joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sankt Peterburgo Šv. Stanislovo bažnyčia

Švento Stanislovo bažnyčia  () – Romos katalikų šventovė Rusijos Sankt Peterburgo mieste. Administraciškai priklauso Maskvos Dievo Motinos arkivyskupijai. Neoklasicistinio stiliaus architektūros paminklas. Pamaldos vyksta lenkų ir rusų kalbomis.

Istorija 
Tai antroji pagal amžių katalikų bažnyčia mieste. XIX a. pr. Rusijos imperijos katalikų metropolitas Stanislovas Bogušas–Sestšencevičius padovanojo sklypą ir pinigų bažnyčios statybai. Projektavo architektas Dovydas Viskontis (). 1825 m. St. Bogušas–Sestšencevičius ją pašventino, o po metų pats buvo bažnyčioje palaidotas. Pastatas plane yra kvadrato formos, dvi jo pusės nukreiptos į gatves. Vidinę erdvę dvi eilės kolonų dalija į trejas navas. Ant kolonų laikosi ir freskomis ištapytas kupolas. Lankytojai į šventovę patenka per šešerias duris.

Parapijiečių skaičius sparčiai augo. XIX a. pab.–XX a. pr. tarp jų buvo nemažai lietuvių, šventovėje vykdavo lietuviškos pamaldos. Šią tradiciją įvedė kun. Kazimieras Prapuolenis, 1902 m. pasakydamas lietuviškai pirmąjį pamokslą Lietuvių ir žemaičių labdaringosios draugijos 10-ųjų sukaktuvių proga. 1887–1921 m. bažnyčioje tarnavo kun. Antonijus Maleckis, vėliau pripažintas Dievo tarnu.

Po Spalio perversmo tikintieji buvo persekiojami, daug bažnytinio turto konfiskuota. 1934 m. šventovė uždaryta, joje įrengti sandėliai, po to – pramonės cechai. XX a. aštuoniasdešimtaisiais metais pastatas kapitališkai suremontuotas, jame įrengtas madų salonas ir aktų salė. Atsikūrusiai katalikų bendruomenei grąžintas 1992 m., o 1998 m. Lenkijos primas Juzefas Glempas bažnyčią atšventino.

Mokykla 
Už metropolito paaukotus pinigus gretimoje gatvėje 1842 m. buvo pastatytas triaukštis namas, jame įsikūrė pradinė mokykla. Nuo 1862 m. buvo mokomasi pagal progimnazijos programą. Nemokamą mokyklą noriai lankė katalikų vaikai, 1917 m. joje mokėsi apie 200 mokinių. St. Bogušo-Sestšencevičiaus įkurtą mokyklą baigė ir žinomi Lietuvos kunigai Augustinas Vaitiekaitis, Jonas Jeronimas Jakaitis, Stanislovas Kiškis.

Išnašos

Šaltiniai 
 Bažnyčios istorija (ru.)
 Mokyklos istorija (ru.)
 Švento Stanislovo bažnyčia (ru.)

Nuorodos 
 Parapijos internetinė svetainė (ru.) 

Sankt Peterburgo bažnyčios
Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia Sankt Peterburge

Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia  () – Romos katalikų šventovė Rusijos Sankt Peterburgo mieste. Administraciškai priklauso Maskvos Dievo Motinos arkivyskupijai. Turinti pseudogotikos bruožų bažnyčia statyti nepabaigta.

Sankt Peterburgo priemiestyje Už Narvos užkardos () XIX a. pabaigoje steigėsi gamyklos ir kūrėsi jų darbininkai. Katalikų religiniams poreikiams tenkinti prie Obuchovo metalo gamyklos veikė koplyčia, administraciškai priklausiusi Šv. Kotrynos Aleksandrietės bažnyčiai. 1905 m. gautas leidimas šiame rajone statyti naują šventovę, jos projektą paruošė architektas Steponas Golenzovskis.

1907 m. padėtas kertinis akmuo. Nors parapijiečių finansinis nepriteklius trukdė statyboms, visgi 1914 m. neužbaigtoje bažnyčioje jau buvo meldžiamasi. Pagrindinis bažnyčios korpusas galutinai užbaigtas 1917–1918 m., o statyti bokštus–varpines buvo atsisakyta dėl lėšų trūkumo. 1914–1923 m. Švč. Jėzaus Širdies parapijos klebonu tarnavo Teofilius Matulionis. Jis statė ir įrenginėjo šią šventovę mieste, jau pervardintame į Petrogradą. 1923 m. T.Matulionis atsisakė valdžiai atiduoti brangius bažnytinius reikmenis ir kartu su vyskupu Jonu Ciepliaku bei kitais 15 Petrogrado katalikų kunigų Maskvoje komunistų valdžios nuteistas 3 m. kalėti.

1936 m. Švč. Jėzaus Širdies bažnyčioje kilo gaisras, 1937 m. ji buvo uždaryta. Perduota pramoniniam kombinatui, vėliau čia veikė kinoteatras ir bendrabutis, patalpas buvo įsirengė Statybos trestas Specstroj. Nuo 1993 m. bažnyčia keliais etapais buvo grąžinama tikintiesiems, 1996 m. laikinojoje koplyčioje įvyko pirmosios pamaldos. 2011 m. prasidėjo patalpų atkūrimo darbai. Projekte numatytus bokštus pastatyti neleista.

Tarp parapijiečių buvo nemažai lietuvių, atvykusių į Sankt Peterburgą ieškoti darbo. Sielovadinį darbą dirbo ir vikarai Vincas Abraitis bei Mykolas Bugenis, po jų – kun. Vladas Čegis. Klebonu tarnavęs kun. Teofilius Matulionis paskelbtas palaimintuoju. 2018 m. rugpjūčio mėn. patalpose, kuriose vyksta pamaldos, atidengta lenta T. Matulioniui atminti. .

Išnašos

Šaltiniai
 Švč. Jėzaus Širdies bažnyčios istorija (ru.)

Nuorodos
 Parapijos internetinė svetainė (ru.) 
 Pamaldų tvarkaraštis (ru.)

Sankt Peterburgo bažnyčios
Bobrovų šeimynėlė (komedija)

Bobrovų šeimynėlė arba SuperBobrovai () – 2016 metų rusiškas filmas, komedija.

Siužetas 

Gyveno sau Bobrovų šeimynėlė. Ir vieną vakarą nukrito meteoritas šalia jų namo. Rytą prabudo visi iš miegų ir pasijuto keistai. Atsirado supergalių. Kadangi šeimyna turi skolų, o jas reikia išmokėti, tai pasitarę šeimynos nariai sugalvoja apiplėšti banką. Tiesa, yra vienas minusas. Supergalios veikia tik tada, tai visa šeimyna yra kartu.

Aktoriai 
 Aktorius – veikėjas 
 Pavelas Derevianka () – Olegas, verslininkas Bobrovas, kuris turi skolų.
 Oksana Akinšina () – Sveta, turinti nematomo žmogaus savybę. (Tik reikia nusirengti, kad iš tikro būtų nematoma.)
 Romanas Madianovas () – Borisas Aleksėjevičius, šeimynos galva.
 Vladimiras Tolokonikovas () – senelis, kuris įgauna nemirtingumo galią. Vis numiršta ir prisikelia.
 Irina Pegova () – Rita Bobrova.
 Danilas Vachruševas () – Tolikas (Anatolijus Bobrovas).
 Sofija Mickėvič () – Saša Bobrova.
 Vitalijus Kiščenka () – jūreivis Valera, Bobrovų šeimynos pagalbininkas plėšiant banką.
 Aleksėjus Matošinas () – prokuroras.
 Olga Jergina () – Tamara.
 Aleksandras Karpilovskij () – gydytojas.

Kūrėjai 
 Prodiuseriai Eduardas ilojanas (), Vitalijus Šliapko (), Aleksėjus Trociukas ()
 Režisierius Dmitrijus Djačenka ().
 Scenaristai Michailas Mesteckij (), Aleksėjus Kazakovas (), Vitalijus Šliapko ()
 Operatorius Dmitrijus Gribanovas ().

