Dartmutas

Dartmutas () – miestas ir parapija Anglijos Devono grafystėje. Tai viena iš Anglijos lankytinų vietų, esanti vakariniame Darto upės žiočių krante. Miestas yra įsikūręs „Pietų Devono išskirtinio gamtinio grožio teritorijoje“ () ir Pietų Hamso rajone. 2001 m. jame gyveno 5 215 gyventojų, o per 2021 m. gyventojų surašymą jų skaičius sumažėjo iki 4 834. Dartmuto srityje yra dvi rinkimų apylinkės (Taunstalo ir Kingsviro). 2011 m. gyventojų surašymo metu bendras jų gyventojų skaičius buvo 6 822.

Istorija 
1086 m. išleistoje „Paskutiniojo teismo knygoje“ Danstalas buvo įvardytas kaip vienintelė gyvenvietė teritorijoje, kuri dabar sudaro Dartmuto parapiją. Tuo metu jį valdė Valteris iš Duė. Gyvenvietė mokėjo mokesčius, joje gyveno du artojų būriai, du vergai, penki kaimo gyventojai ir keturi smulkūs ūkininkai. Gyvenvietės gyventojai augino šešis galvijus, 40 avių ir 15 ožkų. Tuo metu Taunstalas buvo žemės ūkio gyvenvietė, susitelkusi aplink bažnyčią. Kai Valteris iš Duė sukilo prieš Vilhelmą II, jo žemės buvo konfiskuotos bei prijungtos prie Maršvudo (Dorsete), kuris Taunstalą ir Dartmutą perleido Fitz-Stefanų giminei. Tikėtina, kad būtent ankstyvuoju jų valdymo laikotarpiu Dartmutas pradėjo augti kaip uostas, nes jis buvo strategiškai svarbus kaip giliavandenis burlaivių uostas. Uostas buvo naudojamas kaip 1147 m. ir 1190 m. kryžiaus žygių išplaukimo taškas, o netoli Dartmuto pilies esantis Varflyto upelis, kaip manoma, pavadintas dėl čia susirinkusių didžiulių karo laivų (, angliškai war fleet reiškia karo laivyną). Dartmute nuo Eduardo III laikų buvo įsikūręs karališkasis laivynas, o per Šimtametį karą jis buvo dukart užkluptas ir apiplėštas. Po to upės žiotys kiekvieną naktį būdavo uždaromos didele grandine. Siauras Darto upės žiotis saugo dvi įtvirtintos pilys – Dartmuto pilis ir Kingsviro pilis. Iš pradžių vienintelė Dartmuto prieplauka buvo Bajardo įlanka – palyginti nedidelė teritorija, kurią pietiniame miesto gale saugojo fortas.

Nepaisant Dartmuto ryšių su karališkąja šeima ir gerbiama visuomenės dalimi, viduramžiais jis buvo pagrindinė kaperių bazė. Džonas Houlis, licencijuotas kaperis ir kartais Dartmuto meras, laikomas Džefrio Čoserio „šipmano“ pavyzdžiu „Kenterberio pasakojimuose“.

Anksčiausiai aprašyta Dartmuto gatvė (XIII a.) yra Smith Street. Keletas gatvės namų yra XVI a. pabaigos arba XVII a. pradžios ir tikriausiai perstatyti ankstesnių viduramžių gyvenamųjų namų vietoje. Gatvės pavadinimas neabejotinai kilo iš kalvių (angliškai kalvis yra smith) ir laivų statytojų, kurie čia statydavo ir remontuodavo laivus. Viduramžiais Smith gatvėje taip pat stovėjo miesto piliūra.

Pirmoji parapijos bažnyčia buvo Šv. Klemenso bažnyčia Taunstale, kuri tam tikru pavidalu galėjo egzistuoti dar prieš 1190-uosius metus. Apie 1198 m. Fitz-Stefanų giminė Torbio abatijai padovanojo šią bažnyčią, o dabartinė mūrinė bažnyčia tikriausiai buvo pradėta statyti netrukus po to.

