joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Adomas Chmara

Adomas Mykolas Stanislovas Chmara (1720 m. gruodžio 20 d. – 1805 m. birželio 9 d.) – LDK valstybinis veikėjas, Minsko medžioklis (1748 m.) ir taurininkas (1756 m.), mažojo antspaudo sekretorius (1752–1760 m.), Minsko kaštelionas (1779–1784 m.), paskutinis Minsko vaivada (1784–1793) m., Nuolatinės tarybos narys nuo 1783 metų, Šv. Stanislovo ir Baltojo erelio ordinų kavalierius.

Biografija 

Lietuvos neturtingų bajorų Chmarų giminės atstovas, herbo „Kšivda“ savininkas, Antonijaus Chmaros ir Katerinos Vėževičiūtės sūnus.

1748 m. Adomas Chmara gavo Minsko medžioklio pareigybę, 1752 m. tapo mažos spaudos sekretoriumi, 1756 m. – Minsko pataurininkiu. 1760 metais Adomas Chmara tapo viceprokuroru, o 1765 m. – Lietuvos prokuroru.

1761–1782 m. ne kartą buvo renkamas pasiuntiniu (deputatu) į seimus, 1785 m. buvo renkamas LDK tribunolo maršalka. 1764 m. tapo LDK generalinės konfederacijos nariu. 1779 metais Adomas Chmara gavo Minsko kašteliono pareigybę.

Stengėsi reformuoti savo ūkį: statė malūnus, gamino plytas, užsiiminėjo vyno gamyba, domėjosi savo valstiečių gyvenimu. Išleido knygą apie ūkio valdymą: „Instrukcija ekonomui“. 1780 m. pastatė rūmus, kuriuose buvo biblioteka, archyvas ir ligoninė.

Buvo vedęs Marianą Vainą-Oranskytę, santuokoje su ja vaikų neturėjo.

Adomas Chmara buvo palaidotas savo pastatytoje bažnyčioje, Dubrovo kaime.

Išnašos

Literatūra 
 Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.

|-

Lietuvos bajorai
Minsko kaštelionai
Minsko vaivados
Lietuvos tribunolo maršalkos
LDK prokurorai
Žemietijos medžiokliai
Bogoliubovas

Bogoliubovas () – gyvenvietė Rusijoje, Vladimiro srityje, Suzdalės rajone, 2 km į šiaurės rytus nuo Vladimiro. Įsikūręs prie Nerlės ir Kliazmos upių santakos. Praeina „Volgos“ plentas, yra geležinkelio stotis.

Bogoliubovas svarbus religinis, turistinis Rusijos centras, patenkantis į „Rusijos aukso žiedą“. Yra 1165 m. įkurta Prieglobsčio prie Nerlės cerkvė (UNESCO pasaulio paveldo objektas), 1155 m. įkurtas Bogoliubovo moterų vienuolynas su Bogoliubovo ikona, 1158–1165 m. Šv. Dievo Motinos Gimimo cerkvė, miesto tvirtovės liekanos.

Istorija 

Bogoliubovas įkurtas 1158 m. kunigaikščio Andrejaus Bogoliubskio. Pasakojama legenda, kad kunigaikštis gabenęs Vladimiro ikoną iš Vladimiro į Rostovą, bet už 10 km žirgai stojo piestu ir toliau nėjo. Toje vietoje kunigaikštis nakvojo ir susapnavo sapną, kuriame regėjo Dievo Motiną, todėl čia nusprendė pastatyti vienuolyną. 1177 m. Bogoliubovą nuniokojo Riazanės kunigaikštis Glebas, o 1238 m. tvirtovę sugriovė mongolai–totoriai. XVII–XIX a. šventyklos plėtėsi. Po Spalio revoliucijos buvo uždarytos. 1960 m. Bogoliubovui suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. 1992 m. vienuolynas vėl atidarytas.

Šaltiniai 

Vladimiro sritis
Rusijos gyvenvietės
Mėdlingo apskritis

Miodlingo apskritis yra Žemutinės Austrijos „pramonės ketvirtyje“ (Industrieviertel).