Šaltiniai

Nuorodos 
 kinopoisk.ru
 kino-teatr.ru informacija apie filmą
 kino-teatr.ru informacija apie aktorius
 Yellow Black White oficialus puslapis
 IMDB svetainės duomenys

2016 filmai
Rusijos filmai
Komedijos
Kisvárda FC

Kisvárda FC – Vengrijos futbolo klubas iš Kisvardos.

Istorija 
Klubas įkurtas 2003 m. Nuo 2013–14 m. sezono vadintas oficialiu Kisvárda-Master Good FC pavadinimu.

Pasiekimai

Sezonai 

|}
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė 

Kisvárda
Soroksár SC

Soroksár SC – Vengrijos futbolo klubas iš Budapešto Soroksáro rajono.

Istorija 
Klubas įkurtas 1905 m. Namų rungtynes žaidžia „Szamosi Mihály Sporttelep“ stadione (Budapešte).

Spalvinė gama 
juoda ir geltona spalvos.

Sezonai 

|}
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Šaltiniai

Nuorodos 

Soroksár SC
Mosonmagyaróvári TE

Mosonmagyaróvári TE – Vengrijos futbolo klubas iš Mošonmadiarovaro.

Istorija 
Klubas įkurtas 1904 m. Namų rungtynes žaidžia „Wittmann Antal park“ stadione.

Sezonai 

|}
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY

Mosonmagyaróvári TE
Kečupas

Kečupas ( <  pinyin: kê-chiap 'lašišos sūrymas') – koncentruoto skonio maisto produktas, pagamintas naudoti kaip prieskonis arba papildyti padažams, suteikiantis specifinį pikantišką skonį ir kvapą. Spalva priklauso nuo bazei panaudoto produkto, konsistencija – tiršta.
Senuosiuose tradiciniuose receptuose kaip bazė buvo naudojami kiaušinių baltymai, grybai, austrės, midijos, graikiniai riešutai ir kt. Šiuolaikiniuose receptuose dažniausiai naudojama pomidorų pasta arba trinti pomidorai. Pomidorų kečupas kartais dar pavadinamas raudonuoju arba pomidorų padažu ().

Kečupas yra saldus ir itin stipraus pikantiško skonio tirštas maisto produktas, pagamintas naudojant cukrų ar saldiklius, druską, actą, prieskonius. Priklausomai nuo recepto gali būti naudojami svogūnai, kalendros, gvazdikėliai, kmynai, česnakai, garstyčios, salierai, cinamonas, imbierai ir kt.

Kai kuriose kultūrose grynas kečupas dažnai naudojamas ir kaip pigus padažo pakaitalas, skonį suteikiantis ar pakeičiantis produktas įvairiems riebiems, greito paruošimo ar aliejuje virtiems patiekalams – gruzdintoms bulvytėms, mėsainiams, dešrainiams, bulvių traškučiams, riebiai mėsai ir pan.

Pavadinimo kilmė 
Pavadinimas „kečupas“ kilo iš kinų amojų tarmės žodžio kôe-chiap arba kê-chiap, kuriuo XVII a. vadintas koncentruotas marinuotos žuvies sūrymas. XVIII a. iš tokio koncentruoto sūrymo Malajų salose pradėtas gaminti produktas, vadintas kecap, o šį žodį vėliau perėmė anglai.

Išnašos 

Padažai
Szeged-Csanád Grosics Akadémia

Szeged-Csanád Grosics Akadémia, arba trumpiau Szeged-Csanád GA, o iki 2019 m. Szeged 2011 FC – Vengrijos futbolo klubas iš Segedo.

Istorija 
Klubas įkurtas 2011 m. Tuo metu vadinosi Szeged 2011 FC.

Szeged-Csanád Grosics Akadémia pavadinimu žinomas nuo 2019 m.

Stadionas 
Namų rungtynes žaidžia „Grosics Akadémia Centerpálya“ stadione (Diuloje).

Sezonai 

|}
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Šaltiniai

Nuorodos 

Szeged-Csanád
Csákvári TK

Csákvári TK – Vengrijos futbolo klubas iš Čakvaro.

Istorija 
Klubas įkurtas 1947 m. Namų rungtynes žaidžia „Tersztyánszky Ödön Sportközpont“ stadione (Čakvaras).

Spalvinė gama 
Mėlyna ir geltona spalvos.

Logotipas 
Nuo 2017/2018 m. sezono „Aqvital“ emblema naudojama.

Sezonai 

|}
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Facebook klubo paskyra
 Magyarfuball

Csákvári TK
Budafoki MTE

Budafoki MTE – Vengrijos futbolo klubas iš Budafoko.

Istorija 
Klubas įkurtas 1912 m. tuo metu vadinosi Világosság Football Csapat.

2019/20 m. Antrame divizione buvo antri ir pateko į Aukščiausią lygą.

Pavadinimų kaita 
1912–1913: Világosság Football Csapat
1913–1919: Budafoki Atlétikai és Football Club
1919–1922: Budafoki Munkás Testedző Egyesület
1922–1950: Budafoki Műkedvelő Testedző Egyesület
1950: susijungė su Budapesti Gyárépítők
1950–1951: Budapesti Gyárépítők MTE
1951–1956: Budapesti Gyárépítők SK
1956–1957: Budafoki Építők Munkás Testedző Egyesüle
1957–?: Budafoki MTE Kinizsi Sportegyesület
1988–1992: Budafoki MTE-Törley
1993–2006: Budafoki LC
2006–2007: Budafoki Lombard Labdarúgó "Club"
2007–2015: Budafoki Labdarúgó Club
2015–iki šiol: Budafoki MTE

Klubo simbolika

Spalvinė gama 
Raudona ir juoda spalvos.

Logotipo kaita

Sezonai 

|}
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Stadionas 
Namų rungtynes žaidžia „Promontor utcai Stadion“ stadione (Budafokas).

Šaltiniai

Nuorodos 
 Soccerway

Budafoki MTE
Kelionė į vieną pusę (filmas)

Kelionė į vieną pusę (), Rusijoje žinomas Grybai 3D () pavadinimu – austrų siaubo filmas, kuris pasirodė 2011 m.

Siužetas 

Draugai sėda į mikroautobusą ir iš Ciūricho savaitgaliui vyksta ilsėtis į kalnus. Ten jie tikisi prisirinkti grybukų, nuo kurių apkvaištama. Į kelionė jie pasiima daug alaus ir tikisi gerai praleisti laiką. Kai sprogsta padanga, jie priversti sustoti. Prie jų prisijungė porelė ieškanti grybukų. Kai atvyko į mišką, pradėjo ieškoti tų miško gėrybių, o kai rado, išbandė. Apsinešę nuo jų sėdėjo prie laužo, kol vienas iš jų atėjo ir susmuko. Neaiškiomis aplinkybėmis susižeidęs Timo pasruvęs krauju. Jaunimas nusprendžia eiti ieškoti pagalbos. (Ne)laimei jie randa fermą. O toliau prasideda virtinė žudynių.

Veikėjai 
 Aktorius – veikėjas
 Sabrina Reiter – Valerie.
 Melanie Winiger – Marlene.
 Herbert Leiser – Pius.
 Martin Loos –	Robert.
 Aaron Hitz – Mike.
 Matthias Britschgi – Lars.
 Simon Kaeser – Thomas.
 Isabelle Barth – Sarah.
 Harry Lampl –	Timo.
 Tanja Raunig – Lilli.

Nuorodos 
 IMBD svetainėje (anglų k.)
 Informacija kinopoisk.ru svetainėje (rusų k.)
 kinonews.ru
 Online-life svetainės informacija 
 topfilmonline.ru svetainėje

2011 filmai
Siaubo filmai
Austrijos filmai
John Sulston

Džonas Edvardas Salstonas (); 1942 m. kovo 27 d., Kembridžas, JK – 2018 m. kovo 6 d.) – britų biologas, Nobelio premijos laureatas fiziologijos ir medicinos srityje (kartu su Sydney Brenner ir H. Robert Horvitz).

Biografija 
Dž. Salstonas 1963 m. baigė organinės chemijos studijas Pembroko koledže prie Kembridžo universiteto ir 1966 m. Kembridžo universitete apsigynė daktaro laipsnį iš nukleotidų chemijos. Po to trejus metus dirbo JAV ir 1969 m. prisijungė prie Sydney Brenner grupės Anglijos Medicinos tyrimų taryboje. Jis prisidėjo įsteigiant Sangerio centrą (dabar institutas) prie Kembridžo ir buvo jo direktorius 1992−2000 m. Jo vadovaujamas centras dalyvavo Žmogaus genomo projekto tyrimuose.

