joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nikola Žigičius

Nikola Žigičius (; g. 1980 m. rugsėjo 25 d.) – buvęs futbolininkas, Serbijos ir Juodkalnijos rinktinės puolėjas.

Karjera 
Karjerą pradėjo tuometinėje Jugoslavijoje. Tęsė Juodkalnijoje. Grįžo į Serbiją.

Vėliau išvyko į Prancūziją, tačiai AS Saint-Etienne pagrindinėje ekipoje nesužaidė nei vienerių rungtynių.

Sugrįžo į Serbiją, bet vėliau persikėlė į Ispaniją.

2010 m. gegužės 26 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Birmingham „City“ klubu.

Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2004 m. kovo 31 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per dvejas sužaistas rungtynes įmušė vieną įvartį.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 
 Soccerway

Išnašos 

Serbijos futbolininkai
Saša Iličius

Saša Ilić (g. 1977 m. gruodžio 30 d.) – Serbijos futbolininkas, FK Partizan klubo saugas.

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2000 m. rugpjūčio 16 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per vienerias rungtynes įmušė vieną įvartį. Vėliau neilgai rungtyniavo Serbijos rinktinėje.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 

Serbijos futbolininkai
Kybartai (kaimas)

Kybartai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, prie šiaurinio Kybartų miesto pakraščio. Vakaruose teka Liepona, kuria eina siena su Rusija.

Gyventojai 

 Žymūs žmonės
 Kybartų kaime gimė Lietuvos brigados generolas Viktoras Giedrys (1894–1955).

Šaltiniai 

Vilkaviškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Šiaudiniškiai

Šiaudiniškiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, į rytus nuo Kybartų ir 5 km į šiaurę nuo Virbalio. Pietuose eina geležinkelis Kaunas-Kybartai, pietryčiuose yra Alvito geležinkelio stotelė. Seniūnaitijos centras. Veikia Virbalio mokyklos skyrius ir darželis. Šiaudiniškiuose teka upelis Vingrupis. Šiaudiniškiuose yra 7 gatvės. Kaimo centre yra kūdra. Yra dvaras Liepų gatvėje. Buvo 5 parduotuvės. 2013 m. įrengta vaikų žaidimų aikštelė.

Gyventojai

Žinomi žmonės 
 Šiaudiniškiuose 1902 m. balandžio 14 d. gimė Lietuvos kariuomenės kūrėjas-savanoris, kapi­to­nas Vladas Tarasonis.

Šaltiniai 

Vilkaviškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Didieji Skaisgiriai

Didieji Skaisgiriai (, nuo 1938 m. Kreuzingen, rus. nuo 1946 m. Большаково, Bolšakovas) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 88 km nuo Karaliaučiaus, prie kelio Karaliaučius – Tilžė, 18 km į pietus nuo Gastų, nuo 2008 m. birželio 30 d. Bolšakovo kaimo gyvenvietės centras.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities kaimas.  1947–1963 m. Bolšakovo rajono, 1963–2008 m. Bolšakovo apylinkės (Большаковский cовет) centras.

Gyventojai

Apylinkės gyvenvietės 
Apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Bolšakovas bankgorodov.ru

Skaisgiriai
Slavsko rajono gyvenvietės
Vysokojė (Papelkiai)

Vysokojė (, , nuo 1938 m. liepos 16 d. Markthausen, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities vidurinėje dalyje, Slavsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Bolšakovo kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas.  1947–1963 m. Bolšakovo rajono, 1963–2008 m. Slavsko rajono Vysokojė apylinkės (Высоковский cовет) centras.

Gyventojai

Apylinkė 
Apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Vysokojė bankgorodov.ru

Papelkiai
Slavsko rajono gyvenvietės
Mėtežerynai

Gastelovas (, , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ') – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 110 km nuo Kaliningrado, nuo 2008 m. birželio 30 d. Slavsko miesto gyvenvietės kaimas.

Istorija 
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities kaimas. 1947–2008 m. Slavsko rajono Gastelovo apylinkės (Гастелловский cовет) centras.

Gyventojai

Apylinkė 

Gastelovo apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Gastelovas bankgorodov.ru

Metežerynai
Slavsko rajono gyvenvietės
Zapovednojė (Kryžionai)

Zapovednojė (, , nuo 1914 m. Groß Kryszzahnen, nuo 1939 m. Seckenburg, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 20 km į vakarus nuo Slavsko, Gilijos kairiajame krante, nuo 2008 m. birželio 30 d. Timiriazevo kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities miestelis.  1947–2008 m. Zapovednojė apylinkės (Заповедненский cовет) centras.

1670–1674 m. pastatyta damba, sulaikanti potvynių vandenis. XIX a. viduryje Kryžionių miškai paskelbti valstybiniu draustiniu, jame buvo veisiami briedžiai. 1891–1896 m. pastatyta bažnyčia, 1894 m. joje įrengti vargonai, 1896 m. į varpinę įkelti du varpai.

Gyventojai

Apylinkė 

Zapovednojė apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Zapovednojė bankgorodov.ru
 Zapovednojė foto-planeta.com

Kryžionai
Slavsko rajono gyvenvietės
Prochladnojė (Kalnininkai)

Prochladnojė (, , nuo 1938 m. Herdenau, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 26 km į šiaurės vakarus nuo Slavsko, nuo 2008 m. birželio 30 d. Jasnojės kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Šilutės apskrities, nuo 1922 m. Lankos apskrities kaimas.  1947–2008 m. Prochladnojės apylinkės (Прохладненский cовет) centras.

Gyventojai

Apylinkės gyvenvietės 
Apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Prochladnojė bankgorodov.ru
 Prochladnojė foto-planeta.com

Kalnininkai
Slavsko rajono gyvenvietės
Joneikiškė

Joneikiškė, oficialiai Timiriazevas (, , nuo 1895 m. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 7 km į vakarus nuo Slavsko, prie kelio R 513, nuo 2008 m. birželio 30 d. Timiriazevo kaimo gyvenvietės centras.