Dvaro sandoriai rašytinuose šaltiniuose pirmą kartą buvo užfiksuoti 1220 m., kai dvariškiai lankėsi Nortone, kuris yra maždaug už pusės mylios į vakarus nuo Taunstalo. Taip pat pradėjo būti minimi ir įvairūs profesijų pavadinimai, pavyzdžiui, smuklininko, siuvėjo, auksakalio, dailidės, odininko ir kepėjo. 1243 m. pirmą kartą paminėtas „Fosse“ – užtvanka per upelį, kuri vėliau buvo pavadinta „The Mill Pool“. Užtvanka buvo naudojama kaip neoficialus pėsčiųjų takas, jungiantis Kliftoną pietuose su Hardnesu šiaurėje. Prieš tai, norint keliauti tarp dviejų gyvenviečių, reikėjo vykti į vakarus iki Fordo upelio ištakų. 1231 m. dvaro savininkui buvo suteikta teisė rengti savaitinį turgų ir metinę mugę. 1281 m. teisme buvo įrodyta, kad Totneso lordas turėjo teisę imti rinkliavas iš upe plaukiojančių laivų. 1306 m. šią teisę nusipirko Nikolas iš Tjuksberio, kuris 1327 m. perleido miestą, upę ir uostą karaliui, ir taip Dartmutas tapo karališkuoju miesteliu. 1333 m. karalius atidavė upę Kornvalio kunigaikštystei, kuriai iki šiol priklauso upės dugnas. 1335 m. Eduardas III padovanojo Dartmutą Joanai iš Karu, kurios vyras buvo Stok Flemingo lordas. Beveik iš karto ji perdavė šią valdą Gi de Brianui, vienam iš pagrindinių karaliaus ministrų. 1341 m. miestui buvo suteikta karališkoji chartija, pagal kurią buvo galima rinkti merą. Tačiau miestelis privalėjo aprūpinti du laivus keturiasdešimt dienų per metus. Po 1390 m. apie lordų teises nieko nėra rašoma, todėl apskritis tapo faktiškai nepriklausoma nuo bet kurio lordo.

Išganytojo bažnyčia pastatyta 1335 m., o pašventinta 1372 m. Joje yra 1480 m. iki Reformacijos pastatytas ąžuolinis altorius ir keletas paminklų, įskaitant Džono Houlio (mirusio 1408 m.) ir jo dviejų žmonų kapą, kurį dengia didelė žalvarinė plokštė su visų trijų atvaizdu. Didelės viduramžių laikų geležinės durys papuoštos dviem Plantagenetų dinastijos leopardais ir galbūt yra originalūs vartai. Nors jie datuojami „1631 m.“, manoma, kad tai jų atnaujinimo data, sutampanti su pagrindiniais bažnyčios atnaujinimo darbais XVII a. Bažnyčios galeriją puošia žymių vietinių šeimų heraldiniai herbai. Manoma, kad ji pastatyta iš Ispanų armados pralaimėjimo metu pagrobtų laivų rąstų, nors tai nebuvo patvirtinta. Anglų architekto Tomo Alomo bažnyčios interjero ir altoriaus graviūra įkvėpė anglų poetės Leticijos Lendon poetinę iliustraciją „Dartmuto bažnyčia“, išspausdintą „Fisher's Drawing Room“ iškarpų albume (1833 m.).

Viduramžiais Dartmutui priklausanti žemė apėmė Nortono dvarą, Taunstalo parapijos bažnyčią, dabartines stačias Church Road, Mount Boone ir Ridge Hill gatves. Mieste buvo ir statesnių Townstal Hill ir Clarence Hill gatvių, taip pat ir Brown's Hill gatvė. Visos jos buvo per stačios transporto priemonėms, todėl vienintelis keliavimas sausuma buvo nešuliniais arkliais. 1671 m. pirmą kartą paminėtas „Naujosios žemės“ pastatas. Anksčiau buvusi smėlio krantinė buvo pastatyta naudojant laivų balastą, o aplink ją pastatyta krantinės siena, kad būtų daugiau vietos švartavimuisi. Paaiškėjo, kad ši teritorija per daug nestabili, kad ją būtų galima užstatyti, ir dabar joje yra Karališkosios alėjos sodai.