Dž. Salstono pagrindinė tyrimų kryptis buvo užprogramuota ląstelių mirtis − sąlygos, kuriomis ląstelės išduoda signalą sau žūti. Pavyzdžiui, iki gimstant kūdikiui daugybė žuvusių ląstelių pasišalina iš jo organizmo. Suaugusiame žmoguje kasdien susidaro apie trilijoną naujų ląstelių ir panašiai tiek pat turi pasišalinti. Sveiko žmogaus organizmas turi palaikyti šį balansą. 1970-aisiais Dž. Salstonas tyrė nematodą, dirvos kirmėlę Caenorhabditis elegans. Jis ištyrė kiekvienos ląstelės žūtį jai skylant ir diferencijuojantis nuo kirmėlės kiaušinio iki suaugusio individo stadijos ir atrado, kad atskirais atvejais tai atlieka vienos ir tos pačios 131 ląstelė užprogramuota mirtimi. Jis taip pat atrado pirmąsias genų mutacijas vykstant šiam procesui. 2002 m. Dž. Salstonui už šiuos tyrimus skirta Nobelio fiziologijos ir medicinos premija (kartu su Sydney Brenner ir H. Robert Horvitz). Tyrimai buvo reikšmingi nagrinėjant organizmo augimo ir vėžio atsiradimo procesus.

2017 m. Britanijos karalienė Elžbieta II jam suteikė narystę Garbės kavalierių ordine (CH santrupa prie pavardės). Prieš mirtį Dž. Salstonas buvo Mokslo, etikos ir inovacijų instituto prie Mančesterio universiteto profesorius ir vadovas. Jo žmona Dafnė Salston, vaikai − Ingrid ir Adrianas. 2006 m. Dž. Salstonas lankėsi Lietuvoje Elžbietos II vizito metu ir skaitė paskaitą Vilniaus universitete.

Išnašos

Šaltiniai 
 Britannica, Inc.
 The Guardian, Fri 9 Mar 2018
 Daily Mail, 9 March 2018
 The Independent

Jungtinės Karalystės mokslininkai
Biologai
Bronislovas Skomskis

Bronislovas Skomskis (1864 m. spalio 24 d. Klampučių dvare – 1935 m. kovo 18 d.) – Lietuvos kariuomenės generolas leitenantas, kavalerijos organizatorius ir vadas.

Biografija 
Gimė lenkakalbių Lietuvos bajorų šeimoje. Mokėsi Marijampolės gimnazijoje. Pašauktas į Rusijos imperijos kariuomenę, tarnavo Kuršo Penktajame dragūnų pulke. 1887 m. baigęs Tverės kavalerijos mokyklą, paskirtas į Ukmergėje dislokuotą Devintąjį dragūnų pulką. Vėliau šis karinis dalinys buvo pertvarkytas į Trečiąjį husarų pulką ir perkeltas į Marijampolę. Karininkas kilo karjeros laiptais, 1913 m. jam buvo suteiktas pulkininko laipsnis. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare – kovojo Rytpūsiuose.

Pašlijus sveikatai, buvo išleistas į atsargą. Grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Karalenkės dvare Suvalkijoje. 1920 m. pabaigoje Lietuvos kariuomenėje buvo kuriami nauji kavalerijos daliniai. Vadovauti naujai suformuotai 1–ajai raitelių divizijai pakviestas patyręs Bronislovas Skomskis. Divizija dalyvavo kovose lenkų fronte.

1923 metais buvo suformuota Kavalerijos brigada, kuriai vadovauti paskirtas generolas B.Skomskis. 1926 m. Lietuvos kariuomenėje įsteigta Vyriausiojo štabo kavalerijos inspekcija, nuo tų metų sausio 6 d. jis buvo paskirtas vadovu. Po kiek laiko inspekcija buvo panaikinta ir Br. Skomskis išleistas į dimisiją. Generolas leitenantas apsigyveno Šūklių dvare, po mirties palaidotas Žaliosios kaimo kapinėse.

Šaltiniai 
 Alfonsas Zubreckas. Kavalerijos pradininkas / XXI amžius, 2005 m. Nr. 21 (1322)
 Sūdavos kaimo muziejų šildys ne tik šviesuolių entuziazmas
 

Lietuvos generolai
Tarpukario Lietuvos kavaleristai
2017–2018 m. Kataro diplomatinė krizė

2017–2018 m. Kataro diplomatinė krizė prasidėjusi kelioms šalims staiga nutraukus diplomatinius ryšius su Kataru 2017 metų birželį. Saudo Arabija, Egiptas, Jungtiniai Arabų Emyratai ir Bahreinas iš Kataro atšaukė savo ambasadorius, šiai šaliai uždarė savo sienas ir perspėjo savo piliečius iš jos išvykti.

Diplomatinė krizę paspartino nuo 2002 metų besitęsiantis konfliktas dėl įtakos tarp Saudo Arabijos ir Kataro. Pasak Saudo Arabijos vedamos šalių koalicijos, pagrindinė krizės priežastis yra Kataro parama teroristinėms regiono grupuotėms, pažeidžianti 2014 metų Persijos įlankos arabų šalių bendradarbiavimo tarybos susitarimą. Kataras teigia palaikantis JAV kare prieš terorą ir kovoje prieš ISIL.

Reikalavimai Katarui 

2017 metų birželio 22 dieną Saudo Arabija, Jungtiniai Arabų Emyratai, Egiptas ir Bahreinas pareiškė savo 13 reikalavimų Katarui:
 Al Džazira uždarymas
 Kitų Kataro tiesiogiai ar netiesiogiai remiamų naujienų tinklų uždarymas
 Turkijos karinės bazės uždarymas ir bet kokio karinio bendradarbiavimo su šia šalimi baigimas
 Visų Islamo revoliucijos gvardijos narių išsiuntimas iš Kataro ir tarptautinių sankcijų Iranui laikymasis
 Ryšių nutraukimas su teroristinėmis, ideologiškomis ar sektaniškomis grupuotėmis, įskaitant Musulmonų Broliją, Hamas, ISIS, Hezbollah ir Al-Qaeda
 Visų teroristų išdavimas ir visos paramos nutraukimas organizacijoms laikomoms teroristinėmis
 Kišimosi į keturių šalių vidaus ir užsienio politiką nutraukimas
 Paramos politinei opozicijai Saudo Arabijoje, JAE, Egipte ir Bahreine nutraukimas
 Kataro pilietybės suteikimo ieškomiems Saudo Arabijos, Jungtinių Arabų Emyratų ir Bahreino asmenims baigimas
 10 metų trunkantis stebėjimas
 Reparacijų mokėjimas už tariamai padarytą žalą
 Karininės, ekonominės ir socialinės politikos suderinimas su kitomis Persijos įlankos arabų šalių bendradarbiavimo tarybos šalimis
 Sutikimas su visais punktais per 10 dienų

Liepos 5 reikalavimai pakeisti šešiais bendrais principais, daugiausiai susijusiais su kova su terorizmu, bet liepos 30 dieną 13 reikalavimų grąžinti vėl.

Kataro istorija
Būtingės geomorfologinis draustinis

Būtingės geomorfologinis draustinis – saugoma teritorija Palangos savivaldybės teritorijoje, palei Baltijos jūrą, prasidedanti už Šventosios ir besitęsianti iki pat Latvijos sienos. Plotas – 32 hektarų. Jame saugomas pajūro kopų ruožas.

2013 m. rugpjūčio 8-11 d. greta draustinio bei jo teritorijoje vyko Satta Outside festivalis, dėl kurio neigiamo poveikio gamtai buvo kilęs gamtosaugininkų ir vietos gyventojų pasipiktinimas.

2014 m. Lietuvos Respublikos aplinkos ministro įsakymu „Dėl pajūrio juostos tvarkymo programos 2014–2020 m. patvirtinimo“ numatyta draustinio kopų viršūnes bei vakarinius jų šlaitus skaidančias antropogeninės kilmės defliacines griovas kasmet dengti šakų klojiniais ir saugoti natūralius krantodaros procesus.