Istorija 
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  Pirmą kartą Joneikiškiai paminėti 1650 m., kai pastatyta medinė bažnyčia, po kelerių metų sudegusi trenkus žaibui. Prie bažnyčios atidaryta mokykla. 1709–1710 m. du trečdaliai gyventojų mirė nuo maro. 1740 m. senosios vietoje pastatyta mūrinė bažnyčia, joje 1757 m. įrengti vargonai. 1946 m. bažnyčioje įrengtas kolūkio grūdų sandėlis, 1995 m. ji sudegė. 1903 m. kaimo gatvėse įrengtas dujinis apšvietimas. 1914 m. kaimą apgriovė Rusijos imperijos kariuomenė.

1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities miestelis.  1947–2008 m. Timiriazevo apylinkės () centras.

Gyventojai

Apylinkė 

Timiriazevo apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Timiriazevas bankgorodov.ru
 Timiriazevas foto-planeta.com

Joneikiškiai
Slavsko rajono gyvenvietės
Ikarus

Ikarus – autobusų kompanija, įsikūrusi Vengrijoje, jų pagaminti autobusai vis dar važinėja daugumos buvusių socialistinių šalių gatvėse. Pagrindinė gamykla ir administracija yra įsikūrę Budapešte (Vengrija), kitos gamyklos stovi Debrecene (Vengrija). Dabar bendrovė vadinasi IKARUS Vehicle Manufacturing Co. Ltd.

Istorija 

„Ikarus“ kompanija įsikūrė 1895 m. tuometinėje Austrijos – Vengrijos imperijoje. Tada ji vadinosi Uhri Imre Kovács- és Kocsigyártó Üzeme ('Imrės Uhrio kalvių dirbtuvės ir vežimų gamykla').

1913 m. kompanija susitelkė automobilių gamyboje. Didėjant automobilių poreikiui per Pirmąjį pasaulinį karą kompanija daug uždirbo. 1927 m. kompanija laimėjo tarptautinį konkursą, pagal kurį ėmė gaminti 60 autobusų.

Naujas jos etapas prasidėjo 1933 m., kai įmonė buvo nupirkta ir tapo gana nemažu fabriku. 1947 m. ji pradėjo specializuotis tik autobusų gamyboje ir greitai tapo pačia didžiausia pasaulyje autobusų gamykla. 1972–1985 m. įmonei buvo „aukso amžius“. Nors ir buvo valdoma pagal penkmečio planus, įmonė tuomet autobusus pardavinėjo visam pasauliui, „Ikarus“ autobusą buvo galima išvysti visuose žemynuose ir daugumoje šalių, netgi Jungtinėse Amerikos Valstijose. 1991 m. ji tapo privačia ir iki šiol specializuojasi gamindama naujos kartos autobusus. Tais pačiais metais atidaryta įmonė „American IKARUS Inc“. 1993 m. didžiausias Šiaurės Amerikos autobusų pardavėjas „NABI Inc.“ (North American Bus Industries) nupirko 25 % įmonės produkcijos.

2008 m. įmonė žada Peru sostinėje Limoje pradėti statyti naują gamyklą, projekto vertė – apie 70 mln. eurų. Šiuo žingsniu „Ikarus“ nori įsitvirtinti Pietų Amerikos rinkoje.

Žinomiausios transporto priemonės 
 Ikarus 30 ir Ikarus 31 – patys pirmieji „Ikarus“ autobusai
 Ikarus 180 – prailgintas miesto autobusas, gamintas iki 1972 m.
 Ikarus 208 – priemiestinis keleivinis autobusas
 Ikarus 210 ir Ikarus 230 – tarpmiestinio susisiekimo keleivinis autobusas
 Ikarus 250 ir Ikarus 256 – tarpmiestinis autobusas
 Ikarus 260 – legendinis miesto autobusas, neretai vis dar matomas miestų gatvėse
 Ikarus 260T – toks pat, kaip ir Ikarus 260, tik troleibusas
 Ikarus 263 – prieš tai paminėto autobuso pagerintas variantas
 Ikarus 280 – prailgintas miesto autobusas
 Ikarus 280T – prailgintas troleibusas
 Ikarus 286 – JAV ir Kanados rinkai skirti autobusai, dar žinomi kaip Orion III ir Orion IV
 Ikarus 293 – dukart pailgintas miesto autobusas, buvo pagaminta tik keletą prototipų
 Ikarus C60 – 260 modelio naujas variantas, pilnas pavadinimas – Ikarus Classic 60
 Ikarus C80 – 280 modelio naujas variantas, kitaip Ikarus Classic 80
 Ikarus 412 – 4 kartos miesto autobusas
 Ikarus 435 – Prailgintas autobusas

Nuorodos 

 Ikarus autobusų svetainė 

Automobilių gamintojai
Autobusų gamintojai
Siaurikės

Siaurikės (kelnaitės su juostele arba stringai) – kelnaičių rūšis, pasižyminti tuo, kad priešingai nei įprastos kelnaitės, beveik visiškai neuždengia sėdmenų – pridengia tik sėdmenų tarpą ir šiek tiek virš jo, kartais taip, kad vos matoma. Didesnė yra priekinė siaurikių dalis, pridengianti išorinius lytinius organus. Priekinę ir užpakalinę siaurikių dalį jungia audinio juostelės ties talija. Siaurikės gali būti kasdieninio apatinio trikotažo dalis, taip pat gali sudaryti maudymosi kostiumėlio (bikinio) dalį.

Siaurikės pirmiausia paplito Brazilijoje apie 1970-uosius, o Vakaruose paplito apie 1990 m.