Dartmutui priklausė daug anglų laivyno, kuris puolė Ispanų armadą, laivų, įskaitant „Roebuck“, „Crescent“ ir „Hart“. Anglų jūrininkas Frensis Dreikas kartu su įgula paėmė į nelaisvę „Nuestra Señora del Rosario“ – Ispanų armados laivą, kuriam vadovavo admirolas Pedras de Valdesas. Pranešama, kad laivas daugiau nei metus stovėjo išmetęs inkarą Darto upėje, o jo įgula dirbo netoliese esančiame Grinvėjaus dvare, kuriame gyveno anglų keliautojas Hemfris Gilbertas ir jo įbrolis valstybės veikėjas Valteris Relis. Vėliau Grinvėjuje gyveno Agata Kristi.

1592 m. Dartmuto uoste prisišvartavo portugalų krovininis laivas „Madre de Deus“, kurį anglai užgrobė Azorų salose. Laivas pritraukė įvairiausių pirklių, prekiautojų, kišenvagių ir vagių, o kol Valteris Relis atvyko atsiimti karališkosios šeimos dalies grobio, pusės milijono svarų sterlingų vertės krovinys sumažėjo iki 140 000 svarų sterlingų. Vis dėlto lobiui nugabenti į Londoną prireikė dešimties krovininių laivų.

Grįždamas iš Šiaurės Amerikos anglų jūrininkas Henris Hadsonas įplaukė į Dartmutą ir buvo suimtas už plaukimą po svetima vėliava. Tėvai piligrimai pakeliui iš Sautamptono į Ameriką įplaukė į Dartmuto Bajardo įlanką. 1620 m. rugpjūčio 20 d. prieš leisdamiesi į kelionę laivais „Mayflower“ ir „Speedwell“, jie Dartmute šiek tiek pailsėjo. Maždaug už 500 km į vakarus nuo Žemės Krašto, supratę, kad „Speedwell“ yra netinkamas plaukioti, laivas grįžo į Plimutą. Laivas „Mayflower“ išplaukė vienas, kad užbaigtų kelionę į Menkių kyšulį.

Mieste yra daug viduramžių ir Elžbietos epochos laikų gatvelių, kurias sudaro siaurų gatvelių ir akmeninių laiptų raizgalynė. Nemažai istorinių pastatų yra įtraukti į Jungtinės Karalystės paveldo sąrašus. Vienas iš akivaizdžiausių – 1635-1640 m. pastatytas „The Butterwalk“ pastatas. Įmantriai drožinėtas medinis fasadas remiasi į granito kolonas. 1671 m. Karolis II, slėpdamasis nuo audros, apsistojo viename iš „The Butterwalk“ kambarių, kuris dabar yra Dartmuto muziejaus dalis. Iš tų laikų išliko didelė dalis interjero.

Viešbutis „Royal Castle“ buvo pastatytas 1639 m. tuometinėje naujoje krantinėje. XIX a. pastatas buvo perstatytas, o kadangi naujasis fasadas yra įtrauktas į Jungtinės Karalystės kultūros paveldo sąrašą, po juo esančio originalaus pastato pamatyti neįmanoma. Į seniausio pastato titulą pretenduoja buvęs pirklio namas Higher gatvėje. Šiuo metu pastatas yra įtrauktas į „Gero alaus gido“ () sąrašą ir yra vadinamas „The Cherub“. Laikoma, kad namas buvo pastatytas apie 1380 m. Agincourt House (šalia Žemutinės perkėlos) taip pat buvo pastatytas XIV a.