Apskritis ribojasi su pietine Vienos dalimi. Landšaftą formuoja vynuogynai ir Vienos miškas su Föhrenberge gamtos parku.

Istorija 

Miodlingo apskritis atsirado 1896 m., iki tol šios apskrities bendruomenės buvo Badeno apskrityje. 1938 m. apskritis prijungta prie Didžiosios Vienos kaip 24-ta apskritis, o dalis bendruomenių įėjo į 25-tą apskritį. 1954 m. vėl atkurta savarankiška Miodlingo apskritis, kuri įėjo į Žemutinės Austrijos žemę.

Gyventojų skaičiaus raida 

</div>

Ūkis 

Plotu Miodlingo apskritis yra viena mažiausių, tačiau ekonomiškai viena stipriausių Austrijoje. Joje surenkami didžiausi mokesčiai. Daugelis įmonių yra rytinėse lygumose, miškingose bendruomenėse daugiausia yra gyvenamieji būstai, taip pat čia antruosius namus turi daug Vienos gyventojų. Didžiausia įmonė yra vienas didžiausių Europos prekybos centrų – Shopping City Süd (SCS).

Susisiekimas 

Miodlingo apskritis yra vienintelė Austrijoje, kurioje yra keturios skirtingos autostrados ir greitkeliai: Autostrada A2 (Austrija) Pietinė autostrada, A21 išorinio aplinkkelio autostrada, Vienos aplinkkelis S1 ir A3 Pietryčių autostrada. Kiti svarbūs keliai yra buvę federaciniai plentai B17 Triesterstraße ir B16.

ÖBB Pietų geležinkelis yra svarbiausia šiaurės-pietų jungtis. Be to yra Potendorfo linija, Aspango ir Badeno geležinkeliai.

Administracinis suskirstymas 

Miodlingo apskrityje yra 20 bendruomenių, tarp jų vienas miestas.

Austrijos teritoriniai vienetai
2013 m. Monako Grand Prix

2013 m. Monako Grand Prix buvo 6-osios 2013 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko Monako trasoje gegužės 23-26 dienomis.