Šaltiniai 

Palangos saugomos teritorijos
Lietuvos geomorfologiniai draustiniai
Samarakiškės tvenkinys

Samarakiškės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 9 km į šiaurės vakarus nuo Eišiškių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Juršiškės upelio intakas, Versekos baseinas) 0,85 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,2 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 149,7 m. Krantai žemi. Šiaurinė pakrantė plačiai užpelkėjusi, apaugusi krūmynais, dar šiauriau stūkso miškas. Aplink tvenkinį juosia kanalai, plyti pievos. Tvenkinio užtvanka nutiestas kelias Nr.3906 (Vėžionys – Dainava – Pabarė – Butrimonys). Šalia įsikūręs Samarakiškių kaimas.

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono tvenkiniai
Kinijos krepšinio lyga

Kinijos krepšinio asociacija – aukščiausia Kinijos krepšinio lyga.

Dabartiniai klubai

Finalai 

Kategorija:Krepšinio lygos
Kategorija:Kinijos sportas
Kataro krepšinio lyga

Kataro krepšinio lyga – aukščiausia Kataro krepšinio lyga.

Dabartiniai klubai

Čempionai 

1981–82: Al Arabi
1982–83: Al Arabi
1983–84: Al Arabi
1984–85: Al Arabi
1985–86: Al Arabi
1986–87: Qatar SC
1987–88: Qatar SC
1988–89: Qatar SC
1989–90: Qatar SC
1990–91: Qatar SC
1991–92: Al Arabi
1992–93: Qatar SC
1993–94: Al Arabi
1994–95: Qatar SC
1995–96: Al-Rayyan
1996–97: Al-Rayyan

1997–98: Al-Rayyan
1998–99: Al-Rayyan
1999–00: Al-Rayyan
2000–01: Al Ahli SC
2001–02: Al-Rayyan
2002–03: Al-Rayyan
2003–04: Al-Rayyan
2004–05: Al-Rayyan
2005–06: Al-Rayyan
2006–07: Al-Rayyan
2007–08: El Jaish
2008–09: Al-Rayyan
2009–10: Al-Rayyan
2010–11: Al-Rayyan
2011–12: Al-Rayyan
2012–13: Al Sadd

Krepšinio lygos
Kataro sportas
Jessica Mauboy

Jessica Hilda Mauboy (g. 1989 m. rugpjūčio 4 d. Darvine) – Australijos R&B ir pop dainininkė, dainų autorė ir aktorė. Mauboy išgarsėjo 2006 m. „Australian Idol“ ketvirtajame sezone, kuriame ji užėmė antrąją vietą, o vėliau pasirašė sutartį su įrašų kompanija „Sony Music Australia“. 2007 m. buvo grupės „Young Divas“ narė. Kitais metais Mauboy išleido debiutinį studijinį albumą „Been Waiting“, Australijoje tapęs dukart platininiu.

2018 m. išrinkta Australijos atstove Eurovizijos dainų konkurse su daina „We Got Love“.

Diskografija 
 Been Waiting (2008)
 Get 'Em Girls (2010)
 Beautiful (2013)

Filmografija

Kinas 
 Bran Nue Dae (2009)
 The Sapphires (2012)

Televizija 
 The Secret Daughter (2016–17)

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

|-

Australijos dainininkai
Pop atlikėjai
Australijos atstovai Eurovizijoje
2018 m. Eurovizijos dalyviai
Atakentas

Atakentas () – gyvenvietė pietų Kazachstane, Pietų Kazachstano srityje, Maktaaralo rajone, pačiame piečiausiame taške, kuris ribojasi su Uzbekistanu. Geležinkelio stotis prie Džizako–Syrdarjos linijos. Veikia medvilnės valymo kombinatas. Įkurtas medvilnės muziejus.

Istorija 
Iki 1998 m. gyvenvietė vadinta Iljičiaus vardu.

Gyventojai 
2009 m. duomenimis gyveno 16 402 žmogus (7937 vyrai ir 8465 moterys).

Sportas 
 FC Makhtaaral (futbolas)
 „Alpamyr Batys“ futbolo stadionas.

Šaltiniai 

Kazachstano gyvenvietės
Laimingo kelio (komedija)

Laimingo kelio () – 2008 m. rusiška komedija.

Siužetas 

Vyrukas nori vykti į Jaroslavlį. Ten turi dalyvauti teismo posėdyje. Mergina skuba į koncertą irgi į tą patį miestą. Kai pavėluoja į traukinį, tenka ieškoti kitų būdų, kaip galėtų nuvykti į Jariką. Jie samdosi taksi, bet patenka į avariją. Važiuoja sunkvežimiu, bet užkliūva policijai, jie išlaipina juos, o vairuotojas nuvažiuoja su jų bagažu. Policija vežioja po mišką, bet gauna rimtą iškvietimą ir juos palieka miške. Laikas eina, o jie taip toli nuo išsvajotojo tikslo.

Aktoriai 
 Aktorius – veikėjas 
 Dmitrijus Mileris (Дмитрий Миллер) – Sergėjus, teisininkas, kuris vyksta į Jaroslavlį.
 Anna Nazarova (Анна Назарова) – dainininkė Tina, kurios tikrasis vardas Sveta (Svetlana). Irgi vyksta Jaroslavlį.
 Dmirtijus Kuličkovas – banditas.

Kūrėjai 
 Prodiuseriai: Vitalijus Bondarčiovas (Виталий Бордачёв), Vladislavas Riašinas (Владислав Ряшин)
 Režisierius: Aleksandras Baršakas (Александр Баршак)
 Scenaristas: Timūras Bulgakovas (Тимур Булгаков)

Plakatai

Šaltiniai

Nuorodos 
 kinopoisk.ru
 kino-teatr.ru informacija
 Apie aktorius/vaidmenis
 megogo svetainėje

2008 filmai
Rusijos filmai
Komedijos
Antanas Žiliukas

Antanas Žiliukas (g. 1940 m. spalio 30 d. Nariūnuose, Salako valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras, profesorius.

Biografija 
1948–1951 m. mokėsi Romaniškių (Zarasų raj.) pradinėje, 1951–1958 m. Salako vidurinėje mokykloje. 1963 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI), 1968 m. – technikos mokslų daktaras. 1971 m., – KPI medžiagų atsparumo katedros docentas. 1989 m. – habilituotas daktaras, 1991 m. – profesorius. 1992–2006 m. Kauno technologijos universiteto (KTU), Deformuojamų kūnų mechanikos katedros vedėjas. 1992–1996 m. KTU Senato pirmininkas. 1993–1996 m. – Lietuvos studijų ir mokslo institutų senatų (tarybų) pirmininkų konferencijos prezidentas. 1996–2006 m. – Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas. 1994–2000 m. – Lietuvos mokslo tarybos narys.

Bibliografija 
Monografijos:
 Konstrukcinių elementų irimas. 1989 m. rusų kalba;
 Saugai svarbių konstrukcijų mechanika. 2001 m.;
 Energomechanika. 2003 m.;
 Stiprumo ir irimo kriterijai. 2006 m.;
 Strength and fracture criteria. Anglija. 2011 m.
Vadovėliai:
 Deformuojamų kūnų mechanika. (I dalis – 1995 m. II dalis – 1996 m.);
 Orlaivių techninė diagnostika ir patikimumas. 1998 m.;
 Medžiagų mechanika. 2004 m.;
 Orlaivių konstrukcijų mechanika. 2007 m.;
 Tamprumo ir plastiškumo teorija. 2008 m.;
 Irimo mechanika. 2008 m.;
 Mechanikos terminų žodynas. 2018 m. (grupės vadovas).
Proza:
 Pokario ąžuolų paunksmėje. (I dalis – 2000 m., II dalis – 2004 m.);
 Netoli stiprumo ribos. 2016 m.;
 Šviesa pro debesis. 2016 m.;
 Šlamant Tėvynės ąžuolams. 2017 m.
Eilėraščių rinkiniai:
 Saulė virš miško. 2011 m.;
 Žalia spalva. 2014 m.;
 Laikas būti žmogumi. 2015 m;
Nenutilkit, varpai 2019 m;
Dorybė, kaip tekanti upė 2020 m.