Už miesto esančio Gallants Bower forto liekanos yra vienos geriausiai išsilaikiusių Anglijos pilietinio karo gynybinio statinio liekanų. Apie 1643 m. rojalistų okupacinės pajėgos į pietryčius nuo miesto pastatė šį fortą ir panašų fortą Ridlio kalne, esantį dabartinio Kingsviro šlaituose. 1646 m. fortą iš šiaurės puolė parlamento šalininkas generolas Tomas Ferfaksas, kuris užėmė miestą ir privertė rojalistus pasiduoti. Po to Gallants Bower fortas buvo nugriautas.

XIX amžius 
Iki 1671 m. dabartinio miesto centro teritorijoje buvo beveik vien tik pelkės. Po 1823 m. per (uždumblėjusio) „Mill Pool“ baseino dugną ir aukštyn Fordo slėniu buvo nutiestas naujas kelias. 1864 m., kai į Kingsvirą buvo nutiestas Dartmuto ir Torbėjaus geležinkelis, buvo išplėsta Spithedo krantinė bei pastatytas pontoninis tiltas, kuris sujungė Kingsvirą su Spithedu. Tuo metu geležinkelio vadovai ir kiti asmenys įsteigė Dartmuto uosto komisiją.

Tuo metu visi keliai tose Dartmuto dalyse, kurios nebuvo melioruotos, buvo labai siauri. 1864-1867 m. Higher gatvė buvo išplėsta į pietinę miesto pusę ir buvo sujungta su Lower gatve, kuri taip pat buvo išplėsta, o jos šiaurinė dalis pervadinta Fairfax Place. Plečiant gatves, kai kurie pastatai buvo perstatyti toliau nuo gatvės.

1881 m. uosto komisija parengė krantinės arba esplanados nuo Žemutinės perkėlos iki Hardneso schemą, pagal kurią mieste turėjo būti įrengta turistų traukos vieta ir daugiau švartavimosi vietų. Po ilgų nesutarimų tarp savivaldybės, komisijos ir geležinkelio (dabar – „Great Western Railway“) krantinė buvo baigta statyti 1885 m. Tuo metu taip pat buvo pastatyta nauja stotis. Pastačius krantinę, tarp Spithedo ir Niugraundo liko izoliuotas upės ruožas, vadinamas „The Boatfloat“. Jį su upe jungia po dabartiniu mašinų ir pėsčiųjų keliu esanti prieiga, skirta tik mažiems laivams.

Atsiradus garlaiviams, Dartmutas tapo bunkeriavimo uostu, į kurį anglis buvo atgabenama laivais arba traukiniais. Anglies krovėjai buvo gaujų nariai, kurie varžėsi dėl laivų bunkeriavimo, lenktyniaudami tarpusavyje, kas pirmas atplauks į laivą. Dėl to vyrai gyveno kuo arčiau upės, o jų gyvenamieji namai tapo perpildyti: šeimos gyveno lūšnynuose, iki 15 šeimų viename name, po vieną šeimą viename kambaryje.

1878 m. „Karališkoji nacionalinė gelbėjimosi valčių institucija“ () Sando krantinėje atidarė Darto gelbėjimosi valčių stotį, tačiau 1896 m. ji buvo uždaryta. Per visą šį laiką gelbėjimosi valtys išgelbėjo tik vieną žmogų.

XX amžius 
Į šiaurę nuo Ridge Hill gatvės buvo sekli ir dumblina įlanka, vadinama „Coombe Mud“, o palei krantą ėjo siauras kelias, jungiantis ją su Aukštutine perkėla. Dumblas buvo laivų, įskaitant povandeninius laivus, sąvartynas. 1937 m. buvo baigtas tos vietos atstatymas, pratęsiant krantinę ir utilizuojant už jos esantį dumblą. Ši vieta tapo Karūnacijos parku. 