Kvalifikacija 
{| class=wikitable style="font-size:95%"
! Vieta
! Nr.
! Lenktynininkas
! Komanda
! 1 dalis
! 2 dalis
! 3 dalis
! Starto vieta
|-
! 1
| align="center" | 9
|  Nico Rosberg
| Mercedes
| 1:24.620
| 1:16.135
| 1:13.876
| 1
|-
! 2
| align="center" | 10
|  Lewis Hamilton
| Mercedes
| 1:23.779
| 1:16.265
| 1:13.967
| 2
|-
! 3
| align="center" | 1
|  Sebastian Vettel
| Red Bull-Renault
| 1:24.243
| 1:15.988
| 1:13.980
| 3
|-
! 4
| align="center" | 2
|  Mark Webber
| Red Bull-Renault
| 1:25.352
| 1:17.322
| 1:14.181
| 4
|-
! 5
| align="center" | 7
|  Kimi Räikkönen
| Lotus-Renault
| 1:25.835
| 1:16.040
| 1:14.822
| 5
|-
! 6
| align="center" | 3
|  Fernando Alonso
| Ferrari
| 1:23.712
| 1:16.510
| 1:14.824
| 6
|-
! 7
| align="center" | 6
|  Sergio Pérez
| McLaren-Mercedes
| 1:24.682
| 1:17.748
| 1:15.138
| 7
|-
! 8
| align="center" | 15
|  Adrian Sutil
| Force India-Mercedes
| 1:25.108
| 1:17.261
| 1:15.383
| 8
|-
! 9
| align="center" | 5
|  Jenson Button
| McLaren-Mercedes
| 1:23.744
| 1:17.420
| 1:15.647
| 9
|-
! 10
| align="center" | 18
|  Jean-Éric Vergne
| Toro Rosso-Ferrari
| 1:23.699
| 1:17.623
| 1:15.703
| 10
|-
! 11
| align="center" | 11
|  Nico Hülkenberg
| Sauber-Ferrari
| 1:25.547
| 1:18.331
|
| 11
|-
! 12
| align="center" | 19
|  Daniel Ricciardo
| Toro Rosso-Ferrari
| 1:24.852
| 1:18.344
|
| 12
|-
! 13
| align="center" | 8
|  Romain Grosjean
| Lotus-Renault
| 1:23.738
| 1:18.603
|
| 13
|-
! 14
| align="center" | 17
|  Valtteri Bottas
| Williams-Renault
| 1:24.681
| 1:19.077
|
| 14
|-
! 15
| align="center" | 21
|  Giedo van der Garde
| Caterham-Renault
| 1:26.095
| 1:19.408
|
| 15
|-
! 16
| align="center" | 16
|  Pastor Maldonado
| Williams-Renault
| 1:23.452
| 1:21.688
|
| 16
|-
! 17
| align="center" | 14
|  Paul di Resta
| Force India-Mercedes
| 1:26.322
|
|
| 17
|-
! 18
| align="center" | 20
|  Charles Pic
| Caterham-Renault
| 1:26.633
|
|
| 18
|-
! 19
| align="center" | 12
|  Esteban Gutiérrez
| Sauber-Ferrari
| 1:26.917
|
|
| 19
|-
! 20
| align="center" | 23
|  Max Chilton
| Marussia-Cosworth
| 1:27.303
|
|
| 22*
|-
! colspan=8 | 107% laiko:1:29.293
|-
! 21
| align="center" | 22
|  Jules Bianchi
| Marussia-Cosworth
| nėra laiko
|
|
| 20*
|-
! 22
| align="center" | 4
|  Felipe Massa
| Ferrari
| nėra laiko
|
|
| 21*
|-
! colspan=8 | Šaltinis:
|-
|}Pastabos: – Max Chilton gavo 5 starto pozicijų baudą už pavarų dėžės keitimą.
 – Jules Bianchi neparodė laiko, atitinkančio 107 proc. taisyklę dėl variklio gedimo, bet teisėjai leido jam startuoti.
 – Felipe Massa neparodė laiko, atitinkančio 107 proc. taisyklę, bet teisėjai leido jam startuoti.

 Lenktynės 

 Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos:''' pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2013 sporte
Bogdanas Sapiega (1530)

Bogdanas Povilas Sapiega (apie 1530–1593) – LDK valstybinis veikėjas, Belzo pakamaris (nuo 1566 metų), Bresto (1579–1585 m.) ir Smolensko kaštelionas (1585–1588 m.), Minsko vaivada (1588–1593 m.), Gomelio seniūnas (1572–1582 m.).

Biografija 
Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas, Naugarduko vaivados Povilo Ivanovičiaus Sapiegos antrasis sūnus nuo pirmos santuokos su kunigaikštyte Elena Jurjevna Alšeniškaite (m. iki 1558). Broliai – Vitebsko vaivada Mikalojus (1526–1599) ir Smolensko vaivada Andrius (apie 1560–1621).

1565 ir 1567 metais Bogdanas Sapiega dalyvavo karinėse kampanijose prieš Rusijos valstybę. Užėmė keletą aukštų LDK valstybinių pareigybių. 1566–1569 metais – Belzo pakamaris. 1572 metais gavo valdyti Gomelio seniūniją.

1572 metais po Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Žygimanto II Augusto mirties Bogdanas Sapiega buvo tarp Fiodoro Ivanovičiaus išrinkimo į Lenkijos sostą ir unijos sudarymo su Rusijos valstybe šalininkų. 1579 m. Bogdanas Sapiega gavo valdyti Bockių kaimą, kur 1580 metais priėmė Lenkijos karalių Steponą Batorą.

1579 metais gavo Bresto kašteliono pareigybę. 1585 metų balandį Bogdanas Sapiega tapo Smolensko kaštelionu. 1587 metais palaikė Švedijos princo Žygimanto Vazos kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą. 1588 metų gegužį gavo Minsko vaivados pareigybę. 1591 metais buvo išrinktas į iždo teismo tribunolą Vilniuje.