Apatiniai drabužiai
Moterų apranga

en:Thong (clothing)
fa:شورت بندی
he:חוטיני
ja:Tバック
ru:Стринги
Gdovas

Gdovas (rus. – Гдов) – miestas Rusijoje, Pskovo apskrityje. Miestas yra vakarinėje apskrities dalyje, netoli Estijos. Mieste gyvena 4900 žmonių (2005 m. duomenimis).

Pskovo srities miestai
Ričardas Moranas

Ričardas Moranas (angl. Richard Moran) – JAV filosofas. Jo domėjimosi sritys yra estetika, kalbos ir literatūros filosofija, mąstymo filosofija ir moralės psichologija, racionalaus ir iracionalaus santykis, žmogaus prigimtis ir savasties suvokimas, L. Vitgenšteinas.

Moranas
Pužukai

Pužukai – kaimas centrinėje Kelmės rajono savivaldybės dalyje, 4 km į vakarus nuo Kelmės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Noruišiai

Noruišiai – kaimas centrinėje Kelmės rajono savivaldybės dalyje, 4 km į vakarus nuo Kelmės. Aptiktas Noruišių pilkapynas. Kaimo pietuose telkšo Sustojus.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Marco Materazzi

Markas Materacis (; g. 1973 m. rugpjūčio 19 d.) – futbolininkas, buvęs Italijos rinktinės ir Inter Milan klubo gynėjas.

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2001 m. balandžio 25 d. iki 2008 m. Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur pirmose dvejose rungtynėse nežaidė, o trečiose grupės varžybų rungtynėse išleistas į aikštę po keitimo 17 minutę, pelnė įvartį bei buvo išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju, taip pat po Andrea Pirlo perdavimo įmušė išlyginantį įvartį finale. Finalinėse čempionato rungtynių antrojo pratęsimo metu M. Materazzi dalyvavo nežaidybiniame epizode, kurio metu Zinedine Zidane trenkė galva jam į krūtinę ir buvo išvarytas iš aikštės.

Pasiekimai 
 Pasaulio čempionas ()

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 

Italijos futbolininkai
Žarai (Kelmė)

Žarai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Tytuvėnų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Jan Polák

Janas Polakas (g. 1981 m. kovo 14 d.) – futbolininkas, Čekijos rinktinės ir VfL Wolfsburg klubo saugas.

2011 m. sausio 31 d. pasirašė dvejų metų sutartį su VfL Wolfsburg klubu.

Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 1999 m. balandžio 28 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur pirmose dvejose rungtynėse išleistas po keitimo, o paskutinėse rungtynėse žaidė nuo pradžių, bet 47 minutę išvarytas iš aikštės dėl parodytos antros geltonos kortelės.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 

Čekijos futbolininkai
Čekijos olimpiečiai
Svilė

Svilė – kaimas šiaurinėje Kelmės rajono savivaldybės dalyje. Kaime yra valstybinis gamtos paminklas – Svilių šaltiniai. Šiaurėje eina Ventos perkasas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Andrius Linkus

Andrius Linkus (1945 m. rugsėjo 5 d. – 2021 m. rugpjūčio 19 d.) – Lietuvos verslininkas, „Algos grupės“ koncerno steigėjas ir prezidentas.

Biografija 
Baigė aukštąją radioelektronikos priešlėktuvinės gynybos karininkų mokyklą. 1968 m. kariavo Vietname, tarnavo Baikonuro kosmodrome; buvo išleistas į atsargą dėl piktnaudžiavimo alkoholiu, tuo metu jam buvo suteiktas kapitono laipsnis.

A. Linkus buvo laikomas turtingiausiu Marijampolės žmogumi; remiantis žurnalo „Veidas“ 2009 m. surinktais duomenimis, verslininkas buvo patekęs į turtingiausių Lietuvos žmonių 30-uką ir užėmė 26 vietą. 

2014 m. apdovanotas Šv. Jurgio Marijampolės globėjo ordinu.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Marijampolės imperija, arba A. Linkus ir jo draugai  EKSTRA straipsnis;
 Juodai kontrabandai – balta įstatymo širma  EKSTRA straipsnis;
 Aurimas Drižius. „Prezidento Algirdo Brazausko šeima iš valstybės užsakymų uždirbo milijonus“. „Lietuvos aidas“, 2000 m. rugpjūčio 12 d. (straipsnyje teigiama, esą koncernui „Alga“ vadovauja buvęs GRU karininkas Andrius Linkus).

Lietuvos verslininkai
Illiasu Shilla

Iliasu Šila (g. 1982 m. spalio 26 d.) – Ganos futbolininkas (gynėjas), rungtyniaujantis Real Tamale United klube, anksčiau žaidęs Ganos rinktinėje, Ganos ir Rusijos klubuose.

Net 3 metus gydėsi čiurnos traumą ir nežaidė jokiame klube.

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2006 m. gegužės 29 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai

Ganos futbolininkai
Kazariniškė

Kazariniškė – buvęs kaimas centrinėje Raseinių rajono dalyje, 500 m į šiaurę nuo Raseinių.

Istorija 
2015 m. kaimas panaikintas, jo žemės priskirtos Ramonams.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kantroliai

Kantroliai – buvęs kaimas centrinėje Raseinių rajono dalyje, 2 km į šiaurę nuo Raseinių.

Istorija 
2015 m. kaimas panaikintas, dauguma jo žemių prijungta prie Ramonų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Stonai

Stonai – kaimas centrinėje Raseinių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į vakarus nuo Raseinių.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Gedminaičiai

Gedminaičiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, paribyje su Klaipėdos rajonu, 3 km į šiaurės rytus nuo Švėkšnos, prie kelio Švėkšna – Judrėnai. Rytiniu ir šiauriniu pakraščiu teka Graumena (Šalpės kair. intakas). Ribojasi su Papjaunio, Jurkiškės, Kančaičių (visi Švėkšnos sen.), Bareikų, Pakalniškių (abu Veiviržėnų sen.) kaimais.

