joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Plateruvas

Plateruvas () – kaimas Lenkijos rytuose, Plateruvo valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 125 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Kaime yra Plateruvo geležinkelio stotis.

Istorija

Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1927 m. pastatyta kaimo medinė bažnyčia. 1947 m. įkurta Plateruvo Šventojo Kryžiaus Egzaltacijos parapija.

Geležinkelio ruožas

Plateruvo valsčius
Plateruvo geležinkelio stotis

Plateruvo geležinkelio stotis () – geležinkelio stotis Plateruvo kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Losicės apskrityje, Plateruvo valsčiuje. Per stotį eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stoties iki Sarnakų geležinkelio stotelės yra 4,9 km ir iki Patkuvo geležinkelio stotelės yra 6,4 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotį (lenk.).

Plateruvo valsčius
Losicės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Kapodimontės muziejus

Kapodimontės muziejus (it. Museo di Capodimonte, piln. Nacionalinis Kapodimontės muziejus ir galerija) – meno muziejus Neapolyje, turintis nacionalinio Italijos muziejaus statusą. Tai vienas iš didžiausių Italijos meno muziejų. Jame reprezentuoti reikšmingiausi itališko meno kūrėjai ir Neapolyje kūrę dailininkai. Pavadinimas kilęs nuo Kapodimontės vardo kalvos, ant kurios esančiuose karališkuosiuose rūmuose yra įsikūręs muziejus.

Istorija 

Dabartinis muziejaus pastatas iš pradžių buvo sumanytas 1734 m., kaip Neapolio karalių medžioklės rezidencija šalia Neapolio esančiame miške (šiuo metu Kapodimontės parkas). Tačiau užsakovas, karalius Karolis III persigalvojo ir nusprendė pastatą paversti naujaisiais karališkaisiais rūmais. Tam įtakos turėjo tai, kad karalius neturėjo tinkamo pastato savo motinos Elžbietos Farnezės meno kolekcijai. Pastato statybos prasidėjo 1738 m. pagal architekto Giovani Antonio Medrano projektą ir baigtos 1743 m. Netoliese buvo  įkurtos dirbtuvės, kuriose buvo gaminamas garsusis Kapodimontės porcelianas. Į muziejaus kolekcijas buvo įtrauktos Farnezių ir Burbonų (it. Borbonės) meno kolekcijos, buvusios Neapolyje. Karalius rinko meno darbus, esančius Neapolio bažnyčiose ir savo meto Neapolio dailininkų kūrinius. Karoliui III tapus Ispanijos karaliumi, pastato plėtra sustojo.

Napoleono hegemonijos 1806-1815 m. laikotarpiu rūmai buvo oficiali Napoleono vietininkų, Žozefo Bonaparto ir Joachimo Miurato, rezidencija, o kolekcija perkelta į dabartinio Neapolio nacionalinio archeologijos muziejaus pastatą. 1815 m. valdžia buvo grąžinta karaliui Ferdinandui IV. Galutinės rūmų statybos ir vidinis dekoravimas baigtas 1840 m. Tuo pat metu pastate įkurdinta to laikmečio Neapolio dailės galerija. 1861 m. rūmus perėmė Savojos dinastijos Neapolio valdovai, kurie toliau plėtė meno kolekciją. 1920 m. pastatas perėjo valstybės nuosavybėn. 1957 m. buvo oficialiai atidarytas muziejus, į jį grąžinti Napoleono valdymo metu iškeldinti darbai. Po metų Mario de Ciccio padovanojo apie 1300 porceliano, majolikos ir kt. kūrinių. 1960 m. Neapolio banko surinkti meno kūriniai buvo perkelti į muziejų.

Galerijos eksponatai 

Muziejaus kolekcijų pagrindą sudaro Farnezių ir Burbonų giminių meno kolekcijos, kauptos Neapolyje, Romoje ir Parmoje. Vėliau prie jų prijungta Bordžijų kolekcija. Be reikšmingų italų renesanso ir baroko dailininkų darbų, kolekcijose yra garsių flamandų tapytojų paveikslų. Karavadžas, Ticianas, Rafaelis, Mazačas, Chosė de Ribera, Piteris Breigelis Vyresnysis − tik dalis garsių kūrėjų, kurie reprezentuoti muziejuje. Kapodimontės muziejus yra vienas iš nedaugelio muziejų, kuriame senovės meno darbai eksponuojami kartu su šiuolaikinio meno pavyzdžiais. Muziejuje yra reikšminga skulptūrų, porceliano, tekstilės darbų ekspozicija, ginklų kolekcija, fotografijos galerija. Tarp porceliano, be Kapodimontės, yra Sevro, Vienos, Maiseno porceliano pavyzdžių. Svarbi flamandų gobelenų kolekcija. Atskiros galerijos yra skirtos Neapoliui ir Neapolio dailininkams.

Muziejaus vaizdai

Paveikslai

Išnašos

Nuorodos 

Oficiali svetainė (italų k.)

Italijos meno muziejai
Italijos rūmai
Neapolis
Jungtinių Tautų konferencija prekybos ir vystymo klausimais

Jungtinių Tautų konferencija prekybos ir vystymo klausimais (; sutrumpintai: UNCTAD) – 1964 m. įkurta tarptautinė organizacija, priklausanti Jungtinių Tautų sistemai. Pagrindinis UNCTAD deklaruojamas tikslas yra skatinti tarptautinį bendradarbiavimąjų, kuris padėtų siekti darnaus besivystančių valstybių vystymosi ir gilintų jų integraciją į pasaulinę ekonomiką. Organizacija veikia kaip tarpvalstybinių diskusijų ir ekspertų forumas, vykdo tyrimus, renka informaciją ir teikia techninę pagalbą besivystančioms šalis. 2012 m. duomenimis, UNCTAD priklauso 194 šalys (visos 193 JTO narės ir Vatikanas). Organizacijos būstinė įsikūrusi Ženevoje.

UNCTAD konsultuoja valstybes, valstybines institucijas ir nevyriausybines organizacijas tiesioginių užsienio investicijų, tarptautinės prekybos, vystymosi, ekonominės globalizacijos klausimais. Taip pat renka ir viešina finansinę informaciją, kuri padėtų besivystančioms šalims efektyviau išnaudoti investicijas. Pagrindinis UNCTAD valdymo organas yra kas ketverius metus vykstanti konferencija, kurioje diskutuojama dėl Pasaulinės Prekybos Organizacijos (buvusios GATT) taisyklių išimčių besivystančioms valstybėms, technologinės pagalbos teikimo, prekybos žaliavomis, įsiskolinimo ir kitokiais klausimais.

Pirmasis UNCTAD susitikimas vyko 1964 m. nuo kovo 23 iki birželio 16 dienos Ženevoje, inicijuotas besivystančių Lotynų Amerikos, Afrikos ir Azijos valstybių ir organizuotas Jungtinių Tautų Ekonominės ir socialinės tarybos. Buvo tikėtasi, kad susitikimas iš pradžių bus tik konferencija, tačiau delegatai pasisakė už nuolatinės institucijos įsteigimą.