Jis buvo stačiatikių brolijos narys Vilniuje ir Lvove, priešinosi kalvinų persekiojimui. Bažnyčios įkūrėjas Bogdanovo kaime (Naugarduko vaivadija).

Mirė prieš 1593 metų liepos 22 dieną.

Šeima ir vaikai 
Bogdanas Sapiega buvo vedęs du kartus. 1560 metais vedė Mariną Andrejevną Kapustą (m. apie 1570), Braclavo kašteliono kunigaikščio Andriaus Timofejaus Kapusto (m. 1571) dukterį. Vaikai:

 Mykalojus Kristupas Sapiega (apie 1558–1638), Minsko ir Naugarduko vaivada
 Povilas Steponas Sapiega (1565–1635), Lietuvos didysis žirgininkas ir  Lietuvos pakancleris
 Andžejus Sapiega (m. 1610), Gomelio ir Belzo seniūnas
 Barbora Sapiegaitė, Lietuvos didžiojo taurininko Petro Valavičiaus žmona
 Sofija Agota Sapiegaitė, 1-mas vyras Gardino kaštelionas Petras Gaika, 2-ras vyras Bresto pakamaris Mikalojus Dominykas Pacas
 Regina (Ana) Sapiegaitė, Slonimo maršalkos Jurijaus Tryznos žmona.

Iki 1579 metų vedė antrą kartą kunigaikštytę Apoloniją Timofejevną Drucką-Sokolinskaitę, kunigaikščio Tomofejaus Jurijevičiaus Druckio-Sokolinskio (m. 1585) ir Avdotijos Bariatinskos dukterį, nuo santuokos su ja vaikų neturėjo.

Literatūra 
 Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.
 Энцыклапедыя гісторыі Беларусі. У 6 т. Т. 6. Кн. 1: Пузыны – Усая / Беларус. Энцыкл.; Рэдкал.: Г. П. Пашкоў (галоўны рэд.) і інш.; Маст. Э. Э. Жакевіч. – Мн.: БелЭн, 2001. – 591 с.: іл. ISBN 985-11-0214-8.

|-

Bogdanas 1530
Minsko vaivados
Bresto kaštelionai
Smolensko kaštelionai
Gomelio seniūnai
2014 m. Monako Grand Prix

2014 m. Monako Grand Prix buvo 6-osios 2014 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko Monako trasoje gegužės 22-25 dienomis.

Kvalifikacija 

Pastabos
 PL (pit lane) – boksai.
 – Jules Bianchi gavo 5 stato pozicijų baudą už pavarų dėžės keitimą.
 – Marcus Ericsson lenktynes pradėjo iš techninio aptarnavimo zonos dėl patirtos avarijos kvalifikacijoje.

Lenktynės 

Pastabos
 – Jules Bianchi finišavo 8-tas, tačiau dėl 5 sekundžių baudos buvo klasifikuotas 9-tas.

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2014 sporte
2014 m. Kanados Grand Prix

2014 m. Kanados Grand Prix – 7-osios 2014 m. Formulės 1 sezono lenktynės, kurios vyko birželio 6-8 dienomis Montrealio trasoje. Tai buvo 51-tas Kanados GP per visą Formulės 1 istoriją.

Lenktynes laimėjęs Daniel Ricciardo tapo ketvirtuoju australu laimėjusiu Formulės 1 etapą – tai yra padarę Jack Brabham, Alan Jones ir Mark Webber.

Kvalifikacija 

Pastabos
 PL (pit lane) – boksai.
 – Kamui Kobayashi gavo 5 starto pozicijų baudą už pavarų dėžės keitimą.
 – Esteban Gutiérrez nedalyvavo kvalifikacijoje, nes mechanikai nespėjo sutaisyti automobilio po avarijos treniruotėse.
 – E. Gutiérrez gavo dar vieną baudą už pavarų dėžės keitimą.

Lenktynės 

Pastabos
 – Sergio Pérez, Felipe Massa ir Esteban Gutiérrez nefinišavo lenktynėse, bet buvo klasifikuoti, nes nuvažiavo daugiau nei 90 % lenktynių.