Išnašos 

Lietuvos inžinieriai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos mokslininkai
Baltic Ground Services

UAB „Baltic Ground Services“ („BGS“) – įmonė, teikianti antžeminio orlaivių bei keleivių aptarnavimo, aviacinių degalų tiekimo, pavojingų krovinių vežimo (ADR), specializuotų IT sprendimų bei geležinkelių logistikos paslaugas. 

Bendrovė vysto veiklą Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje, Čekijoje, Ukrainoje ir Vokietijoje. Nuo 2010 m. „Baltic Ground Services" priklauso „Avia Solutions Group“. „BGS Lietuva“ generalinis direktorius yra Gytis Gumuliauskas.

Istorija 
2005 m.Įsteigta įmonė „BGS“. Tuo metu bendrovė teikė paslaugas tik Vilniaus tarptautiniame oro uoste.

2006 m. „BGS“ pradėjo teikti paslaugas ir Kauno tarptautiniame oro uoste. 

2008 m. Įmonė baigė paslaugų teikimą Kauno oro uoste.

2009 m. „BGS“ gavo tarptautinį ISAGO antžeminio aptarnavimo saugos ir kokybės sertifikatą.

2010 m. „BGS“ tapo įmonių grupės „Avia Solutions Group“ dalimi.

2010 m. gegužės mėn, „BGS“ įsteigė dukterinę bendrovę Lenkijoje.

2011 m. balandžio mėn. „BGS“ pradėjo teikti antžeminio orlaivių bei keleivių aptarnavimo paslaugas Varšuvos F. Šopeno oro uoste.

2011 m. birželio mėn., „BGS PL“ pradėjo teikti aviacinių degalų pylimo paslaugas Katovicų oro uoste (KTW).

2011 m. liepos mėn. „BGS PL“ pradėjo teikti aviacinių degalų pylimo paslaugas Jono Pauliaus II oro uoste Krokuvoje.

2012 m. vasario mėn. „BGS PL“ pradėjo teikti aviacinių degalų pylimo paslaugas Varšuvos F. Šopeno oro uoste.

2015 m. vasario mėn. „BGS“ tapo Tarptautinės oro transporto asociacijos (IATA) antžeminio aptarnavimo tarybos nariu, o tų metų rugpjūčio mėn. pradėjo teikti aviacinių degalų pylimo paslaugas Talino oro uoste.

2016 m. gegužės mėn. „BGS“ tapo Tarptautinės oro transporto asociacijos (IATA) strateginės partnerystės programos nariu. 

2017 m. balandžio mėn. „BGS“ pradėjo teikti aviacinių degalų tiekimo paslaugas Ostrava-Mošnov oro uoste (IATA: OSR, ICAO: LKMT) Čekijoje.

2017 m. gruodžio mėn. „BGS“ įkūrė įmonę Vokietijoje, skirtą diegalų tiekimui.

2018 m. spalio mėn. „BGS" įsteigė dukterinę vagonų nuomos bendrovę „BGS Rail" Ukrainoje.

2019 m. birželio mėn. „BGS“ grupė pradėjo vykdyti mokymus virtualioje erdvėje.

2020 m. birželio mėn. „BGS“ baigė paslaugų tiekimą Lenkijos oro uostuose.

2020 m. „BGS“ pradėjo partnerystę su Šiaurės Europoje veiklą vykdančia antžeminio aptarnavimo paslaugų teikėja "Aviator" ir šiuo metu abi įmonės aptarnauja 28 stotis, 13-oje šalių.

Paslaugos 
„BGS“ teikia paslaugas tarptautinėms ir vietinėms avialinijoms Vilniaus, Palangos, Rygos, Talino, Ostravos bei Kijevo Žuljanų ir Boryspilio, Odesos, Lvovo bei Maskvos Žukovskio oro uostuose.

Apdovanojimai 
2013 metais „BGS” gavo „Grand Prix” apdovanojimą „Myliu savo įmonę” konkurse bei naujienų portalo www.15min.lt skaitytojų apdovanojimą.

2019 m. „BGS“ „Lietuvos sektorių lyderiai 2019“ apdovanojimuose Logistikos ir transporto kategorijoje užėmė 10-ąją vietą.

Šaltiniai 

Lietuvos įmonės
Leopardinė katė

Leopardinė katė arba bengalinė katė (Felis bengalensis) – katinių (Felidae) šeimos plėšrus žinduolis, gyvenantis Pietų, Rytų ir Pietryčių Azijoje (nuo Afganistano iki Ruisijos Tolimųjų Rytų bei Malajų salyno). Nuo 2002 m. leopardinė katė buvo įtraukta į IUCN Raudononąją knygą kaip plačiai paplitęs gyvūnas, bet įvardyta, kad tam tikrose vietovėse dėl medžioklės gresia išnykimas.

Anksčiau Azijos leopardinė katė buvo laikoma ta pačia rūšimi, kaip Sundos leopardinė katė (). Nuo 2017 m. pastaroji pripažįstama kaip atskira rūšis.

Leopardinių kačių porūšiai labai skiriasi kailio spalva, uodegos ilgiu, kaukolės forma. Archeologiniai duomenys rodo, kad leopardinė katė buvo pirmoji kačių rūšis, prijaukinta neolitinėje Kinijoje prieš 5000 metų.

Šaltiniai 

Katiniai
Altajinė žebenkštis

Altajinė žebenkštis (Mustela altaica) – plėšrusis žinduolis, gyvenantis aukštikalnėse ir uolėtose tundrose.
Šios žebenkštys aptinkamos uolų plyšiuose, medžių kamienuose ir apleistuose kitų gyvūnų urvuose. Geografiškai rūšis yra išplitusi Azijoje – nuo Kazachstano, Tibeto ir Himalajų iki Mongolijos, šiaurės rytų Kinijos, pietų Sibiro. Dažniausiai aptinkama Ladake (Indija).

Aprašymas 

Lytinis dimorfizmas – nežymus. Patinų kūno ilgis nuo galvos iki uodegos 220–280 mm, uodegos ilgis 100–150 mm. Patinai sveria nuo 230 iki 340 g. Patelės šiek tiek smulkesnės, kūno ilgis 220–250 mm, uodegos 89-127 mm, sveria 110–230 g.

Elgesys 
Altajinė žebenkštis geba laipioti, bėgioti ir plaukti. Dėl savo ilgų kūnų ir trumpų kojų pasižymi lankstumu. Tai paprastai naktiniai gyvūnai, tačiau gali medžioti ir dienos metu. Nors laikosi pavieniui, tarpusavyje bendrauja vaizdiškai ir garsiškai. Pasižymi labai geru regėjimu. Gresiant pavojui skleidžia šaižų garsą ir išskiria aštrų kvapą iš savo analinių liaukų.

Šaltiniai 

Kiauniniai
Babrėnai

Babrėnai () – gatvinis kaimas Baltarusijos vakaruose: Gardino srities Vijos rajono Lazūnų apylinkėje. Išsidėstęs į rytus nuo Lazūnų miestelio, ant upės Čepūnės kairiojo kranto.

Istorija 
XIX a. priklausė Lazūnų dvarui, valdė Korvin–Milevskiai. 1861 m. jame gyveno 81 žmonės, 1897 m. – 308 žm., 1940 n. – 427 žm. Tarpukaryje priskirtas Valažino apskrities Lūgamėnų valsčiui. Pokaryje įjungtas į Jurotiškių rajoną, tapo Babrėnų apylinkės centru. Įsteigta pradinė mokykla, veikė sviesto gamykla, 1950 m. įkurtas kolūkis. 1999 m. Bebrėnuose gyveno 26 žm., o po dešimties metų – 14 kaimiečių.

Tarpukaryje kaimo gyventojų daugumą sudarė lietuviai, veikė Vilniaus Šv. Kazimiero draugijos skyrius. 1931 m. įsteigtas lietuviškas vaikų darželis (vedėja Agota Mackevičiūtė, lankė 30 ikimokyklinukų). Vedėja, kartu su padėjėja, vietinės policijos buvo persekiojamos: per dvejus metus iškeltos aštuonios bylos. Nors Lydoje vykęs teismas jas išteisino, 1933 m. vaikų darželis buvo uždarytas. Šį įvykį išsamiai aprašė laikraštis „Vilniaus rytojus“.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas tarpukario žemėlapyje

Vijos rajono gyvenvietės
Lichačiai

Lichačiai () – kaimas vakarų Baltarusijoje. Administraciškai priklauso Gardino srities Gardino rajono Pariečės apylinkei. Tikintieji katalikai priskirti Pariečės Švč. Mergelės Marijos parapijai.