Praėjusio amžiaus trečiajame dešimtmetyje miesto taryba, remiama vyriausybės dotacijų, pradėjo valyti lūšnynus. Prie to prisidėjo sumažėjęs anglių, kaip laivų kuro, naudojimas. Lūšnynai buvo nugriauti, o jų gyventojai apgyvendinti naujuose namuose Britannia prospekto rajone, į vakarus nuo senojo Taunstalo kaimelio. Šį procesą nutraukė Antrasis pasaulinis karas, tačiau procesas buvo atnaujintas, pastačius daugybę „surenkamųjų namų“. Iš pradžių bendruomenės infrastruktūra buvo minimali, tačiau centrinėje dalyje buvo numatyta pastatyti baptistų bažnyčią, kuri buvo atidaryta 1954 m., bei nutiesti platų kelią. Pastarasis vėliau buvo naudojamas gyvenamųjų namų statybai. Taip pat netoliese buvo atidarytas naujas bendruomenės centras, laisvalaikio centras, lauko baseinas, vėliau – uždaras baseinas ir prekybos centrai. Mieste taip pat yra lengvosios pramonės objektų.

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje miestas buvo amerikiečių pajėgų bazė ir vienas iš laivų išplaukimo punktų į Jutos paplūdimį per D dienos išsilaipinimo operaciją. Taip pat buvo pastatyti šliuzai ir sutvarkytas uostas. Didelė dalis aplinkinių apylinkių, ypač Slapton Sands, buvo uždarytos visuomenei, kol JAV kariai ją naudojo mokomiesiems desantams ir manevrams.

1985-1990 m. krantinė buvo išplėsta 6 metrais ir pakelta, kad būtų išvengta potvynių pavasario metu. Prie The Boatfloat tilto buvo įrengti potvynių ir atoslūgių šliuzo vartai, kuriuos pavasarį buvo galima uždaryti.

XXI amžius 
Darto gelbėjimosi valčių stotis buvo atnaujinta 2007 m. – pirmą kartą nuo 1896 m. mieste stovėjo gelbėjimosi valtys. Iš pradžių ji buvo įsikūrusi laikiname pastate Karūnacijos parke.

2010 m. gaisras smarkiai apgadino daugybę istorinių objektų Fairfax Place ir Higher gatvėse. Keletas iš jų buvo Tiudorų laikų pastatai, įtraukti į Jungtinės Karalystės I arba II klasės paveldo sąrašus.

Valdyba 
Miestas buvo senovinė savivaldybė, įregistruota Eduardo III, ir oficialiai žinoma kaip Kliftonas-Dartmutas-Hardnesas. Ji susidėjo iš trijų Sent Petrokso, Sent Seivioro ir Taunstalo parapijų bei Fordo, Old Milio ir Nortono kaimelių.<ref>{{cite web |url=http://genuki.cs.ncl.ac.uk/DEV/Dartmouth/Dartmouth1830.html |title=Pigot & Co.'s Devonshire (1830) |website=GenUKi |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304200443/http://genuki.cs.ncl.ac.uk/DEV/Dartmouth/Dartmouth1830.html |archive-date=2016-03-04}}</ref> Ji buvo reformuota pagal 1835 m. Savivaldybių korporacijų įstatymą. Nuo XIII a. iki 1835 m. miestas rinko du parlamento narius, vėliau buvo renkamas vienas parlamento narys, iki kol 1868 m. miestui buvo atimtos rinkimų teisės. Dartmutas išliko municipaliniu rajonu iki pat 1974 m., kuomet buvo prijungtas prie Pietų Hamso rajono ir tapo Dartmuto parapija, turinti miesto tarybą.The Local Government (Successor Parishes) Order 1973 (S.I. 1973 No. 1110)

Dartmuto miesto taryba yra smulkiausia iš trijų vietos valdžios lygių. Ją sudaro 16 tarybos narių, atstovaujančių dviems apygardoms – Kliftono ir Taunstalo. Antrajame lygmenyje Dartmutas priklauso Pietų Hamso apylinkės tarybos Dartmuto ir Kingsviro apygardai, į kurią išrenkami trys tarybos nariai. Aukščiausiajame savivaldos lygmenyje Dartmuto ir Kingsviro rinkimų apygarda renka vieną narį į Devono grafystės tarybą.