Išnašos 

Jungtinės Tautos
Bernati Šredniai

Bernati Šredniai () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į vakarus nuo Losicės ir apie 114 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Losicės valsčius
Chotičė

Chotičė () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Losicės ir apie 122 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime stovi 297 metrų aukščio radijo ir televizijos bokštas.

Nuorodos

 Chotycze Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom I (Aa – Dereneczna) z 1880 r. (lenk.);
 Kaimo istorija (lenk.).

Losicės valsčius
Chotiče Kolonija

Chotiče Kolonija () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Losicės ir apie 122 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Losicės valsčius
Čuchlebai

Čuchlebai () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 123 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. kaimas buvo Čuchlebų valsčiaus centras.

Nuorodos

 Czuchleby Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom II (Derenek – Gżack) z 1881 r. (lenk.);
 Kaimo istorija (lenk.).

Losicės valsčius
Dzenciolai (Losicės apskritis)

Dzenciolai () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 121 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Nuorodos

 Dzięcioły Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom II (Derenek – Gżack) z 1881 r. (lenk.);
 Kaimo istorija (lenk.).

Losicės valsčius
Jeziorai (Mazovijos vaivadija)

Jeziorai () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Nuorodos

 Kaimo istorija (lenk.).

Losicės valsčius
Luzkai (Losicės apskritis)

Luzkai () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietryčius nuo Losicės ir apie 124 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1957 m. įkurta Luzkų Švč. Mergelės Marijos Motinystės parapija.

Losicės valsčius
Meškai (Lenkija)

Apie kaimą Lietuvoje žr. Meškai.
Meškai () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Losicės ir apie 123 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Losicės valsčius
Nemojkai

Nemojkai () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Losicės ir apie 117 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1909 m. įkurta Nemojkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija. XVIII a. pastatyta kaimo bažnyčia. Kaime yra Nemojkų geležinkelio stotis.

Geležinkelio ruožas

Nuorodos

 Niemojki Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom VII (Netrebka – Perepiat) z 1886 r. (lenk.);
 Kaimo istorija (lenk.).

Losicės valsčius
Nemojki Stacja

Nemojki Stacja () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurę nuo Losicės ir apie 116 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Losicės valsčius
Panevėžio medicinos mokykla

Panevėžio medicinos mokykla, Panevėžio A. Domaševičiaus medicinos mokykla – medikų ruošimo mokykla, veikusi Panevėžyje 1941–2002 m. 2002 m. tapo Panevėžio kolegijos Sveikatos, socialinės priežiūros ir edukologijos fakultetu.

Istorija 
1941 m. kovo 1 d. Panevėžyje ėmė veikti gailestingųjų seserų kursai. Kursų organizatorius ir mokymo planų sudarytojas buvo gydytojas terapeutas, vėliau – profesorius, medicinos mokslų daktaras Mykolas Marcinkevičius (1882–1987). Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui ir 1942 metų spalio 15 dieną išleidus pirmąją laidą, mokyklos darbas buvo nutrauktas.

1944 m. gruodžio 1 d. kursų veikla buvo atnaujinta, į juos priėmė 50 būsimų medicinos seserų ir akušerių. Pirmoji pokario medicinos seserų laida mokyklą baigė 1946 m. birželio
1946 m. rugsėjo mėn. buvo atidaryta dvimetė akušerių mokykla. Ji 1949 metų vasario 1 dieną buvo prijungta prie medicinos seserų mokyklos ir pavadinta respublikine Panevėžio akušerių mokykla. 1947 m. birželio mėn. mokyklą baigė pirmoji akušerių laida. Tuometinė mokykla buvo įsikūrusi Smėlynės gatvėje, šalia dabartinės VŠĮ Panevėžio ligoninės.

1953 m. mokykla pavadinta Medicinos mokykla. Pokario metu trūko sveikatos priežiūros specialistų, todėl 1954 m. buvo priimtas medicinos felčerių kursas. Jį 1956 m. baigė pirmoji medicinos felčerių laida.

1965 m. gruodžio 17 d. mokykla pavadinta Panevėžio A. Domaševičiaus medicinos mokykla, Panevėžyje gimusio ir ilgą laiką jame dirbusio gydytojo ginekologo Andriaus Domaševičiaus garbei.

1991 m., Lietuvos Respublikoje reformuojant specialiojo vidurinio mokymo sistemą, A.Domaševičiaus medicinos mokykla reorganizuota į aukštesniąją medicinos mokyklą.

1993 m. mokykla persikėlė į suremontuotas ir studijoms pritaikytas patalpas, kuriose ir dabar veikia.

1996 m. pradėti rengti bendrosios praktikos slaugytojai pagal slaugos studijų programą, parengtą kartu su kitomis šalies medicinos mokyklomis ir Danijos slaugių organizacija.
Nuo 1995 m. rengiami ergoterapeutų padėjėjai, nuo 1996 metų – kineziterapeutų padėjėjai, socialiniai darbuotojai.

Panevėžio medicinos mokykla vienintelė Lietuvoje ėmė rengti medicinos felčerius krašto apsaugai. 1996 m. išleista pirmoji felčerių krašto apsaugai laida.

1997 m. pradėti rengti burnos higienistai ir gydytojo stomatologo (dabar – gydytojo odontologo padėjėjai).

Reorganizacija 
2002 m. rugpjūčio 30 d. medicinos mokykla kartu su kitomis Panevėžio miesto aukštesniosiomis mokyklomis ir Rokiškio kultūros mokykla buvo reorganizuota ir įsteigta Panevėžio kolegija. Medicinos mokykla tapo kolegijos Sveikatos, socialinės priežiūros ir edukologijos fakultetu.

Nuo 2003 m. organizuojamos studijos pagal individualiąsias programas asmenims, turintiems slaugytojo profesinę kvalifikaciją, įgytą medicinos mokykloje. Tai tęstinis mokymasis, skirtas asmeniui perkvalifikuoti, jo kvalifikacijai kelti, profesiniams įgūdžiams tobulinti.

Nuorodos 
 Kuzinkovas A., Užaitė L. Sveikatos priežiūros specialistų rengimas Panevėžyje

Medicinos mokyklos Lietuvoje
Panevėžio istorija
Novoselecas (Mazovijos vaivadija)

Novoselecas () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Losicės ir apie 119 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Losicės valsčius
Patkuvas (Losicės apskritis)

Patkuvas () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime yra Patkuvo geležinkelio stotelė.

Geležinkelio ruožas

Losicės valsčius
Prusai (Losicės apskritis)

Prusai () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 121 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Losicės valsčius
Rudnikas (Losicės apskritis)

Rudnikas () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietvakarius nuo Losicės ir apie 114 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Losicės valsčius
Stare Bernatai

Stare Bernatai () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Losicės valsčius
Šankuvas

Šankuvas () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Losicės valsčius
Šankuv Kolonija

Šankuv Kolonija () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietus nuo Losicės ir apie 119 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Losicės valsčius
Šviniaruvas

Šviniaruvas () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės rytus nuo Losicės ir apie 119 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Iki 1954 m. kaimas buvo Šviniaruvo valsčiaus centras. Kaimas įsikūręs Točnos upės dešiniajame krante.