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2014 sporte
Epšteino alaus darykla

Epšteino alaus darykla – alaus gamykla, veikusi Vilniuje, Paplaujos priemiestyje 1872–1913 m.

Istorija 
Alaus daryklą 1872 m. įkūrė Morduchas Ovsiejus Epšteinas. 1883 m. pastatytas salyklo fabrikas. 1897 m. M. O. Epšteinas įsigijo ir savo verslą sujungė su V. Šopeno alaus darykla. Salyklo fabrikas veikė iki 1913 m. 1915 m. fabrike gaminti džiūvėsiai. 1918 m. pastatus suniokojo gaisras. 2008 m. alaus daryklos kompleksas įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (objekto kodas ).

Šaltiniai

Nuorodos 
(Ne)atrastas Vilnius: Šopeno alaus darykla

Lietuvos buvusios alaus daryklos
Vilniaus įmonės
The Duskeys

The Duskeys – Airijos popmuzikos kvartetas, gyvavęs devintojo dešimtmečio pradžioje. Grupę sudarė keturi nariai: Sandy Kelly, Barbara Ellis, Nina Duskey ir Dan Duskey.

1981 metais grupė dalyvavo nacionalinėje atrankoje į Eurovizijos dainų konkursą, kur užėmė 3 vietą. Po metų The Duskeys atrankoje užėmė pirmą vietą ir galėjo atstovauti Airijai 1982 m. Eurovizijos konkurse, vykusiame Harogeite. Su disco stiliaus daina „Here Today Gone Tomorrow“ kvartetas užėmė vienuoliktą vietą.

Nuorodos 
 Sandy Kelly biografija 
 Daina Here Today Gone Tomorrow

|-

Airijos muzikos grupės
Pop atlikėjai
Airijos atstovai Eurovizijoje
1982 m. Eurovizijos dalyviai
Breslaujos rajonas

Breslaujos rajonas (, ) – rajonas Baltarusijoje, Vitebsko srities vakaruose, Lietuvos ir Latvijos pasienyje. Administracinis centras – Breslauja.

Geografija 

Didžioji rajono dalis yra ežeringoje Breslaujos aukštumoje. Tik pietinę dalį užima Dysnos lyguma. Aukščiausia vieta – 210,6 m (prie Smulkų kaimo). Šiaurine dalimi teka Vakarinė Dvina, o link jos – Dysna, Druja, Drūkša, Janka, Ričia, Družnianka, Svirvyčia, Akmenyčia, Usvyčia, Prorva. Rajone yra virš 200 ežerų, kurie užima apie dešimtadalį rajono ploto; didžiausi – Druvetas, Drūkšiai, Snudai, Bohinas, Strustas, Uklia, Ričių ežeras, Muisa, Ilgaitis, Baltis ir kt. 26 proc. rajono ploto dengia miškai (pušynai, beržynai, eglynai, uosynai). Įsteigtas Breslaujos ežerų nacionalinis parkas.

Gyventojai 
Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 64,59 %,
 lenkai – 18,66 %,
 rusai – 14,26 %,
 kiti – 2,49 %

Gimtoji kalba:
 baltarusių kalba: 49,56 %
 rusų kalba: 45,6 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Breslauja, miesto tipo gyvenvietė – Vidžiai. Svarbiausios gyvenvietės:
 Breslauja (10,1 tūkst. gyv.)
 Vidžiai (2,2)
 Druja (1,2)
 Achremavičai (1,4)
 Slabada (0,8)
 Apsas (0,7)
 Pagoščia (0,5)
 Daliokija (0,4)
 Drūkšiai (0,3)

Galerija

Šaltiniai
Dorupis

Dorupis – upelis pietinėje Lietuvos dalyje, Dzūkijoje, Varėnos rajone, Dzūkijos nacionaliniame parke; Grūdos dešinysis intakas.

Dorupis teka pro Marcinkonių kaimą, kuriame yra patvenktas jo kairysis intakas Duobupis ir sudaro Marcinkonių tvenkinį.