 Kultūra ir turizmas 

Dartmuto uosto karališkoji regata vyksta kasmet tris dienas rugpjūčio pabaigoje. Renginio metu vyksta tradicinės regatos valčių lenktynės, turgūs, mugės, bendruomenės žaidimai, muzikiniai pasirodymai, aviacijos pasirodymai, įskaitant Karališkųjų oro pajėgų akrobatinio skraidymo komandos „Red Arrows“ skrydį, ir fejerverkai. Renginyje dažnai dalyvauja karališkojo karinio jūrų laivyno apsaugos laivas.

Kiti kultūriniai renginiai: vasario ir liepos mėnesiais rengiami alaus festivaliai (pastarasis vyksta Kingsvire), birželio mėnesį – muzikos festivalis, meno ir amatų savaitgalis, spalio mėnesį – maisto festivalis, o per Kalėdas – renginys žvakių šviesoje.

„Flavel Centre“ yra viešoji biblioteka ir spektaklių erdvės, kuriose rodomi filmai ir komedijos, groja gyva muzika ir rengiamos parodos.

Bajardo įlankoje buvo nufilmuoti keli televizijos filmai, įskaitant 1971-1980 m. rodytą populiarų BBC televizijos serialą „Onedino linija“ (). Įvairiose miesto vietose buvo filmuojama daug populiaraus BBC serialo „Atgal į žemę“ (), kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Rickis Tomlinsonas, scenų.

Žymūs turistiniai objektai: Dartmuto karališkųjų jūrų pajėgų koledžas, Bajardo įlankos fortas, Dartmuto pilis ir Dartmuto garinis traukinys, kurio galutinė stotelė yra priešingame upės krante esančiame Kingsvire.

Kelios kompanijos siūlo kruizus laivu į netoliese esančias pakrantės vietoves (pvz., Torbėjų ir Starto įlanką) ir aukštyn upe (į Totnesą, Ditisamą ir Grinvėjaus dvarą). 2013 m. mieste buvo atkurtas irklenčių garlaivis „PS Kingswear Castle“. Per miestą bei dideles Nacionalinio fondo pakrantės valdas eina „South West Coast Path“ nacionalinis takas. „Dart Valley Trail“ takas prasideda Dartmute, jo maršrutai driekiasi abipus Darto upės iki Ditisamo ir tęsiasi iki Totneso per Kornverdžio, Takenhėjaus ir Ašpringtono gyvenvietes. Ši vietovė nuo seno vertinama kaip buriavimo vieta, o Sandkvėjuje, Kingsvire ir Nose (maždaug už pusantro kilometro į šiaurę nuo Kingsviro) yra didelės jachtų prieplaukos.

 Klimatas 
Artimiausia Meteorologijos tarnybos meteorologijos stotis yra Slaptone, maždaug už 8 km į pietvakarius nuo Dartmuto ir yra panašiu atstumu nuo pakrantės. Kaip ir likusioje Britų salų dalyje bei Pietvakarių Anglijoje, čia vyrauja jūrinis klimatas su šiltomis vasaromis ir švelniomis žiemomis – tai ypač gerai matoma dėl to, kad vietovė yra netoli pakrantės. Šioje vietoje žemiausia užfiksuota temperatūra buvo -8,0 °C 1987 m. sausį, o aukščiausia – 30,5 °C 1976 m. birželį.

 Transportas 
Dartmutą su kitoje Darto upės pusėje esančiu Kingsviru jungia trys keltai. Keltai, išplaukiantys iš Aukštutinės ir Žemutinės perkėlų, kelia automobilius. „Keleivių keltas“, kaip rodo jo pavadinimas, plukdo tik keleivius, daugiausia tam, kad keleiviai galėtų pasiekti Kingsviro geležinkelio stotį. Artimiausias tiltas per Dartą yra Totnese, maždaug už 18 km.