Nuorodos

 Świniarów Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom VII (Netrebka – Perepiat) z 1886 r. (lenk.).

Losicės valsčius
Toporuvas (Mazovijos vaivadija)

Toporuvas () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Losicės ir apie 122 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVI a. kaimas priklausė LDK didikui Jonui Jurgaičiui Zaberezinskiui.

Nuorodos

 Toporów Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XII (Szlurpkiszki – Warłynka) z 1892 r. (lenk.);
 Kaimo istorija (lenk.).

Losicės valsčius
Vožnikai (Losicės apskritis)

Vožnikai () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Nuorodos

 Kaimo istorija (lenk.).

Losicės valsčius
Zakžė

Zakžė () – kaimas Lenkijos rytuose, Losicės valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Losicės ir apie 116 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Nuorodos

 Zakrze Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XIV (Worowo – Żyżyn) z 1895 r. (lenk.).

Losicės valsčius
Nemojkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija

Nemojkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija () – parapija, įkurta 1909 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Losicės dekanatui. Pirmoji bažnyčia pastatyta 1448 metais. Dabartinė bažnyčia pradėta statyti 1793 metais. 1905 m. bažnyčia perstatyta neoklasicistiniu architektūros stiliumi.

Nuorodos 

 Parapijos tinklalapis (lenk.).

Sedlcų vyskupijos parapijos
Losicės valsčius
Nemojkų geležinkelio stotis

Nemojkų geležinkelio stotis () – geležinkelio stotis Nemojkų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Losicės apskrityje, Losicės valsčiuje. Per stotį eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stoties iki Patkuvo geležinkelio stotelės yra 3,4 km ir iki Cerpigužo geležinkelio stotelės yra 8 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotį (lenk.).

Losicės valsčius
Losicės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Badmintonas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse/Vyrų vienetai

Vyrų badmintono vienetų turnyras 2012 olimpinėse žaidynėse vyko Wembley arenoje nuo liepos 28 iki rugpjūčio 5.

Burtų traukimas vyko liepos 23 d. Keturiasdešimt žaidėjų iš 34 valstybių varžėsi šiame turnyre. Nugalėtoju tapo kinietis Lin Dan.

Žaidėjai, atrinkti pagal pajėgumą 

  (Sidabro medalininkas)
  (Aukso medalininkas)
  (Bronzos medalininkas)
  (Kertvirtfinalininkas)
  (Ketvirtfinalininkas)
  (Ketvirtfinalininkas)
  (Ketvirtoji vieta)
  (Grupių varžybos)

<li>  (Šešioliktfinalininkas)
<li>  (Grupių varžyos)
<li>  (Šešioliktfinalininkas)
<li>  (Šešioliktfinalininkas)
<li>  (Šešioliktfinalininkas)
<li>  (Šešioliktfinalininkas)
<li>  (Grupių varžybos)
<li>  (Šešioliktfinalininkas)

Rezultatai

Grupių varžybos

A grupė

B grupė

C grupė

D grupė

E gupė

F grupė

G grupė

H grupė

I grupė

J grupė

K grupė

L grupė

M grupė

N grupė

O grupė

Group P

Finalai 

2012 metų vasaros olimpinės žaidynės
Losicės Šv. Zigmanto parapija

Losicės Šv. Zigmanto parapija () – parapija, įkurta 1511 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Losicės dekanatui. Parapijos bažnyčia pastatyta 1511 metais. 1731-1732 m. buvo pastatyta nauja medinė bažnyčia, kurios statybas finansavo Losicės seniūnas Antonis Miončinskis. Dabartinė neogotikinio architektūros stiliaus bažnyčia pastatyta 1909 metais.

Nuorodos 

 Parapijos tinklalapis (lenk.).

Sedlcų vyskupijos parapijos
Losicė
Losicės žydų kapinės

Losicės žydų kapinės () – žydų kapinės, įkurtos tarp 1690 m. ir 1734 m. Losicės mieste. Per II pasaulinį karą kapinės buvo beveik visiškai sunaikintos, po karo komunistų valdžia galutinai sunaikino kapines ir vietoje jų įkūrė parką.

Literatūra

 Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990, s. 56.

Nuorodos

 Aprašymas apie kapines I (lenk.)
 Aprašymas apie kapines II (lenk.).

Losicė
Žydų kapinės Mazovijos vaivadijoje
Geležinis Vilkas (organizacija)

Geležinis vilkas – sukarinta organizacija, vienijusi Lietuvos prezidento Antano Smetonos priešininkus, diktatūrinės valdžios ir Augustino Voldemaro šalininkus, voldemarininkus.

Karininkas Algirdas Sliesoraitis sukūrė organizaciją „Geležinis vilkas“ 1927 metų pabaigoje ir vėliau tapo jo štabo viršininku. Organizacija buvo įregistruota Kaune ir provincijoje kaip sporto klubas. Iš pradžių tikslas buvo Lietuvoje stabilizuoti padėtį po  1926 m. gruodžio 17-osios d. perversmo, ginti esamą Vyriausybę ir ją saugoti nuo bet kokios partinės įtakos. Tam labai pritarė tautininkas kunigas Vladas Mironas, o Augustinas Voldemaras tuo tarpu nesidomėjo.

1929 m. parengtame statute atsirado nuostata, „ „Geležinis Vilkas“ nėra partija ar sąjunga su tam tikra parengta ir vykdoma programa, bet yra aktyvi sargyba, vidaus kariuomenė. (…) Ji skirta kovai su antitautiškumu ir svetimu priešvalstybiniu gaivalu.“ Organizacija pradėjo ginkluotis. Jos vadu buvo laikomas Lietuvos prezidentas Antanas Smetona, tačiau iš tikrųjų ji tapo vis labiau pavaldi ministrui pirmininkui Augustinui Voldemarui.

Daug voldemarininkų buvo karo aviacijos lakūnai.  Lietuvos karo aviacijos pirmaisiais kūrimosi metais buvo svetimtaučių lakūnų, anglų, vokiečių ir rusų, tačiau po 1926 m. gruodžio 17 d. perversmo kariuomenėje augo patriotinės nuotaikos. 

Voldemarininkai leido savaitraštį „Tautos kelias“.

1934 m. dalyvavo nepavykusiame kariniame perversme.

Nuorodos 
 Aras Lukšas. Lietuviškas duumviratas: pabaigos pradžia. 
 Aušra Jurevičiūtė. Lietuvos Kariuomenės Kūrėjų Savanorių Sąjunga ir jos vaidmuo vidaus politikoje 1927–1940 metais.
 P.Šileikos byla: žmogžudystė Duonelaičio gatvėje.
 Bernardas Gailius. Sąmokslų teorija ir praktika: P.Šileikos byla (II).
 Mindaugas Sereičikas. Lietuvos karo aviacijos karininkai 1934 m. birželio 6-7 d. sukilime: tarp pilietinės savimonės ir kariškio statuso.
 Alan Oliver Goetz. The Iron Wolf: Lithuanian Fascism (1927-1941) - Fascist Movements in the Baltic States I.