Gedminaičių-Gedikų seniūnaitijos centras. Gedminaičiuose yra senosios kaimo kapinės, dvaro ūkinių pastatų likučiai, Graumenos hidrografinis draustinis. Už kaimo rytinės ribos, Pakalniškių kaime yra Pakalniškių, dar vadinamas Gedminaičių piliakalnis.

Istorija 
Gedminaičiai minimi 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje. Gyveno 9-ios drevininkų šeimos. 1695 m. – 13 drevininkų šeimų. 1820 m., padalijus Švėkšnos dvaro valdą, Gedminaičiai ir aplinkiniai kaimai atiteko Lietuvos istorijos, kalbos ir kultūros tyrinėtojui grafui Jurgiui Plateriui (1810–1836); 1831–1834 m. pas jį Gedminaičiuose gyveno ir jo biblioteką tvarkė rašytojas Simonas Stanevičius. Nuo 1899 m., mirus grafo J. Platerio sūnui Teodorui, Gedminaičių dvaras priklausė Švėkšnos dvaro savininkams. Po žemės reformos, tarpukaryje, Gedminaičių dvaro centrą (80 ha) nupirko Lietuvos valstybės diplomatas Eduardas Jatulis. Pokaryje iš Gedminaičių į Sibirą ištremtos Stanislovo Eidėno (5 asmenys), Antano Norvilo (4 asm.), Jono Raukos (2 asm.), Mykolo Šlajaus (3 asm.) šeimos. Sovietmečiu kurį laiką veikė pradinė mokykla (uždaryta 1962 m.), buvo nedidelis smėlio karjeras (0,2 ha), žemė priklausė „Švėkšnos“ tarybiniam ūkiui. Dabar vyrauja smulkūs gyvulininkystės ūkiai – 2003 m. 12 ūkių laikė 64 galvijus.
1923 metais kaime buvo 8 ūkiai, 54 gyventojai, 1997 – 19 ūkių, 40 gyventojų.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Gedminaičiuose gimė:
 Bronislovas Budvytis, politikas
 Jonas Jucius (1868–1952), knygnešys
 Petras Lidžius (1929–1951), Pušies rinktinės Vilko būrio partizanas, slapyvardis Kardas

Šaltiniai 

 Šilutės rajono savivaldybės Fridricho Bajoraičio viešoji biblioteka. Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Prūsija. Šilutė. 2000.
 Lietuvos gyventojų Genocido ir Rezistencijos tyrimo centras. Lietuvos gyventojų genocidas. 1944–1947. II T. (K-S). Vilnius, 2002.

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Ilgbrastė

Ilgbrastė – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2,5 km į pietryčius nuo Švėkšnos, kelio Švėkšna – Kvėdarna dešinėje; ribojasi su Vilkėno kaimu.

1945 m. rugsėjo 4 d. Ilgbrastėje partizanai nukovė 3 stribus ir milicininką.

Verslas: smulkūs gyvulininkystės ūkiai – 4 ūkiai laikė 39 galvijus (2003 m.).

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Ramūnas Karbauskis

Ramūnas Karbauskis (g. 1969 m. gruodžio 5 d. Naisiuose, Šiaulių raj.) – Lietuvos agronomas, verslininkas, ūkininkas, politikas, mecenatas.

Biografija 
1987–1988 m. Lietuvos jaunių rusiškų šaškių rinktinės narys. Tarptautinių ir rusiškų šaškių kandidatas į sporto meistrus. Šiaulių rajono jaunimo centro steigėjas, Lietuvos ūkininkų sąjungos narys. Žmona Lina, sūnūs – Justinas ir Mantas. Brolis – teatro režisierius, Maskvos V. Majakovskio teatro meno vadovas Mindaugas Karbauskis.

1988 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą, 1994 m. – Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultetą, įgijo mokslinio agronomo specialybę. 1990 m. įsteigė uždarąją akcinę bendrovę „Agrokoncernas“. Agrokoncerno grupės prezidentas. Nuo 1998 m. ūkininkas.

1996–2004 m. ir 2016–2020 m. Seimo narys. Nuo 2000 m. spalio 24 d. iki 2001 m. gegužės 15 d. Seimo Pirmininko pavaduotojas. 2016–2020 m. Seimo Kultūros komiteto pirmininkas. 1997 m. ir 2003 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys.

1997–2001 m. Lietuvos valstiečių partijos pirmininkas, 2001–2009 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos pirmininko pirmasis pavaduotojas, 2009–2012 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos pirmininkas, nuo 2012 m. Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos pirmininkas. 2016–2019 m. ir 2020 m. šios partijos frakcijos seniūnas Lietuvos Respublikos Seime.

Nuo 2006 m. Lietuvos šaškių federacijos prezidentas. Nuo 2009 m. Lietuvos žemaitukų asociacijos vicepirmininkas. Serialo „Naisių vasara“ scenarijaus autorius ir mecenatas, festivalio visai šeimai „Naisių vasara“ sumanytojas ir mecenatas. Naisių vasaros teatro steigėjas ir mecenatas. 2013 m. kartu su Andriumi Mamontovu įkūrė paramos ir labdaros fondą „Švieskime vaikus“. Baltų dievų muziejaus, Inkilų muziejaus, Baltų žolynų muziejaus, Krašto istorijos muziejaus Naisiuose sumanytojas ir mecenatas. Šiaulių rajono jaunimo centro steigėjas.

2020 m. lapkričio 24 d., protestuodamas prieš naujosios valdančiosios daugumos (TS-LKD, Laisvės partija, LRLS) postų skirstymą, atsisakė Seimo nario mandato.