Geografija 
Šiaurės vakaruose kaimo laikai ribojasi su Purvės upe, pietryčiuose – su geležinkelio linija Vilnius–Gardinas. Lichačiai išsidėstę ant Dantavio ežero kranto, į šiaurės rytus nuo gyvenvietės eina Lietuvos–Baltarusijos valstybinė siena.

Istorija 
Pagal Lenkijos 1924 m. paskelbtus duomenis, kaimas priklausė Balstogės vaivadijos Gardino apskrities Pariečės valsčiui.

Šaltiniai 

Gardino rajono gyvenvietės
Ūsia

Ūsia () – ežeras Vakarų Baltarusijoje, Breslaujos rajone.

Telkšo 10 km į vakarus nuo Breslaujos, prie Ūsionių kaimo. Vandens telkinio forma artima apskritimui. Ilgis – 0,68 km, didžiausias plotis – 0,45 km; bendras plotas apie 0,2 km². Maksimalus gylis 17,3 m, kranto linijos ilgis 1,9 km. Vandens baseino plotas – apie 18 km². Krantai aukšti, vietomis siekia 8 m. Pakrantės augmenijos juosta siekia 35 m. Rytinėje pusėje iškilusi krūmokšniais apaugusi 0,25 ha ploto sala. Dugnas pakrantėje smėlėtas, o viduryje, esant didesniam gyliui kaip 2–3 m, – dumblėtas. Upeliuku jungiasi su Reispo ežeru ir prataka – su Birutės ežeru.

Šaltiniai 
 Уся
 Ežeras žemėlapyje
 Vaizdas iš kosmoso

Breslaujos rajono ežerai
Vincas Palukaitis

Vincas Palukaitis (1855 m. gruodžio 14 d. Skindeliškės kaime, Antanavo valsčius, Marijampolės apskritis – 1932 m. rugsėjo 10 d. Kaune) – Lietuvos pedagogas, knygnešys ir lietuvybės žadintojas.

Biografija 
Gimė ūkininkų šeimoje, mokyklą lankyti pradėjo jau būdamas šešiolikos metų. 1877 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją ir pradėjo mokytojauti Kapčiamiesčio pradinėje mokykloje. 1891–1899 m. dirbo mokytoju Vilkaviškio pradinėje mokykloje, šioje švietimo įstaigoje pirmasis pradėjo dėstyti lietuvių kalbą. Mokinių tarpe platino nelegalią „Aušrą“, buvo šio laikraščio leidybos komiteto nariu. Priklausė Sietyno knygnešių organizacijai, dalyvavo varpininkų suvažiavimuose. Įskųstas pogrindinio leidinio „Varpas“ platinimo, buvo suimtas ir kalinamas Marijampolės kalėjime. 

Po arešto neteko darbo Vilkaviškio mokykloje, kurį laiką vertėsi privačiomis pamokomis. Vėliau įsikūrė Kėdainiuose, dalyvavo Lietuvių mokytojų sąjungos veikloje, bendradarbiavo mėnraštyje „Mokykla“. Tapo Lietuvių mokslo draugijos nariu. Pajutęs, kad yra valdžios organų sekamas, pervažiavo gyventi į Varšuvą ir iki 1915 m. dirbo buhalteriu vienoje iš A.Nobelio įkurtų firmų. 

V.Palukaitis Varšuvoje įsteigė lietuvių kalbos kursus, buvo vienas iš Lietuvių savišalpos draugijos organizatorių. Prie draugijos veikė choras, kuriam vadovavo Mikalojus Konstantinas Čiurlionis. Vincas Palukaitis kartu su M. K. Čiurlioniu 1909 m. išleido dainų rinkinį liaudies mokykloms „Vieversys“. Šio rinkinio kūrinai: V. Kudirkos „Tautiška giesmė“ ir kitos dainos: „Pulkim ant kelių“, „Aš padainuosiu dainų dainelę“, „Šaltyšius“ išpopuliarėjo visoje Lietuvoje. Iš kunigaikštienės Marijos Magdalenos Radvilienės laikraščiams leisti ir neturtingiems moksleiviams šelpti buvo gavęs 20 000 rublių. Lenkijos sostinėje organizavo lietuviškas pamaldas, subūrė 450 tikinčiųjų varšuviečių lietuvių parapiją. Kai Pirmojo pasaulinio karo metais Varšuvą užėmė vokiečių kariuomenė, V.Palukaitis išvyko į Vilnių, kur įsidarbino Karo pabėgėlių šelpimo komitete. 1918–1920 m. gyveno Smolenske, dirbo tautiečių valdomame „Vilijos“ fabrike.

1920 m. grįžo į Nepriklausomą Lietuvą, darbavosi pradinių mokyklų inspektoriumi. Dalyvavo visuomeniniame darbe – buvo Šaulių sąjungos Kauno skyriaus kontrolės komisijos narys.

Šaltiniai 
 A. a. šaulys Vincas Palukaitis. // Trimitas Nr. 40, 1932 m. rugsėjo 29 d., psl. 791
 Antanas Žilinskas. Iškilusis lietuvybės puoselėtojas // Santaka, 2013-01-11﻿ 
 Palukaitis, Vincas // Kazlų Rūdos viešoji biblioteka

Sietyno organizacijos nariai
Varpininkai
Šaulių sąjungos nariai
Lietuvos pedagogai
Paragvajinė lapė

Paragvajinė lapė arba pampinė lapė (, , , ) – šuninių šeimos plėšrusis žinduolis, paplitęs Pietų Amerikoje, daugiausia pampų ir Gran Čako savanų plotuose: rytų Bolivijoje, vakarų Paragvajuje, šiaurės–šiaurės rytų Argentinoje, pietų Brazilijoje ir visame Urugvajuje.

Kūnas 51–80 cm ilgio, sveria 2,4–8 kg. Spalva pilka – viršuje tamsesnė, papilvėje šviesesnė. Snukis ir panasrė juodi (tuom skiriasi nuo andinės lapės). Arealo šiaurinėje dalyje gyvenančios paragvajinės lapės ryškesnių spalvų, nei gyvenančios pietuose.

Gyvena pampų žolynuose, aukštumose, viržynuose, kalnagūbriuose, dykynėse. Laikosi daugiausia atviruose, aukšta žole apaugusiuose plotuose, kalnagūbriuose, bei paupių sąžalynuose.

Paragvajinės lapės gyvena pavieniui, bet per rują sudaro monogamines poras. Nėštumas trunka 55–60 dienų. Jauniklius prižiūri abu tėvai. Jaunikliai gimsta beveik juodi, o bręstant kailis blunka.

Gyvūnas visaėdis, bet daugiausia ėda mėsą (ypač graužikus, kiškius, triušius, paukščius, rečiau varles, driežus), taip pat – vaisius, cukranendrių stiebus. Prie gyvenviečių medžioja vištas, ėriukus. Veikliausia naktį, bet atokesnėse vietose galima pamatyti ir dieną. Paragvajinė lapė užpulta dedasi esanti negyva.

Nuorodos 
 Lycalopex gymnocercus, animaldiversity.org.

Pietų Amerikos lapės
Užgirio traktas

Užgiris arba Užgirio traktas  ( – istorinėje literatūroje naudojamas terminas, skirtas viduramžių laikų teritorijai į pietus nuo Kauno, į vakarus nuo Nemuno ir į rytus nuo Rytprūsių apibūdinti.

Sunaikinus jotvingių gentis, jų nebedirbamos žemės apaugo didžiule giria. Žvelgiant iš Lenkijos pietvakarinė Lietuvos dalis atrodė esanti už Girios (), todėl ir tos žemės buvo vadinamos atititinkamai. Taip 1690 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės padūmės sąrašuose Trakų vaivadijos Kauno pavieto teritorija buvo suskirstyta į Užnerio, Panemunės ir Užgirio traktus. Pastarajame bajorai buvo surašyti giminėmis. Toks teritorijos apibudinimas geografiškai buvo gana sąlyginis. 