Per Dartmutą eina kelias A379, jungiantis miestą su Slaptonu ir Kingsbridžu, esančiais pietvakariuose, bei su Torbėjumi, esančiu rytuose. Kelias A379 kerta Darto upę, o priešingus upės krantus jungia Aukštutinis keltas. Kelias A3122 jungia Dartmutą su keliu A381, taigi ir su Totnesu bei tiesesniu keliu į Kingsbridžą.

Bendrovė „Stagecoach South West“ aprūpina gyventojus vietiniais miesto autobusų maršrutais bei susisiekimu su Plimutu, Totnesu, Ekseteriu ir Kingsbridžu. Be to, iš Kingsviro keltu galima nuvykti į Torbėjaus kurortus Briksamą, Peintoną ir Torki.

Į Dartmutą niekada nevedė joks geležinkelis, tačiau mieste yra geležinkelio stotis, atidaryta 1890 m. kovo 31 d. vietoj pradinės stoties Pontono prieplaukoje, nors dabar joje veikia restoranas. Tiesą sakant, Dartmuto geležinkelio stotis buvo pastatyta tuo metu, kai linija nuo Peintono iki Darto upės tebebuvo tiesiama, numatant, kad tiltas per upę bus pastatytas netoli dabartinės Grinvėjaus traukinių stoties. 1864 m. buvo atidaryta geležinkelio linija į Kingsvirą. Dėl kapitalo stygiaus buvo pasiūlyta nukrypti nuo pradinės schemos ir nutiesti liniją nuo Čerčstono iki Grinvėjaus su garlaiviu iki Dartmuto, tačiau parlamentas ją atmetė. Buvo pasiūlyta, kad vėliau čia būtų galima nutiesti tiltą į vakarinį Darto upės krantą ir nutiesti liniją tiesiai į Dartmutą. 1900 m. buvo pasiūlyta lengvojo geležinkelio schema, pagal kurią Darto upę būtų galima kirsti netoli Meipulo gyvenvietės ir prisijungti prie kitos linijos iš Totneso, o paskui važiuoti į Kingsbridžą ir Jilmptoną bei nutiesti geležinkelio atšaką į Solkomą. Šį projektą taip pat sužlugdė lėšų stygius. Geležinkelis baigėsi stotyje, pavadintoje „Kingswear for Dartmouth“ (dabar ji vadinasi tiesiog Kingsviro traukinių stotimi), o keltas kėlė keleivius per upę į Dartmuto geležinkelio stotį. 1973 m. „British Railways“ oficialiai uždarė šią liniją keleiviniams traukiniams, tačiau ji iš karto vėl buvo atidaryta kaip paveldo linija.

 Švietimas 
 Britanijos karališkųjų jūrų pajėgų koledžas 
Mieste yra įsikūręs Karališkųjų jūrų pajėgų laivyno karininkų rengimo koledžas (Britanijos karališkųjų jūrų pajėgų koledžas), kuriame rengiami visi Karališkojo jūrų laivyno karininkai ir daugelis užsienio karinių jūrų pajėgų karininkų.

 Mokyklos 
Dartmute yra viena pradinė mokykla – „St John the Baptist R.C.“ pradinė mokykla ir viena bendrojo lavinimo mokykla – Dartmuto akademija, skirta 3-16 metų vaikams. Dartmuto centre taip pat veikia daugiau kaip 40 metų veikianti ikimokyklinio ugdymo įstaiga, įsikūrusi senosiose Viktorijos laikų mokyklos patalpose South Ford Road gatvėje. Joje prižiūrimi 2-5 metų amžiaus vaikai ir ji veikia kaip labdaros organizacija.

 Sportas ir laisvalaikis 
Dartmutas turi lygai nepriklausantį futbolo klubą Dartmouth A.F.C..

Vasaros pabaigoje Dartmute taip pat vyksta kasmetinis „Pasaulio uždarų patalpų ralio čempionatas“.