Šaltiniai 
 

Seimo nariai
Lietuvos agronomai
Lietuvos verslininkai
LR Seimo pirmininko pavaduotojai
Tautvydas Barštys (1958)

Tautvydas Barštys (g. 1958 m. rugsėjo 5 d. Balkasodyje, Alytaus rajonas) – verslininkas, Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1977 m. baigė Alytaus politechnikumą, technikas-mechanikas. 2005 m. Kauno technologijos universitete baigė vadybos ir verslo administravimo studijas. 2009 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, gyvulininkystės technologijos magistras. 2014 m., apgynęs disertaciją tema „Seleno ir vitamino E įtaka viščiukų broilerių produktyvumui, virškinimo procesams ir produkcijos kokybei“, tapo zootechnikos mokslų daktaru. 

1993 m. įsteigė „Kauno grūdų“ akcinę bendrovę. 1996 m. bendrovė įsigijo „Kaišiadorių paukštyno“, 1997 m. – „Vilniaus paukštyno“ bendroves, 1999 m. – „Zelvės“ įmonę. Įmonių grupės „Kauno grūdai“ valdybos pirmininkas. Nuo 2006 m. balandžio 26 d. Lietuvos grūdų perdirbėjų asociacijos prezidentas. 2006 m. atliktais žurnalo „Veidas“ tyrimo duomenimis, verslininkas T. Barštys turtingiausių Lietuvos žmonių 30-uke užima 15 vietą.

2003 m. vienas iš Rolando Pakso rinkimų kampanijos rėmėjų. 2003–2007 m. pagal LLDP sąrašą, 2007–2011 m. Liberalų ir centro sąjungos sąraše ir nuo 2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys. 

LMKL krepšinio klubo „Viktorija“ prezidentas. AB „Kauno grūdai“ labdaros ir paramos fondo pirmininkas. „Kauno grūdai-1“ komandos narys. Prabangių automobilių kolekcininkas bei kelių autoklubų narys, automobilininkas mėgėjas, automobilių sporto entuziastas, lakūnas, skraidantis privačiu lėktuvu.

Žmona Sigita, sūnus Tautvydas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Anketa 
 Apie T. Barštį 

Lietuvos verslininkai
Kauno politikai
Lietuvos kolekcionieriai
Lietuvos lakūnai
Lietuvos automobilių lenktynininkai
Kas yra kas Lietuvoje

Kas yra kas Lietuvoje – projektas, kurio tikslas – Lietuvos visuomenės, jos žmonių ir laimėjimų pristatymas.

Žinynai „Kas yra kas Lietuvoje“ leidžiami nuo 1995 m. Nuo 2019 m. projektą tęsia UAB „Kas yra kas Lietuvoje“ ("Leidybos studija" grupės įmonė).

Kas yra kas Lietuvoje 20/21 
Naujausias žinyno leidimas „Kas yra kas Lietuvoje 20/21“ išleistas 2022 m. pradžioje. Leidinyje pristatoma išsami 2021 m. Lietuvos valstybės sąranga – 11 svarbiausių visuomenės gyvenimo sričių, 25 verslo sektoriai, 7000 įtakingiausių ir savo srityse daugiausia pasiekusių Lietuvos žmonių biografijų, apie 500 reikšmingiausių institucijų ir 1500 didžiausių verslo įmonių. 

Publikuotas dviem formatais: klasikinis spausdintas leidinys ir elektroninė versija internete www.kasyrakas.lt

Chronologija 
 Kas yra kas Lietuvoje 95/96
 Kas yra kas Lietuvoje 97/98
 Kas yra kas Lietuvoje 2000
 Kas yra kas Lietuvoje 2002
 Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai 2004
 Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai 2006
 Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai 2008
 Kas yra kas Lietuvoje 2009. Auksinis Tūkstantmečio leidimas („Tūkstantmečio žmonės“)
 Kas yra kas Lietuvoje 2015
 Kas yra kas Lietuvoje 2018
 Kas yra kas Lietuvoje 20/21

Regioniniai žinynai 
 KYK Serija „10 Lietuvos regionų“ (po vieną leidinį kiekvienai apskričiai)
 Serija „Kraštiečiai“

Specializuoti žinynai 
 Kas yra kas Lietuvoje. Švietimas ir studijos
 Kas yra kas Lietuvoje. Medicina
 Kas yra kas. Lietuvos moterys
 Kas yra kas Lietuvoje. Verslas ir vadyba
 Apybraižų rinkinys „Lietuvos verslo istorija“

Elektroninė žinyno versija 

Elektroninė žinyno versija skelbiama portale www.kasyrakas.lt

E-versijoje - Lietuvos visuomenės sąranga, svarbiausių Lietuvos žmonių biografijos, reikšmingiausios institucijos ir didžiausios verslo įmonės.

Nuorodos 
 

Lietuviškos enciklopedijos
Biografiniai žinynai
Elektroninės enciklopedijos
Jokšai (Šilutė)

Jokšai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 5,5 km į šiaurę nuo Švėkšnos; iš pietų prieina miškelis, vadinamas Šventiniu mišku (8 ha).

Jokšų kaimas ribojasi su Padubrinų, Slabados, Lekių, Šiūparių kaimais.

Jokšų kaime yra senosios kaimo kapinės.

Istorija 

Istoriniai dokumentai byloja, kad senovėje Jokšų kaimas priklausė Švėkšnos klebonijai. Kaimas minimas 1795 m. Švėkšnos klebonijos turto surašymo akte. Jokšų kaiminystėje yra buvęs, taip pat klebonijai priklausęs, Vabališkės kaimas, kuriam XIX a. pabaigoje sunykus, tapo Jokšų kaimo vietove.

1919 m. Jokšų kaime įsteigta pradžios mokykla.