Po Antrojo ATR padalijimo ši teritorija atiteko Prūsijos karalystei, o pagal Tilžės sutartį įėjo į Lenkijos Kongreso karalystės sudėtį, 1815 m. iš jos buvo suformuota Augustavo vaivadija.   1867–1915 m. vaivadija buvo pervadinta į Suvalkų guberniją, liaudiškai – tiesiog Suvalkiją.

Šaltiniai 

Istorinė geografija
Suvalkija
Juozas Zamkus

Juozas Zamkus (1894 m. gruodžio 24 d. Pailiuose, Kruopių valsčius, Šiaulių apskritis, Rusijos imperija – 1942 m. vasario 13 d.) – Lietuvos karininkas, vienas iš sporto pradininkų šalyje.

Biografija 
Apie 1912 m. emigravo į JAV, kur baigė keturias gimnazijos klases ir studijavo Inžinerijos universitete. Priėmė JAV pilietybę, stojo savanoriu į tos šalies kariuomenę ir Prancūzijoje dalyvavo Pirmojo pasaulinio karo kovose su Vokietija.

1920 m. grįžo į Lietuvą, tapo kariu savanoriu. Tarnavo būrininku, viršila, dalyvavo Nepriklausomybės mūšiuose su lenkais ties Giedraičiais ir Širvintomis. 1921 m. paskirtas pėstininkų leitenantu, 1922 m. balandžio 8 d. perkeltas į Krašto apsaugos Generalinio štabo Žvalgybos skyrių. 1923 m. dalyvavo Klaipėdos krašto sukilime, vadovavo daliniui. 1924 m. perkeltas tarnauti į pasienio policiją.

Buvo vienas iš tuometinių sporto pradininkų Kaune. 1921 m. LFLS skyrių atstovų suvažiavime išrinktas į šios organizacijos pirmąją Centro valdybą. 1922 m. rugsėjo 16–17 d. Ąžuolyno stadione organizuotose lengvosios atletikos varžybose nugalėjo rutulio stūmimo rungtyje, o 1922 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionate tuo metu populiarioje švediškoje estafetėje su LFLS bėgikais užėmė antrą vietą. Tais pačiais metais vykusiose pirmosiose šalies beisbolo pirmenybėse LFLS komandos sudėtyje tapo Lietuvos čempionu.

Su Steponu Dariumi (su kuriuo susipažino dar Amerikoje) išvyko į JAV, vėliau grįžo į Lietuvą. Dirbo Dimitravo priverčiamojo darbo įstaigos valdininku, gyveno Slučkų kaime prie Kretingos. Palaidotas Kretingos Senosiose kapinėse, antkapyje nurodyta klaidinga gimimo data.

Įvertinimas 
 Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis

Išnašos

Šaltiniai 
 Lietuvos kariuomenės savanoris, leitenantas Juozas Zamkus
 Lietuvos kariuomenės savanorio Juozo Zamkaus kapas (Parengė Julius Kanarskas, Kretingos muziejus) 

Lietuvos karininkai
Lietuvos beisbolininkai
Lietuvos rutulio stūmikai‎
Lietuvos bėgikai
Kidy Tour

„Kidy Tour“ – tarptautinis poilsinių kelionių organizatorius. Įmonės būstinė įsikūrusi Vilniuje.

Bendrovė „Kidy Tour“, veikianti Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje ir Rusijoje, priklauso didžiausiai aviacijos verslo įmonių grupei Rytų Europoje „Avia Solutions Group“, kurios akcijos listinguojamos Varšuvos vertybinių popierių biržoje.

„Kidy Tour“ organizuoja šeimos keliones į Antaliją (Turkija) ir Hurgadą (Egiptas). Bendrovės keliones galima užsisakyti daugiau kaip 350 kelionių agentūrų Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje ir Rusijoje.

Istorija 
„Kidy Tour“ buvo įkurta 2015 m. ir nuo 2016 m. kovo pradėjo veikti Lietuvoje. Įmonė priklauso „Avia Solutions Group“ – Varšuvos vertybinių popierių biržoje (WSE) listinguojamai aviacijos verslo įmonių grupei.. Nuo „Kidy Tour“ veiklos pradžios, įmonė vykdo skrydžius „Airbus A320“ lėktuvais. 2016 m. „Avia Solutions Group“ įsigijo kelionių organizatoriaus „GoAdventure“ 100 proc. akcijų ir Estijos bendrovė veiklą tęsia su „KIDY Tour“ prekiniu ženklu. 2017 m. birželio mėnesį „Kidy Tour“ pradėjo veiklą Rusijoje , o rugsėjo mėnesį – Latvijoje .

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficialus „Kidy Tour“ tinklalapis 

Lietuvos įmonės
Kelionių agentūros
Žastar stadionas (Aktau)

„Žastar“ stadionas () – futbolo stadionas Aktau mieste (Kazachstane).

Istorija 
Atidarytas 1995 m. Talpina 3 500 žiūrovų. 

Namų rungtynes žaidžia Aktau „Kaspij“ pagrindinė komanda ir dubleriai.

Apie stadioną 
Danga sintetinė. Matmenys 110m x 70m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Apie stadioną „Kaspij“ klubo svetainėje 
 footballfacts.ru svetainėje
 Apie stadioną Sports.ru svetainėje (rusų kalba)

Kazachstano futbolo stadionai
Spartako stadionas (Semejus)

„Spartak“ stadionas () – futbolo stadionas Semėjaus mieste (Kazachstane).

Istorija 
Atidarytas 1966 m. Talpina 8 500 žiūrovų. 

2003 m. vyko stadiono rekonstrukcija (pagal UEFA reikalavimus).

2013 m. vyko kapitalinė renovacija. Buvo pakeisti bėgimo takai apie stadioną, įrengta šiuolaikiška švieslentė, atnaujinti pagalbiniai pastatai, pagerinta stadiono dangos kokybė bei atlikti kiti darbai.

Apie stadioną 
Danga natūrali (žolė). Matmenys 105х68.

Stadione žaidė FK Spartak Semej. 2016 m. komanda buvo išformuota.

Šaltiniai

Nuorodos 
 arnapress.kz informacija
 Pasaulio stadionai (Kazachstanas) 
 Apie stadioną Sports.ru svetainėje (rusų kalba)
 Miesto svetainės informacija

Kazachstano futbolo stadionai
2018 m. LFF I lyga

2018 m. LFF I lyga, dar žinoma kaip Pirma lyga, – antros pakopos futbolo pirmenybės Lietuvoje.

Licencijas gavo 14 klubų.  NFA komanda žaidžia išimties tvarka.

2018–ųjų sezonas prasidėjo kovo 25 d., o baigėsi spalio 20 d. Pirmenybėse dalyvavo 14 komandų.

Iki pirmenybių pradžios likus kelioms dienoms pasitraukė FK Šilutė. 

FK NFA komanda dalyvauja išimties tvarka. Jiems nereikia licencijuotis pirmenybėms.

Dalyviai ir informacija apie juos

Komandų namų stadionai 
Gargždų „Banga“ – Alytaus „Dainava“ – Telšių „Džiugas" – Klaipėdos „Koralas“ – „Kupiškis“ – Kėdainių „Nevėžis“ – Kauno NFA – „Pakruojis“ – „Panevėžys“ – Stumbras B – Trakai B – Utenos „Utenis“ – Vilniaus „Vilniaus Vytis“ – Žalgiris B.

Datos 
 Pirmojo turo susitikimai įvyko 2018 m. kovo 25 d.
 2018 m. rugsėjo 19 d. buvo išplatinta žinia, kad FK Koralas Klaipėda traukiasi iš Pirmos lygos pirmenybių. Iškovoti taškai liko galioti, nes komanda sužaidė pusę rungtynių. Viena pergalė ir šešiolika pralaimėjimų garantavo paskutinę vietą pirmenybėse.
 Pirmenybių baigėsi 2018 m. spalio 20 d., kai buvo sužaisti paskutiniojo turo susitikimai.