Šaltiniai 

Voldemarininkai
Tuniso įlanka

Tuniso įlanka () − įlanka Viduržemio jūroje, skalaujanti šiaurės Afrikos krantus.

Pietiniame Tuniso įlankos krante, kur anksčiau buvo Kartagina, dabar išsidėstęs Tuniso miestas. Iš vakarinės pusės į įlanką įteka Medžerdos upė, o iš rytinės pusės įlanka atskirta Et Tibo kyšuliu, kuris ją skiria nuo Hamameto įlankos. Šalia kyšulio yra Zembros ir Zembretos salos. Toliau į šiaurę yra Tuniso arba Sicilijos sąsiauris.

Nuorodos 

Senovinis Tuniso įlankos žemėlapis

Tuniso geografija
Viduržemio jūros įlankos
Hamameto įlanka

Hamameto įlanka () − įlanka Viduržemio jūroje, šiaurrytinėje Tuniso dalyje.

Hamameto įlanka iš šiaurės į pietus driekiasi nuo Bono kyšulio iki Monastyro miesto. Įlanka pavadinta Hamameto miesto garbei, esančio įlankos šiaurės vakarinėje dalyje. Palei Hamameto įlanką išsidėstę Hamameto, Sūso, Nabulo ir Monastyro miestai. Svarbiausios šio regiono pramonės šakos yra turizmas ir žvejyba.

Nuorodos 
Hamameto įlankos padėtis žemėlapyje  (anglų k.)

Tuniso geografija
Viduržemio jūros įlankos
Džerba

Džerba () − sala Viduržemio jūroje, Gabeso įlankoje. Priklauso Tunisui.

Džerbos salos plotas 514 km². Iš vakarų į rytus sala tęsiasi 25 km, o iš šiaurės į pietus − 22 km. Bendras pajūrio ilgis 125 km. Tai didžiausia iš esančių šiaurės Afrikos pakrantėje Viduržemio jūros salų.

Saloje gyvena apie 90 000 gyventojų. Iš jų 60 000 gyvena Chumt Suko mieste. Dabartiniu metu saloje gyvena arabai ir berberai. Daugelį amžių čia gyvenusi žydų bendruomenė, XX a. antroje pusėje išsikėlė į Prancūziją ir Izraelį. Chumt Suko mieste yra seniausia pasaulyje La Ghriba sinagoga. Guelelos miestelyje galima susipažinti su salos keramika ir jos dirbiniais.

Saloje nėra aukštų kalvų, iš daugelio vietų matyti jūra. Džerboje retokai lyja ir vyrauja dykumos vaizdai su palmėmis − ne veltui ji vadinama dešimties tūkstančių palmių sala. Salos gyventojai augina alyvuoges, finikus ir fikusus. Vanduo gaunamas iš artezinių šulinių. Be žemės ūkio gyventojai užsiima ir žvejyba. Labai išvystytas turizmas (yra daug viešbučių ir turistinių maršrutų).

Džerba yra vos keli kilometrai nuo žemyninio Tuniso. Jį galima pasiekti keltu iš Adžimo miesto.
Į salą pylimu, kurį supylė dar senovės romėnai, driekiasi ir šešių kilometrų ilgio kelias.

Nuorodos 

 Turistinė informacija apie Džerbos salą (anglų k.)

Tuniso geografija
Afrikos salos
2013 m. Dakaro ralis

2013 m. Dakaro ralis – 35-as Dakaro ralis, kuris prasidėjo 2013 m. sausio 5 d. Peru sostinėje Limoje ir baigėsi sausio 20 d. Čilės Santjago mieste. Tai buvo 5-as Dakaro ralis iš eilės rengiamas Pietų Amerikoje.

Iš viso Dakaro ralį pradėjo 449 ekipažai – 183 motociklininkai, 38 keturračių vairuotojai, 153 automobilių ir 75 sunkvežimių ekipažai.

Lietuviai Dakaro ralyje 
Šiais metais Lietuvai atstovavo du lenktynininkų ekipažai – motociklą vairavo Gintautas Igaris, o bagiu važiavo Benediktas Vanagas su Sauliumi Jurgelėnu. G. Igaris 6 etape patyrė avariją ir pasitraukė iš lenktynių, o B. Vanago ekipažas sugebėjo pasiekti finišą ir bendroje įskaitoje užėmė 64 vietą.

Dar vienas lietuvis (Gintaras Sadovnykas) buvo sunkvežimių ekipažo narys mechaniko pozicijoje. Bendroje įskaitoje šis ekipažas (kurį dar sudarė britas ir kanadietis) su MAN sunkvežimiu užėmė 55 vietą.

Maršrutas 

2013 m. Dakaro ralio maršrutą sudarys 8 574 km.

Incidentai 
 Sausio 10 d. po penktojo Dakaro ralio etapo, kurio metu sportininkai važiavo iš Arekvipos į Ariką, susidūrus saugos ir taksi automobiliams du žmonės žuvo, o septyni buvo sužeisti.
 Sausio 11 d. mirtiną avariją patyrė ir Dakaro ralio dalyvis. Važiuodamas į septinto etapo greičio ruožo startą Čilės kalnuose motociklininkas iš Prancūzijos Thomasas Bourginas kaktomuša susidūrė su priešpriešiais važiavusiu policijos automobiliu. Nuo avarijoje patirtų sužalojimų 25-erių sportininkas mirė iš karto.

Etapų rezultatai

Motociklai

Keturračiai

Automobiliai

Sunkvežimiai

Nuorodos 
 Oficiali Dakaro ralio svetainė

Šaltiniai 

Dakaro ralis pagal metus
2013 sporte
Forum Palace

Sporto, laisvalaikio ir verslo centras „Forum Palace“ – įvairių paskirčių verslo, pramogų ir sporto centras Vilniuje. Atidarytas 2003 m.

Centre įrengtas sporto klubas, baseinas, treniruoklių ir treniruočių salės, restoranas, automobilių plovykla, švaros centras, odontologo salonas, SPA centras, grožio salonas ir komercinių įmonių biurai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Vilniaus pastatai
Vilniaus sporto arenos
Ligatūra (poligrafija)

Ligatūra, poligrafijoje – dviejų ar daugiau rašto ženklų sujungimas į vieną rašto ženklą. Paprastai ligatūrą sudaro ją sudarančių ženklų elementai, sujungti tarpusavyje.

