Tomas) Morikonis () (?-1811) - didysis LDK generolas, buvo vedęs Konstanciją Šadurską, dukra Dorotėja ištekėjo už Juozapo Mikalojaus Lopacinskio, jų šeima valdė Kairėnų dvarą
 Pranciškus Morikonis (, ) - (1728 m. liepos 15 d. - 1791 m.) Vilkmergės pavieto pakamaris, Vilkmergės pavieto notaras (1771 m.).

Šaltiniai

Nuorodos 

 Salų ir jų apylinkių istorija
 Svėdasų RKB 1868 m. mirties metrikų knyga