Turnyro lentelė 
 2018 m. LFF I lyga pirmenybėse dalyvavo 14 komandų.
 Pirmojo turo susitikimai įvyko 2018 m. kovo 25 d.
 Pirmenybių baigėsi 2018 m. spalio 20 d., kai buvo sužaisti paskutiniojo turo susitikimai.
 Panevėžys tapo pirmenybių nugalėtojais, vos vienu tašku aplenkė DFK Dainava ekipą.
 Duomenys atnaujinti: 2018 m. spalio 24 d.

Faktai 
 Didžiausia pergalė užfiksuota rezultatu 12:0. FC Kupiškis nugalėjo Klaipėdos „Koralą“, kuris rungtynes pradėjo dešimtyje, o rungtynių metu du žaidėjai patyrė traumas ir komanda užbaigė rungtynes aštuoniese.

Turnyro lentelė po 25 turų 
 Likus vienam turui iki pirmenybių pabaigos buvo žinomos vos kelios pozicijos. Buvo aišku, kad FK NFA liks dešimtoje vietoje, FC Kupiškis trylikotoje. Dėl likusių vietų virė atkali kova.
 Ypač neaišku buvo dėl medalių. Iki pat rungtynių pabaigosreikėjo laukti, kad paaiškėtų galutinė komandų rikiuotė.
 FK Panevėžys tenkino tik pergalė paskutinėse rungtynėse, o kluptelėjimo atveju DFK Dainava galėjo tapti pirmenybių nugalėtojais.
 DFK Dainava turėjo nugalėti savo tiesioginius varžovus FC Kupiškis ir tikėtis, kad nelaimės FK Panevėžys.
 FK Nevėžis galėjo tikėtis aukso medalių, bet tokiu atveju turėjo nugalėti FK Panevėžys ir tikėtis, kad FC Kupiškis nugalės Dainavą.
 FK Banga Gargždai į aukso medalius jau nebesitaikė, bet dėl trečios vietos turėjo siekti pergalės ir tikėtis, kad suklups kėdainiečiai.

Taip pat skaitykite 
 Lietuvos futbolo varžybos 2018 m.
 Lietuvos futbolo taurė 2018 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Lietuvosfutbolas.lt informacija ir statistika
 Pirmos lygos puslapis
 LFF puslapis

Lietuvos futbolo varžybos
AEZ Zakakiou

AEZ Zakakiou – Kipro futbolo klubas iš Zakakijaus (Limasolio).

Istorija 
Klubo įkūrimo data laikomi 1956 m. 

2015–2016 m. Antrame divizione užėmė antrą vietą ir iškovojo teisę žaisti Pirmame divizione.

2016–2017 m. Pirmame divizione buvo įtariami nesąžiningu žaidimu. Dėl lažybininkų veiklos iš klubo atimti taškai ir jis po sezono iškrito į žemesnį divizioną.

2017–2018 m. Antrame divizione kovojo dėl 4–8 vietų.

2021–2022 m. rungtyniavo trečiame divizione ir liko ketvirtoje vietoje, kuri suteikė galimybę kilti į Antrą divizioną.

Pasiekimai

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai

Sezonai

Kipro pirmenybės 

|}

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė 
 Soccerway

AEZ Zakakiou
Motiejūnų HE tvenkinys

Motiejūnų HE tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Širvintų rajone, 4 km į rytus nuo Širvintų. Sudarytas užtvenkus Širvintos upę (Šventosios intakas) 93,4 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 5,96 km, plotis – iki 0,48 km. Šiaurinėje dalyje yra 8 salos (4 didžiausios: 0,49 ha, 0,13 ha, 0,06 ha ir 0,05 ha). Į vakarus yra 0,7 km ilgio įlanka, į kurią įteka Želvos upė, į rytus – 0,4 km įlanka, į kurią įteka Juodės upė. Altitudė 115,5 m. Krantai vietomis aukštoki. Tvenkinio šiaurrytinis galas užpelkėjęs, į šiaurę nuo jo stūkso Girelės miškas, į pietus – Vabalės miškas. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai ir pievos. Šalia tvenkinio įsikūrę kaimai: Nečionys, Cegelnė, Bajorai, Juodkos, Gavėniai. Šiaurine pakrante eina kelias , pietine – kelias Nr.4314 (Paširvintis – Alionys I).

Tvenkinys įrengtas 1959 m., kai buvo pastatyta 220 kW galios mažoji hidroelektrinė.

Šaltiniai 

 Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

Širvintų rajono tvenkiniai
Othellos Athienou FC

Othellos Athienou FC ()– Kipro futbolo klubas iš Atienu kaimo (Larnakos apygardoje).

Istorija 
Klubas įkurtas 1933 m. Klubo spalvos žalia ir balta. žaidžia savo klubo stadione Atienų kaime.

Buvo patekę į elito divizione, bet jame neįsitvirtino.

Pasiekimai

Sezonai

Kipro pirmenybės 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Soccerway
 Sofascore
 Flashscore
 Transfermarkt

Othellos Athienou
89-oji Oskarų teikimo ceremonija

89-oji Oskarų teikimo ceremonija įvyko 2017 m. vasario 26 d. „Dolby“ teatre Holivude. Ceremoniją vedė humoristas Jimmy Kimmel.

Daugiausiai nominacijų (14) gavo filmas Kalifornijos svajos.

Šaltiniai 

Oskarai
2017 metai
2018 m. pasaulio treko čempionatas

2018 m. pasaulio treko čempionatas – geriausių pasaulio dviračių treko sportininkų varžybos, vykusios 2018 m. vasario 28 - kovo 4 dienomis Apeldorne, Nyderlanduose.

Medalių lentelė

Rezultatai

Lietuvos dalyvavimas

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

2018 sporte
Pasaulio treko čempionatas
2018 m. Rusijos prezidento rinkimai

2018 m. Rusijos prezidento rinkimai – septintieji Rusijos prezidento rinkimai, vykę 2018 m. kovo 18 d. Juose nugalėjo Vladimiras Putinas, šalies vadovu tapęs ketvirtą kartą.

V. Putinas gavo 76,69 % rinkėjų balsų ir pagerino 2004 m. pasiektą rezultatą.

Antrąją vietą rinkimuose su 11,77 % balsų gavo Pavelas Grudininas, trečias su 5,65 % balsų Vladimiras Žirinovskis.

Rinkimuose nebuvo leista dalyvauti opozicijos atstovui Aleksejui Navalnui dėl anksčiau gautų baudžiamųjų bausmių už korupciją. A. Navalno atstovai, palaikytojai ir tarptautiniai ekspertai teigia, kad šie kaltinimai buvo politiškai motyvuoti.

Rinkimuose pastebėta daug įvairių pažeidimų – buvo nufilmuota daug atvejų, kai rinkėjai ar rinkimų komisijų nariai į balsadėžes meta po kelis ar daugiau balsavimo biuletenių, taip pat pasitaikė daug atvejų, kai oficialiems stebėtojams nebuvo suteiktos galimybės stebėti rinkimų eigą, jie buvo išvaromi iš rinkimų apylinkių.

Reakcijos 
„The Washington Post“ po rinkimų skelbė, kad rinkimuose „buvo daug pranešimų apie biuletenių klastojimą ir vertimą balsuoti“.

Opozicijos aktyvistas Garis Kasparovas teigė, kad „tai nėra rinkimai, o šarada. Vienintelis balsas, kuris yra jiems svarbus, tai balsas už Putiną“.

Rusijoje laikinai gyvenantis buvęs FTB darbuotojas Edvardas Snoudenas rinkimuose matytus pažeidimus vadino šalies gyventojų apgavyste ir jų ateities vagyste.

Su pergale šituose rinkimuose Vladimirą Putiną pasveikino daugelio pasaulio šalių lyderiai, tarp jų: Indijos ministras pirmininkas Narendra Modi, Kinijos prezidentas Xi Jinping, JAV prezidentas Donald Trump, Vokietijos kanclerė Angela Merkel, Prancūzijos prezidentas Emmanuel Macron, Japonijos ministras pirmininkas Shinzo Abe, Turkijos prezidentas Recep Tayyip Erdogan.

Rezultatai
Centrinė rinkimų komisija skelbė, kad rinkimuose dalyvavo 67,49 % šalies rinkėjų.

Šaltiniai 

Rusijos prezidento rinkimai
2018 metai