Įvairūs gretimų ženklų sujungimai naudoti dar šumerų dantiraščiuose, ilgainiui iš įvairių jungtinių ženklų susidarė nepriklausomi ženklai. Lotyniškoje abėcėlėje ligatūros dažnai sudaromos stilistiniais tikslais, pavyzdžiui, sudarant junginį fi (žr. rašmenų sanglauda). Kitos lotyniškuose raidynuose pasitaikančios ligatūros, dabar žinomos kaip atskiri ženklai, yra raidė W (VU sąjunga), Æ (AE sąjunga), Œ (CE sąjunga), ß (SS sąjunga). Daugelį seniau egzistavusių ligatūrų palaipsniui pakeitė diakritiniai ženklai, pvz., nn – ñ, aa – å, ae – ä, oe – ö, ue – ü, cz – ç ir kt. Ženklas & irgi susidarė sujungus raides et, lotynų kalboje reiškiančias „ir“. Olandų digrafas IJ kartais irgi laikomas ligatūra.

Ligatūros ypač dažnos brahmi raštų šeimos raštų sistemose. Devanagari rašte visos priebalsės, jungdamosis tarpusavyje sudaro ligatūras, todėl jų bent teorinių variantų gali būti labai daug. Beveik visos ligatūros sudaromos sujungiant ženklų charakteringasias dalis, pvz., न + ख = न्ख, tačiau yra nemažai išimčių.

Kirilicoje taip pat yra keletas ligatūrų: raidė Ы (ery, y) susidarė iš raidžių Ь (er', minkštumo ženklas) ir І (i), Ю (ju) – iš raidės І ir digrafo Ѹ (uk), pastarasis savo ruožtu kilęs iš raidžių О (on) ir Ѵ (ižica). Senovėje buvo dar naudojamos ligatūros: Ѿ (ot) – Ѡ (omega) + T (tverdo), Ѥ (jotuota е) – І + Е (Є) (est'), Ꙗ (jotuota а) – І + А (az), Ѩ (jotuotas mažasis jusas) – І + Ѧ (mažasis jusas), Ѭ (jotuotas didysis jusas) – І + Ѫ (didysis jusas). Nuo XIX a. balkanų slavų kalbose naudojamos ligatūros Љ (lje) ir Њ (nje), esančios raidžių Л ir Н bei raidės Ь sąjunga.

Standartiniame arabų rašte ligatūrų nėra, tačiau ženklų formos kinta priklausomai nuo jų padėties žodyje. Tuo tarpu iš arabų rašto sudarytame urdu rašte ligatūrų gausu.

Ligatūromis gali būti laikomi ir kinų hieroglifai, kuriuose sukomponuojama daug paprastesnių ženklų.

Rašto ženklai
Igors Kozlovs

Igors Kozlovs (g. 1987 m. kovo 26 d.) – Latvijos futbolininkas, šiuo metu žaidžiantis Skonto FC komandoje saugo pozicijoje.

Futbolą pradėjo žaisti septynerių metų Skonto FC vaikų komandoje. Šešiolikos metų žaidė už dublerius. Vėliau buvo išnuomotas JFK Olimps komandai, bei grįžo į Skonto FC. Atstovavo įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktinėms. 

2010 m. buvo išnuomotas FK Šiaulių komandai.

Pasiekimai 

 Geriausias A lygos mėnesio žaidėjas
2012 m. birželis su FK Šiauliai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Statistika iš www.futbolinis.lt

Kozlovs, Igors
2012 m. Korėjos Grand Prix

2012 m. Korėjos Grand Prix – 16-tos 2012 m. Formulės 1 sezono lenktynės, kurios vyko spalio 12-14 dienomis Tarptautinėje Korėjos trasoje. Tai bus trečiasis Korėjos GP.

Šiose lenktynėse buvo naudojama ilgesnė DRS zona, nei 2011 m.

Korėjos GP 10 starto vietų baudą už variklio pakeitimą gavo prancūzas Charles Pic.

Pirmose treniruotėse greičiausias buvo britas Lewis Hamilton, o antrose – vokietis Sebastian Vettel.

Kvalifikacija 

Pastabos:
 – Daniel Ricciardo gavo 5 starto vietų baudą už pavarų dėžės keitimą.
 – Charles Pic gavo 10 starto vietų baudą už išnaudotą maksimalų variklių skaičių sezono metu.
 – Narain Karthikeyan neparodė greitojo rato dėl stabdžių gedimo. Teisėjai jam leido startuoti.

Lenktynės

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2012 sporte
Emily Blunt

Emily Olivia Leah Blunt (g. 1983 m. vasario 23 d.) – anglų aktorė, geriausiai žinoma dėl vaidmenų tokiuose filmuose kaip „Ir velnias dėvi Prada“ (2006 m.), „Viktorija. Jaunoji karalienė“ (2009 m.).

2007 m. pelnė Auksinio gaublio apdovanojimą už geriausią antro plano aktorės vaidmenį BBC televizijos draminiame seriale „Gideon's Daughter“.

Biografija 
Gimė pietvakarių Londone. Emily buvo antras vaikas iš keturių vieno žinomiausių JK advokato Oliverio Saimono Piterio Blanto ir mokytojos Džoanos šeimoje. Nuo 1999 m. dvejus metus lankė privatų Hurtwood House koledžą, kur mokėsi dramos ir dainavimo meno. Dar būdama studente, 2000 m. Edinburgo teatre atliko debiutinį vaidmenį Paul Sellar parašytame miuzikle „Bliss“.

Nuo 2000 m. pasirašiusi sutartį su Kenneth Mcreddie, ji suvaidino tokiuose serialuose kaip „Henris VIII“ ir „Imperija“.

Asmeninis gyvenimas 
Trejus metus draugavo su kanadiečių dainininku Michael Bublé. Jiedu susipažino 2005 m. australų „Logie“ televizijos apdovanojimų užkulisiuose Melburne. Iki 2008 m. kartu gyveno Vankuveryje, Kanadoje. Nuo 2008 m. lapkričio mėn. ėmė susitikinėti su amerikiečių aktoriumi John Krasinski, už kurio ištekėjo 2010 m. Italijos Komo mieste.

Nuo vaikystės (maždaug nuo 7 iki 14 metų) ją kamavo mikčiojimas, kurį įveikti jai padėjo aktorystės mokytoja. Jai taip pat buvo diagnozuotas obsesinis-kompulsinis sutrikimas.

Filmografija

Išnašos

Nuorodos 

 
 Emily Blunt svetainėje Yahoo Movies

Jungtinės Karalystės aktoriai
Metida

„Metida” –  intelektinės nuosavybės teisinių paslaugų grupė, kuri specializuojasi prekių ženklų, dizaino ir išradimų apsaugos srityje.

Veikla 
„Metida” teikia  intelektinės nuosavybės paslaugas vietinėje ir tarptautinėje rinkoje: registruoja ir saugo prekių ženklus, dizainus ir išradimus.

Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos duomenimis, „Metida” yra viena iš pirmaujančių intelektinės nuosavybės teisės kontorų Lietuvoje ir Europoje pagal pateikiamų Europos Sąjungos prekių ženklų ir dizainų  skaičių.

"Metida" dirba su pasaulyje ir Lietuvoje žinomais klientais, padeda registruoti ir ginti teises į įvairius intelektinės nuosavybės objektus bei atstovauja klientų interesams teisiniuose ginčuose. "Metida" taip pat veikia kovos su produktų piratavimu ir klastojimu srityje. „Metida” dirba su tokiais prekių ženklais kaip „Aston Martin”, „Porsche”, „Armani”, „Gucci” ir kt.