1949 m. rugsėjo 25 d. mūšyje Jokšuose partizanai nukovė Švėkšnos liaudies gynėjų būrio narį I. I. Knezkiną.

Jokšuose gimė fizikas habil. daktaras Petras Serapinas (g. 1940 m.).

Gyventojai

Šaltiniai 

 Šilutės rajono savivaldybės Fridricho Bajoraičio viešoji biblioteka. Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Prūsija. Šilutė. 2000.
 Alicija Rugytė. Švėkšna. Čikaga. 1974. P.111.

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Arvydas Avulis

Arvydas Avulis – lietuvių verslininkas, statybų bendrovės „Hanner“ vadovas, valdybos pirmininkas ir pagrindinis akcininkas.

Biografija 

Avulis baigė tuometinį Vilniaus inžinerinį statybos institutą, įgijo miestų statybos inžinieriaus specialybę. Studijų metu buvo sportinio turizmo draugijos nariu, užsiiminėjo alpinizmu. Dabar mėgsta ekstremalų turizmą ir ekstremalų sportą, buvo Antarktidoje, užsiima jėgos aitvarų sportu, taip pat golfu.

Nuo 1991 m. pradėjo verstis verslu, teko ne kartą keisti verslo pobūdį. 1995 m. pradėjo vystyti nekilnojamąjį turtą.

2021 m. manoma, kad jo turto vertė apie 130 mln. €

„Hanner“ 
A. Avulis yra vieno didesnių koncernų Lietuvoje AB „Hanner“ vadovas, valdybos pirmininkas ir pagrindinis akcininkas. Taip pat eina pareigas įvairių Lietuvos bendrovių valdybose. AB „Hanner“ veikia Lietuvoje, Latvijoje, Rumunijoje, Rusijoje, Baltarusijoje ir Ukrainoje, vysto gyvenamosios ir komercinės paskirties nekilnojamojo turto projektus. Įmonių grupės apyvarta siekia 43 mln. € Lietuvoje ir 30 mln. € Latvijoje. Vienas žymesnių bendrovės statinių – Vilniaus prekybos centras „Europa“.

Apdovanojimai 

 Verslo šlovės galerijos laureatas.

Išnašos 

Lietuvos verslininkai
Lietuvos vadybininkai
Verslo šlovės galerijos laureatai
Neuroekonomika

Neuroekonomika () – tarpdisciplinininė neuromokslų bei ekonomikos sritis, tirianti, kaip yra priimami ekonominiai sprendimai. Kiti mokslai kaip (neuro)psichologija, kognityviniai mokslai yra fakultatyvinės tyrimų disciplinos, papildančios ir padedančios interpretuoti gautus rezultatus.

Viena iš neuroekonomikos tyrimo sričių – reklama ir su ja susiję sprendimai; tai tiria neurorinkodara.

Nuorodos 
 Applied Neuroscience, Austrija  Taikomieji neuromokslai
 Miunsterio u. neuroekonomistai
 NeuroEconomics Conference (ConNEcs) Neuroekonomikos konferencija
 NeuroPsychoEconomics (žurnalas, konferencijos) Neuroekonomikos bei neuropsichologijos mokslininkų asociacija

Literatūra 
 Ahlert, D./Kenning, P. (2006): Neuroökonomik. In: Zeitschrift für Management, 1. Jg., Nr. 1, S. 24-47.

Ekonomikos sritys
Ekonomika
Socialinė psichologija
Kontržvalgyba

Kontržvalgyba (t. p. kontražvalgyba) – veikla, kuria siekiama sustabdyti, apsunkinti sąlygas ar eliminuoti svetimų, priešiškų organizacijų žvalgybinę veiklą ar ją neutralizuoti.

Kontržvalgyba apima svetimų tarnybų agentų (per)verbavimą, jų veiklos tyrimą, sekimą, ketinimų tyrimą.

Pagal rūšis gali būti išskiriama karinė, ekonominė, ideologinė, mokslinė, techninė, atominė kontržvalgyba.

Asmuo, vykdantis tokią veiklą, – kontržvalgybininkas.

Metodai 

 Dezinformacija
 Agentų užverbavimas (žr. dvigubas agentas)
 Komunikacijos ryšių kontrolė, stebėjimas
 Informacijos rinkimas
 kt.

Žvalgyba
Specialiosios tarnybos

Specialiosios tarnybos – valstybės institucijos, kurių paskirtis – saugumo užtikrinimas, žvalgyba, kontržvalgyba, spec. uždaviniai, ginant ir užtikrinant valstybės interesus.

Lietuvos spec. tarnybos yra šios: Specialiųjų tyrimų tarnyba, Valstybės saugumo departamentas, KAM II OD ir kt.

Nuorodos 
 http://www.fas.org/irp/world/index.html – ST sąrašas
 http://www.nachrichtendienste.ch  – Šveicarijos ST
 http://www.geheimdienste.org  – Vokietijos ST
 http://www.facts.biz.ly/Nachrichtendienste.html 
 http://nachrichtendienst.biz
 Žvalgybos organizacijų vadovas  (Geneva Centre for the Democratic Control of Armed Forces, 2005; PDF)
Gestapas

Gestapas (, akronimas iš Ge(heime) Sta(ats)po(lizei)) – slaptoji nacistinės Vokietijos policija, vad. „politinė policija“, pavaldi vidaus reikalų ministerijai. Buvo sudaryta iš 5 skyrių.

Vokietijoje atėjus į valdžią naciams, reikėjo organizacijos, kuri slapta sektų, gaudytų ir naikintų Hitlerio priešus. 1933 m. balandžio 26 d. tokią organizaciją įkūrė Hermanas Gėringas (Hermann Göring), kartu su Rudolfu Dylsu (Rudolf Diels), Prūsijos policijos vadu. 1934 m. Gėringas perdavė gestapo kontrolę į SS rankas.