Varėnos rajono upės
Olivia Lewis

Olivia Lewis (g. 1978 m. spalio 18 d.) – Maltos dainininkė iš Kormio.

Olivia atlieka pop, džiazą, bet pirmenybę teikia soul muzikai. O. Lewis buvo pirmoji Maltos dainininkė, kuri sudalyvavo atnaujintame džiazo festivalyje „Malta Jazz festival“. Atlikėja dalyvavo ir daugelyje tarptautinių festivalių Didžiojoje Britanijoje, Italijoje, Rumunijoje, Bulgarijoje, Serbijoje ir Juodkalnijoje, Kazachstane bei Lietuvoje. Dainų festivaliuose Lietuvoje ir Bulgarijoje Olivia užėmė pirmą vietą.

Nuo 1997 m. dainininkė ne kartą dalyvavo šalies muzikos konkurse Malta Song For Europe (nugalėtojas gauna teisę atstovauti Maltai Eurovizijoje). Tik 2007 metais Olivia tapo konkurso nugalėtoja ir išrinkta atstovauti savo šaliai 2007 m. Eurovizijos konkurse, vykusiame Helsinkyje (Suomija). Su lyrine daina „Vertigo“ atlikėja pusfinalyje su 15 taškų užėmė 25 vietą ir į finalą nepateko. Vėliau ši daina tapo to paties pavadinimo filmo garso takeliu.

Nuorodos 

 Daina Vertigo

|-

Maltos dainininkai
Pop atlikėjai
Džiazo atlikėjai
Soul atlikėjai
Maltos atstovai Eurovizijoje
2007 m. Eurovizijos dalyviai
Ludmiła Roszko

Liudmila Roško (, 1913 m. birželio 15 d. Novosvitliwce, Ukraina – 2000 m. gruodžio 19 d. Torunė) – lenkų geologė ir geomorfologė. Kurį laiką gyveno ir dirbo Vilniuje.

Tėvai 
Tėvas – Vasilijus Porfirovičius Rožkovas (), g. 1877 m., kilęs iš Lugansko apylinkių, stačiatikis, žemakilmis, dvasinės seminarijos absolventas, o vėliau baigė Jurjevo universiteto fizikos skyrių. Dirbdamas Smolensko moterų gimnazijoje matematiko mokytoju, mokė Jadvygą Domanską, kilusios iš patriotiškai nusiteikusios lenkų giminės, turinčios aristokratiškų šaknų, katalikę. Kleis metus gyveno Murome, Rusijoje, kur tėvas dirbo mokytoju.

Biografija 
1917 m. kilo revoliucija ir tėvui, vienam iš baltagvardiečių lyderių, teko bėgti, o motina neteko turto. Kartu su dviem dukterimis, Liudmila ir Valerija, atvyko į Vilnių, kur apsigyveno pas brolį.

Vilniuje 1933 m. baigė seserų nazaretiečių gimnaziją ir pradėjo studijuoti Stepono Batoro universitete Geografijos skyriuje ir 1939 m. vadovaujant Mečislavui Limanovskiui studijas pabaigė.

Antrojo pasaulinio karo metu dirbo mokytoja VI Vilniaus mergaičių gimnazijoje, o 1941–1944 m. pasiraukė į pogrindinę pedagoginę veiklą. Tuo metu ji buvo viena iš šešių studenčių, vadinamojo „Vilniaus šešetuko“ (), kurios globojamos kunigo M. Sopočko, rengdavo religinį mokymą. Nuo 1944 iki 1945 m. dirbo Geologijos institute.

Po karo 
Po karo su Stepono Batoro universiteto darbuotojų grupe persikėlė į Torunę, kur 1945 m. spalio 1 d. buvo priimta asistente universiteto Fizinės geografijos skyriuje. 1951 m. gavo geografijo sdaktarės laipsnį už darbą apie Mozūrijos ežeryno morenų sudėtį. 1955 m. tapo docente.

Toliau buvo atsidavusi religinei veiklai. Už tai buvo nuteista (1962 m.) dvejiems metams kalėjimo, tačiau bausmė sustabdyta.