„Metida” užsiima švietėjiška bei visuomenine veikla: kontoros darbuotojai skaito pranešimus viešuose seminaruose, komerciniuose seminaruose, rengia straipsnius Lietuvos dienraščiams ir jų internetinėms svetainėms, yra parengę straipsnių tarptautiniam teisiniam leidiniui, bendradarbiauja su ELSA.

Veiklos sritys 

 Intelektinės nuosavybės teisė
 Prekės ženklas
 Dizainas
 Patentas
 Sutartys
 Autorių teisės bei gretutinės teisės
 Ginčai dėl prekių ženklų, dizainų, išradimų ir autorių teisių

Narystė 
 1992 m. „Metida” tapo Tarptautinės intelektinės nuosavybės apsaugos asociacijos nare (AIPPI);
 1993 m. Reda Žabolienė buvo priimta į Lietuvos patentinių patikėtinių asociaciją;
 1994 m. „Metida” įstojo į Tarptautinės prekių ženklų asociacijos narių gretas (INTA );
 1995 m. Reda Žabolienė pradėjo dalyvauti Pasaulinės intelektinės nuosavybės privačios praktikos patikėtinių organizacijos veikloje (FICPI);
 2004 m. Reda Žabolienė įstojo į Europos Bendrijos prekių ženklų asociaciją (ECTA);
 2004 m. Reda Žabolienė tapo Europos patentine patikėtine ir profesionalių atstovų instituto Europos patentų žinybos (EPI ) nare;
 2008 m. Inga Lukauskienė ir Birutė Dauderienė buvo priimtos į Lietuvos patentinių patikėtinių asociaciją;
 2011 m. „Metida” įsitraukė į Lietuvos verslo konfederacijos (ICC Lietuva) narių veiklą.

Istorija 
Advokatės Redos Žabolienės kontora „Metida” įkurta 2005 m. Kontora perėmė patentų ir prekių ženklų agentūros tuo pačiu pavadinimu, veikiančios nuo 1991 m., keturiolikos metų patirtį. 

Patentų ir prekių ženklų agentūrą „Metida” 1991 m. įkūrė Rita Laurinavičiūtė, Violeta Sutkienė ir Reda Žabolienė , po to kai tais pačiais metais buvo įsteigtas ir LR Valstybinis patentų biuras. Įkūrus LR valstybinį patentų biurą ir jam paskelbus egzaminą patentinio patikėtinio licencijai įgyti, Rita Laurinavičiūtė ir Reda Žabolienė jį išlaikė vienos pirmųjų ir gavo teisę verstis patentinio patikėtinio praktika.

Apie steigėjus 
Reda Žabolienė yra vadovaujanti partnerė, advokatė, Lietuvos ir Europos patentinė patikėtinė, intelektinės nuosavybės teisės srityje dirbanti nuo 1991 m.  

Violeta Sutkienė – „Metidos“ prekių ženklų ir dizaino konsultantė.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali METIDA svetainė

Advokatų kontoros Lietuvoje
Gafsa

Gafsa () – Tuniso miestas, Gafsos vilajeto administracinis centras. Jis pavadintas mezolito Kapsos kultūros garbei. Gafsoje gyvena apie 85,5 tūkst. gyventojų. Tai yra septintas miestas pagal gyventojų skaičių šalyje.

Apžvalga 
Gafsa yra Tuniso pietvakarių sostinė bei istorinė oazė ir kalnakasybos pramonės centras Tunise. Miestas išsidėstęs už 369 km nuo Tuniso sostinės Tuniso.

Transportas 
Gafsa geležinkeliu yra sujungta su Metlaviu pietvakariuose ir Sfaksu rytuose.

Veikia Gafsos-Ksaro tarptautinis oro uostas.

Tuniso miestai
Cerpigužas (Sedlcų apskritis)

Cerpigužas () – kaimas Lenkijos rytuose, Pžesmikų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Pžesmikų, apie 24 km į rytus nuo Sedlcų ir apie 110 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime stovi Cerpigužo geležinkelio stotelė.

Geležinkelio ruožas 

Pžesmikų valsčius
Zalesiai (Sedlcų apskritis)

Zalesiai () – kaimas Lenkijos rytuose, Pžesmikų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į vakarus nuo Pžesmikų, apie 23 km į šiaurės rytus nuo Sedlcų ir apie 106 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Pžesmikų valsčius
Cerpigužo geležinkelio stotelė

Cerpigužo geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Cerpigužo kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcų apskrityje, Pžesmikų valsčiuje. Per stotelę eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Nemojkų geležinkelio stoties yra 8 km ir iki Mordi Miasto geležinkelio stotelės yra 5,7 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Pžesmikų valsčius
Sedlcų apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Krinkai (Mazovijos vaivadija)

Krinkai () – kaimas Lenkijos rytuose, Paprotnios valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietvakarius nuo Paprotnios, apie 18 km į šiaurės rytus nuo Sedlcų ir apie 100 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Paprotnios valsčius
Krinkai (reikšmės)

Krinkais () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

 Palenkės vaivadijoje:
 Krinkai;
 Mazovijos vaivadijoje:
 Krinkai (Mazovijos vaivadija).
Paprotnia (Sedlcų apskritis)

Paprotnia () – kaimas Lenkijos rytuose, Paprotnios valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 21 km į šiaurės rytus nuo Sedlcų ir apie 101 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos.

Istorija

1435 m. pastatyta pirmoji medinė bažnyčia. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1750 m. pastatyta nauja bažnyčia, 1906 m. rekonstruota. 1919 m. įkurta Paprotnios Šv. Apaštalo Bartolomėjaus parapija. 

Paprotnios valsčius
Bžozuvas (Sedlcų apskritis)

Bžozuvas () – kaimas Lenkijos rytuose, Suchožebrų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Suchožebrų valsčius
Samosa

Samosa (, , , ) – įvairiuose Azijos ir Afrikos kraštuose paplitęs įdarytas kepinys. Dažniausiai samosa yra trikampio formos ir patiekiama su čatnio garnyru. Tai populiarus užkandis Indijoje, Pakistane ir kitur Pietų Azijoje, Irane, Vidurinėje Azijoje, Artimuosiuose Rytuose ir Šiaurės Afrikoje, Pietryčių Azijoje, Turkijoje.

Skirtinguose kraštuose samosos gamybos technologijos skiriasi. Indijoje gaminys kepamas iš maida miltų, įdaromas trintomis bulvėmis, svogūnais, čili pipirais, žirniais, prieskoniais, ir kepamas aliejuje. Dažnai patiekiamas su kalendromis, mėtomis, tamarindais. Taip pat gaminamos ir saldžios samosos. Vidurinėje Azijoje samosos dažniausiai įdaromos mėsa (ypač aviena) su svogūnais, taip pat vištiena, sūriu, rečiau bulvėmis, gaminamos iš paprastų miltų ir tik apkepamos. Goa bei kituose portugališkai kalbančiuose kraštuose samosa įdaroma vištiena, jautiena, kiauliena arba daržovėmis.