Antrojo pasaulinio karo metu gestapo organizacija pritraukė daugiau kaip 40 000 narių, o ryšininkų, agentų ir informatorių buvo apie 160 000. Vermachtui nukariavus kurią nors šalį, gestapininkai, vilkėdami civilius drabužius arba SS uniformas, naikino užgrobtos šalies komunistus, žydus, partizanus ir kt.

1946 m. Niurnbergo teisme gestapas buvo pripažintas nusikalstama organizacija.

Vokietijos specialiosios tarnybos
Trečiasis reichas
Vokietijos policija
Žemaičiai

Žemaičiai – Vakarų Lietuvoje gyvenantys žemaičių (baltų genties) palikuonys.

Dabar žemaičių etnoso samprata dvejopa. Pagal vieną žemaičiai laikomi lietuvių tautos subetnosu (potaute), kalbantys lietuvių kalbos žemaičių tarme.  Pagal šią sampratą šis lietuvių subetnosas kartu yra ir viena iš 5 dabartinių lietuvių tautos etnografinių grupių. Pagal kitą sampratą žemaičiai laikomi atskira tauta, kalbančia žemaičių kalba (žemaičių kalba tarptautiniame ISO registre 2010-06-30 įregistruota kaip savarankiška gyva kalba: ISO 639-3). Šią sampratą palaiko asmenys, save priskiriantys žemaičių tautybei.

Žemaičių tautybę pripažino ir carinė, ir stalininė Rusija. Pagal 1897 metų Rusijos imperijos visuotinio gyventojų surašymo duomenis vien tik Kauno gubernijoje gyveno 444 921 žemaičių tautybės asmenų (lietuvių buvo 574 853). Tuo metu Telšių mieste iš 6205 gyventojų žydų buvo 3080, žemaičių 1275, o lietuvių nebuvo nei vieno. Sovietiniame 1926 metų tautybių klasifikatoriuje žemaičių tautybė taip pat buvo pripažįstama. 2003 m. žemaičių tautybę raštiškai deklaravo keli tūkstančiai Lietuvos Respublikos gyventojų, tai patvirtino nepriklausomas auditas. Siekis grąžinti žemaičių tautybei oficialų statusą teisminiu keliu prasidėjęs 2002 metais tęsiasi iki šiol. 

Per 2011 m. surašymą žemaičiais deklaravo save 2169 gyventojai. Daugiausia jų buvo Telšių apskrityje , iš 2011 m. rinkimuose į savivaldybes išrinktų tarybos narių vienas asmuo nurodė esantis žemaičių tautybės.

Šaltiniai

Literatūra 
 Mes, žemaičiai: albumas / Arūnas Baltėnas, Vita Ivanauskaitė-Šeibutienė. – Vilnius: R. Paknio leidykla, 2011. – 224 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-736-40-0

Nuorodos 

 XX a. pr. žemaičiai Brockhaus'o enciklopedijoje 

Žemaitija
Generolas

Generolas – vienas aukščiausių aukštesniųjų karininkų laipsnių.

Pirmą kartą įvestas XVI a. Prancūzijoje. Rusijoje minimas 1657 m., valdant carui Aleksejui Michailovičiui.

Pakopos 

Yra skiriamos kelios pakopos:
 Brigados generolas
 Generolas majoras
 Generolas leitenantas
 Generolas pulkininkas arba tiesiog generolas
 Armijos generolas

Lietuva 
Dabartinėje Lietuvos kariuomenėje generolo laipsnio nėra. Tačiau saugumo generolo laipsnis yra Lietuvos respublikos valstybės saugumo departamento pareigūnų laipsnių sistemoje. Saugumo generolo laipsnis yra suteikiamas saugumo pareigūnams, užimantiems LR VSD generalinio direktoriaus pareigas. Pvz., taip 2010 m. balandžio 9 d. saugumo generolo laipsnį gavo Gediminas Grina.

Nuorodos 

Kariniai laipsniai
Pasaulio Prekybos Organizacija

Pasaulio prekybos organizacija (PPO,  arba WTO, ,  arba OMC) – tarptautinė organizacija, nustatanti tarptautinės prekybos taisykles ir sprendžianti prekybinius konfliktus tarp į ją įstojusių šalių, kurios visos yra pasirašę apie 30 sutarčių. Veiklą pradėjo 1995 m. 2011 metų pabaigoje joje buvo 152 narės ir 26 stebėtojos. Sąjungos būstinė įsikūrusi Ženevoje.

Lietuva yra šios organizacijos narė nuo 2001 m.

Misija 
PPO siekia išplėsti tarptautinės prekybos mastus, naikindama įvairius prekybos barjerus ir suteikdama platformą įvairioms su tuo susijusioms deryboms.

Pagrindiniai principai 
 Šalis negali teikti nepelnytos pirmenybės vienam užsienio prekybos partneriui prieš kitą. Ji taip pat negali diskriminuoti užsienio prekių bei paslaugų.
 Prekyba turi keistis link didesnės prekybos laisvės, naikinant mokestinius ir kitokius barjerus.
 Prekybos procesai turi būti numatomi, visiems partneriams žinant, jog įvairūs prekybos barjerai nebus iškelti staiga ir dirbtinai.
 Prekyba turi keistis link didesnės konkurencijos
 Prekyba turi būti priderinta prie prasčiau išsivysčiusių šalių, paliekant joms ilgesnius pereinamus periodus, daugiau lankstumo ir kai kurias privilegijas.

Valdymo principai 
PPO valdomas konsensuso principu – visi nariai diskusijų metu turi sutarti dėl bendro požiūrio. Šis principas skiriasi nuo daugelyje kitų tarptautinių organizacijų taikomo balsavimo. Manoma, jog taip priimami geresni sprendimai, tačiau tai ilgiau užtrunka.