Liudmilai Roško buvo uždrausta toliau dėstyti, atimtas tarnybinis butas, įšaldyta karjera, draudžiama išvykti į užsienį, asistentų neskyrimas, siekta sumažinti mokslinį laipsnį. Trys kreipimai suteikti profesoriaus vardą dėl politinių priežasčių liko nepatenkinti.

Mokslo istorijos Vilniuje darbai 
 Mieczysław Limanowski (1876-1948) (1975)
 Zakład Geografii Fizycznej Uniwersytetu Stefana Batorego w Wilnie (1984)
 Rozwój badań z zakresu geografii osadnictwa i ludności w ośrodku wileńskim w okresie międzywojennym (1993)

Literatūra 
  Gaigalas, A., 2003. Geologija Stepono Batoro universitete (1919–1939). „Geologija Vilniaus universitete, Tarptautinės konferencijos medžiaga“. Vilniaus universiteto leidykla, Vilnius, 43–70.

Šaltiniai 

Lenkijos geologai
Vilniaus universiteto dėstytojai
Lenkijos pedagogai
Lenkijos bajorai
Vilniaus Seserų Nazaretiečių gimnazija

Vilniaus Seserų Nazaretiečių gimnazija (), dar žinoma kitu vardu – A. V. Čarnovskos gimnazija (); – Romos katalikų viduriniojo mokslo įstaiga Vilniuje, veikusi 1915–1939.

Istorija 
Gimnazija buvo įkurta vietoje prieš Pirmąjį pasaulinį karą veikusios nazaretiečių globotos audėjų mokyklos 1904–1915 m. 1915 m. joe mokėsi 110 mergaičių, po dvejų metų – jau 219. 1938 m. mokyklą lankė 299 mergaitės, o joje mokė 30 mokytojų.

Gimnazijoje mokėsi daugiausia iš turtingų šeimų kilusios mokinės, pirmiausia žemės savininkų dukros. Prie mokyklo veikė internatas. Mokyklą baigė astronomė Wilhelmina Iwanowska, dailininkė Barbara Houwalt ir geografė ir geologė Ludmiła Roszko. 1928-1929 m. joje mokėsi Zofia Abramowiczówna.

Literatūra 
 Pukszto, A., 2006. Między stołecznością a partykularyzmem: wielonarodowościowe społeczeństwo Wilna w latach 1915-1920, Toruń.

Šaltiniai 

Vilniaus mokyklos
Lydos rajonas

Lydos rajonas (, ) – rajonas Baltarusijoje, Gardino srityje. Administracinis centras – Lyda.

Geografija 

Didžiąją dalį rajono užima Lydos plynaukštė, pietuose plyti Nemuno žemuma. Būdingas aukštis 140–200 m, aukščiausia vieta – 207 m (8 km šiauriau Lydos). Svarbiausios upės – Nemunas, Gauja, Žižma, Ditva, Lidzeja, Lebeda, Narva. 3,6 % ploto užima pelkės (Ditvos – 52 km², Dakudos, Žižmos). Miškingumas 24 %. Miškai dunkso daugiausia rajono rytuose (pušynai, eglynai, beržynai). Įsteigtas Dakudos valstybinis biologinis draustinis, saugoma Ostupo giraitė.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 51,38 %,
 lenkai – 35,28 %,
 rusai – 9,35 %,
 ukrainiečiai – 1,68 %,
 kiti (lietuviai, žydai, vokiečiai, armėnai, azerbaidžaniečiai, totoriai) – 2,31 %.

Gimtoji kalba:
 baltarusių kalba – 53,48 %,
 rusų kalba – 41,75 %.

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Lyda, miesto tipo gyvenvietė – Biarozauka. Svarbiausios gyvenvietės:
 Lyda (99,0 tūkst. gyv.)
 Biarozauka (11,8)
 Mažeikava (?)
 Dakūdava (0,8)
 Tarnova (0,7)
 Bielyčia (0,6)

Šaltiniai
Bešankovičų rajonas

Bešankovičų rajonas () – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis centrinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Bešankovičai. Ribojasi su Vitebsko, Šumilino, Ušačų, Lepelio, Čašnikų ir Siano rajonais. Per rajoną teka Dauguvos upė.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 94,18 %,
 rusai – 4,42 %,
 kiti – 1,4 %

Gyvenvietės 

Vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Bešankovičai.