Samosos kilo iš Persijos ir X–XIII a. paplito po Artimuosius Rytus ir Pietų Aziją.

Indiška virtuvė
Islamo virtuvė
Kepiniai
Akinwande Oluwole Soyinka

Akinwande Oluwole Soyinka (g. 1934 m. liepos 13 d.) – Nigerijos rašytojas, ypač pasižymėjęs kaip poetas ir dramaturgas. Jis laimėjo Nobelio literatūros premiją 1986 m. ir buvo pirmasis afrikietis, laimėjęs Nobelio premiją.

Jis gimė jorubų gentyje, Abeokutoje. Po studijų Nigerijoje ir Didžiojoje Britanijoje jis dirbo Karališkojo Dvaro teatre (Royal Court Theatre). Soyinka rašė pjeses, kurios buvo atliekamos abejose šalyse teatre ir radijuje. Jis aktyviai dalyvavo Nigerijos politinėje istorijoje ir jos nepriklausomybės nuo Didžiosios Britanijos kovoje. 1965 m. jis užėmė Vakarų Nigerijos radiją ir reikalavo Vakarų Nigerijos regioninių rinkimų atšaukimo. 1967 m. per Nigerijos pilietinį karą Soyinką suėmė federacinės valdžios generolas Yakubu Gowon ir uždarė jį į vienutę dvejiems metams.

Akinwande Oluwole Soyinka aršiai kritikavo Nigerijos diktatorius, ypač Sanni Abacha, bei kitų šalių autoritarus, pvz.: Robert Mugabę Zimbabvėje. Dauguma jo kūrinių yra apie „priespaudos batą nepriklausomai kokios spalvos jo koja“. Per generolo Sani Abacha režimą (1993–1998 m.) Akinwande Oluwole Soyinka pabėgo iš Nigerijos su motociklu. Po to jis gyveno užsienyje, daugiausiai JAV, buvo profesoriumi Kornelio universitete ir Emorio universitete Aliaskoje. Abacha paskelbė jam mirties nuosprendį. 1999 m. atkūrus Nigerijoje civilinę valdžią, Soyinka grįžo namo. Jis taip pat skaitė paskaitas Oksfordo, Harvardo ir Jeilio universitetuose.

Nobelio literatūros premijos laureatai
Nigerijos asmenybės
Zvjezdan Misimović

Zvjezdanas Misimovičius (Zvjezdan Misimović; g. 1982 m. birželio 5 d.) – Bosnijos ir Hercegovinos futbolininkas, rungtyniaujantis atakuojančio saugo pozicijoje. Guidžou „Renhe“ klubo žaidėjas, vienas rezultatyviausių visų laikų bosnių futbolininkų.

Gimė bosnių šeimoje Vokietijoje. Karjerą pradėjo „Bayern Munich“ klube, bet žaidė daugiausia už dublerius. Vėliau rungtyniavo keliuose kituose Vokietijos klubuose, padėjo „VfL Wolfsburg“ klubui laimėti Bundeslygą. Vėliau žaidė Turkijoje, Rusijoje.

Zvjezdanas Misimovičius debiutavo Bosnijos rinktinėje 2004 m., varžybose prieš Makedoniją. 2010 m. šis žaidėjas tapo daugiausiai rungtynių už Bosniją sužaidusiu futbolininku.

Laimėjimai 
 Bundesliga: 2003, 2009 m.
 DFB-Pokal: 2003 m.
 Regionalliga Süd: 2004 m.
 2. Bundesliga: 2006 m.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Misimovič
Lungs

Lungs () – debiutinis indie rock grupės „Florence and the Machine“ albumas, išleistas 2009 m. liepos 3 d. įrašų studijos „Island Records“. Po išleidimo albumas penkias savaites laikėsi JK albumų populiariausių įrašų sąraše. 2010 m. sausio 10 d. albumas vėl užėmė antrą vietą ir išsilaikė joje šešias ne iš eilės einančias savaites. Savaitę po to albumas pasiekę pirmąją vietą ir išsilaikė ten dvi savaites. Iki šiol albumas iš viso yra buvęs keturiasdešimtuke 65 savaites iš eilės, o iš jų 33 – dešimtuke. Airjos albumų populiariausių įrašų sąraše albumas antroje vietoje išsilaikę 6 savaites.

Albumas buvo pagrindinis pretendentas 2009 m. „Mercury“ apdovanojimui laimėti ir gavo labai gerus muzikos kritikų atsiliepimus. „Lungs“ laimėjo MasterCard Britų albumo apdovanojimą 2010 m. BRIT Awards apdovanojimuose. Pasaulyje parduota per 3 milijonus albumo kopijų.

Dainų sąrašas

2009 albumai
Bilino Polje

Bilino Polje – futbolo stadionas Bosnijoje ir Hercegovinoje, Zenicos mieste, esančiame ~70 km nuo Sarajevo. Tai pagrindinis šalies stadionas, jame namų varžybas žaidžia Bosnijos ir Hercegovinos vyrų futbolo rinktinė bei „NK Čelik Zenica“ futbolo klubas. Taip pat kartais čia žaidžia šalies regbio rinktinė.

Stadionas atidarytas 1972 m. Bosnijos rinktinė stadione debiutavo 1996 m. lygiosiomis su Albanija. Pažymėtina, kad rinktinė šiame stadione pralaimi itin retai (2012 m. rugsėjį iš 26 varžybų buvo laimėjusi 16, 5 lygiosios, 5 pralaimėjimai).

Stadionai
Bosnijos ir Hercegovinos futbolas
Mridanga

Mridanga (, ) – populiarus Indijos mušamasis muzikos instrumentas. Tai pagrindinis ritminis instrumentas karnatikos muzikoje. Mušamųjų ansamblyje dažnai greta mridangos dar grojama ghatamu, kandžira, morsingu.

Mridanga yra senas instrumentas, minimas indų mitologijoje, vaizduojamas skulptūrose, piešiniuose. Instrumento pavadinimas kilo iš sanskrito žodžių mṛda („molis, žemė“) ir anga („kūnas“). Senovinės mridangos gamintos iš molio, bet dabartinės yra medinės. Instrumentas gaminamas iš duonmedžio medienos, galai padengti ožkos oda ir ja sujungti tarpusavyje. Viena puse išgaunamas muzikinis raktas, kita – bosas. Taip pat galuose įtaisyti satham – iš ryžių miltų, vandens ir geležies nuotrupų pagaminti diskai, suteikiantys instrumentui rezonaciją.

Mridanga grojama tiek religinių ritualų, tiek pasaulietiškų koncertų metu.