Rugpjūčio pabaigoje ir rugsėjo pradžioje vyksta kasmetinė Dartmuto uosto karališkoji regata.

Nuo 1905 m. Dartmute veikia šiltnamis, kuris yra Karališkosios alėjos sodų dalis. 2013 m. gegužės mėn. šis pastatas, kurį pastaruosius 10 metų naudojo ne pelno siekianti organizacija „Dartmouth in Bloom“, susijusi su „Britain in Bloom“, buvo uždarytas kaip konstrukciškai netvarkingas. Šiuo metu siūloma atkurti ankstesnį Eduardo laikų šiltnamio stilių.

 Įžymūs gyventojai 
 Džordžas Parkeris Bideris (1806-1878 m.), civilinis inžinierius ir skaičiavimo vunderkindas, pasižymėjęs savo darbais statant geležinkelius didžiojoje pasaulio dalyje ir Londono uosto, esančio Ist Ende, dokus. Dž. Bideris dirbo Dartmuto miesto taryboje, o jo patirtis padėjo nusausinti teritoriją, kuri dabar yra miesto centras. Dž. Bideris mirė savo namuose Paradise Point netoli Varflyto upelio ir yra palaidotas netoliese esančiame Stok Flemingo kaimelyje.
 Simonas Driu (g. 1952 m.), komerciškai sėkmingas karikatūristas ir iliustratorius, gyvena Dartmute ir turi parduotuvę Fosse gatvėje.
 Gordonas Onslou Fordas (1912-2003 m.), vienas žymiausių britų dailininkų siurrealistų, mokėsi Karališkųjų jūrų pajėgų koledže.
 Džonas Harvis Džonsas (1924-2008 m.), verslininkas ir televizijos laidų vedėjas, mokėsi Karališkųjų jūrų pajėgų koledže.
 Reičel Kempson (1910–2003 m.), teatro ir kino aktorė, gimė Dartmute. Ji buvo sero Maiklo Redgreivo žmona, Vanesos, Lin ir Korino motina. 1988 m. ji išleido autobiografiją „Gyvenimas tarp Redgreivų“.
 Kristoferis Robinas Milnas (1920-1996 m.), A. A. Milno sūnus, kurio vardu pavadintas knygų apie Mikę Pūkuotuką personažas Kristoferis Robinas, Dartmute turėjo „Harbour“ knygyną. Knygynas buvo uždarytas 2011 m. rugsėjį.
 Tomas Niukomenas (1663-1729 m.), atmosferinio variklio – pirmojo sėkmingo garu varomo siurblio – išradėjas, gimęs Dartmute. Jo namo Lower gatvėje vieta pažymėta atminimo lenta, nors pats pastatas XIX a. buvo nugriautas (o namo elementai integruoti į vietinio architekto Tomo Lidstouno namą Ridge Hill gatvėje), kad būtų galima nutiesti naują kelią, pavadintą Newcomen vardu. Mieste eksponuojamas veikiantis XVIII a. Niukomeno garo variklis.
 Merė Naitingeil (g. 1963 m.), ITV žinių vedėja, didžiąją vaikystės dalį gyveno Dartmute.
 Flora Tompson (1876-1947 m.), rašytoja, 1928-1940 m. gyveno Above Town'' gatvėje ir tuo metu parašė „Lark Rise“ ir „Over to Candleford“ romanus. Vėliau šios knygos kartu su „Candleford Green“ buvo sujungtos į vieną tomą ir išleistos kaip „Lark Rise to Candleford“ romanas. Ji palaidota Longkroso kapinėse, Dartmute.
 Teodoras Vilas (1892-1980 m.), karys, Pirmojo pasaulinio karo metais apdovanotas Viktorijos kryžiumi.
 Džonas L. Vimbušas (1854-1914 m.), peizažų ir portretų tapytojas.
 Džonas Flavelis (1627-1691 m.), puritonų pamokslininkas ir rašytojas.

Šaltiniai 

Devono gyvenvietės
Anglijos miestai