Kritika 
Antiglobalistai teigia, jog išsivysčiusios šalys PPO diskusijose turi svaresnį balsą ir taip išsidera palankesnes sąlygas (pavyzdžiui, dideles importo į kitą šalį kvotas, pačios tuo metu blokuodamos besivystančių šalių importą į savo teritoriją). Tai ypač pastebima žemės ūkyje, kuris išsivysčiusiose šalyse yra labai valstybės apsaugotas, tuo tarpu besivystančios šalys spaudžiamos atverti savo rinkas importui iš užsienio.

Tarptautinės ekonominės organizacijos
Borskojė (Šivėnai)

Borskojė (, , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2005 m. Slavinsko kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 
Sembos žemės kaimo pavadinimas Sīwenawō prūsiškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas.  1947–2005 m. Borskojės apylinkės (Борский cовет) centras.

Gyventojai

Apylinkė 

Borskojė apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Borskojė bankgorodov.ru

Šivėnai
Gvardeisko rajono gyvenvietės
Lindenava

Lindenava arba Ozerkai (, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Ozerkų kaimo gyvenvietės centras.

Istorija 
Notangos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities kaimas.  1947–2008 m. Ozerkų apylinkės (Озёрский cовет) centras.

Gyventojai

Apylinkė 
Ozerkų apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Ozerkai bankgorodov.ru

Lindenava
Gvardeisko rajono gyvenvietės
Slavinskas (Auksapiai)

Slavinskas (, , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, Deimenos kairiajame krante, nuo 2005 m. Slavinsko kaimo gyvenvietės centras.

Istorija 
Sembos žemės kaimo pavadinimas Galdē prūsiškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas.  1947–2005 m. Slavinsko apylinkės (Славинский cовет) centras.

Gyventojai

Apylinkė 

Slavinsko apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Slavinskas bankgorodov.ru

Auksapiai
Gvardeisko rajono gyvenvietės
Zarečjė (Prieglius)

Zarečjė (, , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Ozerkų kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 
Notangos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas.  1947–2008 m. Zarečjės apylinkės (Зареченский cовет) centras.

Gyventojai

Apylinkė 
Apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Zarečjė bankgorodov.ru

Prieglius
Gvardeisko rajono gyvenvietės
Zorinas (Pupkaimis)

Zorinas (, , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2005 m. Zorino kaimo gyvenvietės centras.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas.  1947–2005 m. Zorino apylinkės (Зоринский cовет) centras.

Gyventojai

Apylinkė 

Zorino apylinkės teritorijoje 1947 m. buvo 16, išliko šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Zorinas bankgorodov.ru

Pupkaimis
Gvardeisko rajono gyvenvietės
Kuibyševskojė

Kuibyševskojė (, , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2005 m. Zorino kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas Sūdavō prūsiškos kilmės. 1301 m. minima gyvenvietė Sudowe.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas.  1947–2005 m. Kuibyševskojės apylinkės (Куйбышевский cовет) centras.

Gyventojai

Apylinkė 

Kuibyševskojės apylinkės teritorijoje 1947 m. buvo 30, išliko šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Kuibyševskojė bankgorodov.ru

Sūdava
Gvardeisko rajono gyvenvietės
Carmelo Anthony

Carmelo Anthony (g. 1984 m. gegužės 29 d., Niujorke) – JAV krepšininkas, nuo 2004 atstovauja JAV rinktinei. Šiuo metu žaidžia NBA  ''Los Angeles Lakers'' komandoje. 

Turi JAV ir Puerto Riko pilietybes.

Pasiekimai 
 2003 metų NCAA čempionas
 2003 metų geriausias NCAA krepšininkas
 2004 metų Olimpinių žaidynių bronzos medalio laimėtojas
 2006 metų Pasaulio čempionato bronzos laimėtojas
 2008, 2012, 2016 metų Olimpinių žaidynių aukso medalio laimėtojas
 Per vieną kėlinį surinko 33 taškus
Visų žvaiždžių rungtynių dalyvis: 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016 m.
Antroji NBA rinktinė: 2010 m.
Trečioji NBA rinktinė: 2006, 2007, 2009, 2012 m.
Pirmoji naujokų rinktinė: 2004 m.

Nuorodos 
 Oficialus Carmelo Anthony tinklalapis 

Anthony, Carmelo
JAV olimpiečiai
Lesnojė (Didieji Lankininkai)

Lesnojė (, , nuo 1938 m. birželio 6 d. Groß Lenkenau, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 11 km į rytus nuo Ragainės, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nemano miesto gyvenvietės kaimas.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas, kaimo bendruomenė, nuo 1935 m. balandžio 1 d. savivaldybė.  1946–2008 m. Bolšoje Selo apylinkės (Большесельский cовет) centras.

Kaime yra dvi parduotuvės, vaikų darželis, pirtis.

Gyventojai 
Kaime 2010 m. buvo 50 gyvenamųjų namų.

Apylinkė 
Bolšoje Selo apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Lesnojė bankgorodov.ru
 Lesnojė foto-planeta.com

Ragainės apskrities gyvenvietės
Nemano rajono gyvenvietės
Žilinas (Žiliai)

Žilinas (, , nuo 1936 m. rugsėjo 17 d. Schillen, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 16 km į pietvakarius nuo Ragainės, nuo 2008 m. birželio 30 d. Žilino kaimo gyvenvietės centras.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas, kaimo bendruomenė, nuo 1935 m. balandžio 1 d. savivaldybė.  1946–2008 m. Žilino apylinkės (Жилинский cовет) centras.

Gyventojai

Apylinkė 

Žilino apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Žilinas bankgorodov.ru
 Žilinas foto-planeta.com

Ragainės apskrities gyvenvietės
Nemano rajono gyvenvietės