Nuorodos 
 Mridangos solo

Indijos muzika
Mušamieji instrumentai
Paul Allen

Polas Gardneris Alenas (; 1953 m. sausio 21 d. – 2018 m. spalio 15 d.) – amerikiečių verslininkas ir filantropas, labiausiai žinomas kaip „Microsoft“ korporacijos bendraįkūrėjas. Jis buvo 48 turtingiausias asmuo pasaulyje, valdantis 15 mlrd. JAV dolerių vertės turtą (2012 m. kovo mėn. duomenys). Jis taip pat buvo investicijų bendrovės „Vulcan Inc.“, atsakingos už jo finansinę ir labdaringą veiklą, įkūrėjas ir valdybos pirmininkas. Alenui taip pat priklausė multimilijardinės vertės akcijų paketas, kurį sudaro įvairių technologijų, žiniasklaidos ir kt. įmonių akcijos bei nekilnojamas turtas.

Alenui priklausė amerikietiško futbolo komanda Sietlo „Seahawks“, žaidžianti NFL, ir krepšinio komanda Portlendo „Trail Blazers“ (NBA). Be to, jam priklausė 42 JAV patentai.

Biografija 
Polas Alenas gimė Sietle (Vašingtono valstija) vieno iš Vašingtono universiteto bibliotekų direktorių Keneto Samuelio Aleno (Kenneth Samuel Allen) ir Ednos Faje Gardner Alen (Edna Faye Garner Allen) šeimoje. Lankė privačią Leiksaido mokyklą, kur susipažino su trejais metais jaunesniu Bilu Geitsu, kuris taip pat žavėjosi kompiuteriais. Mokykloje jiedu naudojosi „Teletype“ korporacijos terminalu savo programavimo įgūdžiams daugiaprogramėse kompiuterinėse sistemose išugdyti. Baigęs mokyklą, Alenas įstojo į Vašingtono valstijos universitetą, tačiau po dvejų metų metė studijas tam, kad įsidarbintų Bostone įsikūrusioje „Honeywell“ įmonėje. Šitaip jis atsidūrė netoliese nuo Harvardo universitete besimokančio Bilo Geitso ir vėliau įkalbėjo jį mesti studijas tam, kad įkurtų „Microsoft“.

Mirė 2018 m. spalio 15 d. nuo kraujo vėžio (Ne Hodžkino limfomos).

„Microsoft“ 
Kartu su B. Geitsu Alenas 1975 m. įkūrė „Microsoft“ ir pradėjo prekybą programavimo kalbos BASIC interpretatoriais. Kaip rašoma 1995 m. žurnalo „Fortune“ leidime, Alenas sugalvojo „Micro-Soft“ pavadinimą. 1980 m., po prisižadėjimo „IBM“ pristatyti DOS operacinę sistemą, skirtą Intel 8088 pagrindu sukurtiems IBM PC kompiuteriams, kurios jie dar nebuvo sukūrę, Alenas greitai sudarė palankų sandorį su „Seattle Computer Products“ ir nupirko jų QDOS sistemą, sukurtą Timo Patersono (Tim Paterson). Šis sandoris leido išsaugoti kontraktą su „IBM“ ir pristatyti DOS sistemą, kuri galop buvo panaudota „IBM“ kompiuterių serijoje. Taip pat šis sandoris buvo kertinis taškas įmonės istorijoje, atnešęs finansinę sėkmę.

1982 m. Alenui buvo diagnozuota Hodžkino limfoma. Vėžys buvo sėkmingai išgydytas keletą mėnesių trukusios radioterapijos metu. Tačiau, Alenas į kompaniją negrįžo ir ėmė atsiriboti nuo su ja susijusios veiklos. 2000 m. jis oficialiai paliko savo postą direktorių taryboje ir pardavė jam priklausančias 68 mln. JAV dolerių vertės akcijas, bet jam tebepriklauso 138 mln. vertės iš pelno gautų akcijų paketas.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Polo Aleno paties ar kitų apie jį parašyti leidiniai (WorldCat katalogas)

Milijardieriai
JAV verslininkai
Programuotojai
Hindustano kalba

Hindustano kalba, hindustani (हिन्दुस्तानी, ہندوستانی = Hindustānī) arba hindi-urdu kalba – indoeuropiečių kalbų šeimai, indoarijų šakai priklausanti tarmių grupė, vartojama Pietų Azijos šiaurinėje dalyje, daugiausia Indo-Gangos lygumoje (Indija, Pakistanas). Dvi bendrinės hindustano kalbos tarmės – bendrinė urdu ir bendrinė hindi – yra valstybinės Pakistano ir Indijos kalbos. Tarpusavyje jos skiriasi tik raštu (arabų ir devanagari) bei skolinių kilme. Abiejose standartuose gausu arabiškų, persiškių, tiurkiškų skolinių, tačiau urdu kalboje jų daugiau. Britų Indijos laikais hindustani, urdu ir hindi laikyti sinonimiškais žodžiais, tik po Indijos ir Pakistano atsiskyrimo išreikšta šių kalbų atskirtis. Be šių bendrinių kalbų, hindustano kalbą sudaro daug įvairių tarmių, šnektų – tiek vietinių, tiek susidariusių už Pietų Azijos ribų (Fidžio hindi, Karibų hindustani ir kt.).

Hindustano kalba yra viena populiariausių kalbų pasaulyje – ją kasdien vartoja ~0,5 milijardo žmonių, ją moka dauguma Indijos ir Pakistano gyventojų.

Indoarijų kalbos
Teva Pharmaceutical Industries

Teva – Izraelio tarptautinė farmacijos įmonė.

Tai viena didžiausių farmacijos įmonių pasaulyje ir didžiausią nepatentuotų vaistų gamintoja pasaulyje. Įmonės akcijomis prekiaujama Niujorko vertybinių popierių biržoje ir Tel Avivo vertybinių popierių biržoje.

Istorija 
2003 m. spali Teva paskelbė apie ketinimus už 3,4 mlrd. JAV dolerių įsigyti Jungtinių Amerikos Valstijų farmacijos bendrovę "Sicor Inc.". Su šio sandorio užbaigimu 2004 m. Sausio 22 d., Teva ižengė į biopanašių vaistinių preparatų rinką ir taip pat įsigijo Vilniuje esančią gamyklą "Sicor Biotech".

Nuorodos 
 Oficiali „Teva“ svetainė 
 Oficiali „Teva“ svetainė

Šaltiniai 

Izraelio įmonės
Farmacijos įmonės
Talino keleivinis uostas

Talino keleivinis uostas () – Estijos jūrų uostas Taline. Naudojamas keleivių perplukdymui.

Talino keleivinis uostas yra pagrindinis šalies uostas skirtas turizmui. Vyksta nuolatiniai maršrutai į Helsinkį (Suomija), Stokholmą (Švedija) ir Sankt Peterburgą (Rusija). Tai vienas didžiausių ir užimčiausių keleivinių uostų Baltijos regione. 2011 m. uostas aptarnavo 8,4 milijonus keleivių. Uoste iš viso yra 23 prieplaukos keleiviniams laivams.

Uostą valdo valstybinė Estijos įmonė Talino uostas, kuriam dar priklauso didžiausias Estijos krovininis Mugos uostas, taip pat Paljasarės,  Paldiskio ir Saremos uostai.

Estijos uostai
Talinas