Šaltiniai 

 Nuotraukų galerija
BBL 2014–2015 m. sezonas

BBL 2014–2015 metų sezonas – 11-as lygos sezonas. Reguliariajame sezone dalyvauja 19 krepšinio klubų. Atkrintamosiose varžybose į turnyrą įsijungs Šiaulių „Šiauliai“ ir Tartu „TU/Rock“ ekipos. Ventspilio „Ventspils“ nepatekus į antrąjį Europos Taurės varžybų etapą, Ventspilio ekipa taip pat varžytųsi dėl BBL čempionų taurės.

Reguliarusis sezonas 

A grupė

B grupė *

C grupė

|*  skaičiuojant galutinę reguliariojo sezono įskaitą, B grupės komandų rungtynės su paskutinėje vietoje likusia ekipa - Talino „TLU-Kalev“ - nebuvo įtraukiamos. Vienintelę pergalę ši ekipa iškovojo prieš Talino „TTU“; 
|** sužaidusi aštuonis turus Maskvos „Dinamo“ komanda iš turnyro pasitraukė dėl finansinių problemų;

Aštuntfinaliai

Finalai

Nuorodos 
 Oficialus BBL tinklalapis 

Baltijos šalių krepšinio lygos
Dokšicos rajonas

Dokšicos rajonas () – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis pietinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Dokšica. Vitebsko srityje ribojasi su Pastovių, Gluboko, Ušačų, Lepelio rajonais, Minsko srityje su Barysavo, Lahoisko, Vileikos ir Medilo rajonais.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 94,85 %,
 rusai – 3,02 %,
 kiti – 2,13 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Dokšica, miesto tipo gyvenvietė – Biahomlis.

Šaltiniai
Dubrounos rajonas

Dubrounos rajonas () – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis rytinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Dubrouna. Vitebsko srityje ribojasi su Oršos ir Liozno rajonais, Mogiliavo srityje su Horkų rajonu ir Rusija. Dubrounos rajone teka Dniepras ir Lučesa.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 93,72 %,
 rusai – 4,94 %,
 kiti – 1,34 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Dubrouna.

Šaltiniai
Vitebsko rajonas

Vitebsko rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis rytinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Vitebskas. Daugiausiai gyventojų turi Ruba. Rajone teka Dauguva ir Lučesa.

Vitebsko rajonas ribojasi su Haradoko, Šumilino, Bešankovičų, Siano ir Lioznos rajonais. Rytuose su Rusijos Smolensko ir Pskovo sritimis.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 87,56 %,
 rusai – 10,08 %,
 ukrainiečiai – 1,09 %,
 kiti – 1,27 %

Gyvenvietės 

Dvi miesto tipo gyvenvietės – Suražas ir Janavičai.

Šaltiniai
2014 m. Austrijos Grand Prix

2014 m. Austrijos Grand Prix – 8-osios 2014 m. Formulės 1 sezono lenktynės, kurios vyko birželio 20-22 dienomis Red Bull Ring trasoje. Tai buvo pirmosios Formulės 1 lenktynės šioje trasoje nuo 2003 m.

Pirmą kartą nuo 2008 m. pole poziciją laimėjo brazilas Felipe Massa.

Kvalifikacija 

Pastabos:
 – Sergio Pérez gavo penkių starto pozicijų baudą už avariją Kanados GP.
 – Romain Grosjean kvalifikavosi 16-tas, tačiau dėl techninių pakeitimų startavo iš techninės aptarnavimo zonos.
 – Max Chilton gavo 3 starto pozicijų baudą už avariją Kanados GP su Jules Bianchi.

Lenktynės

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2014 sporte
Šilgalių koplyčia

Šilgalių koplyčia – koplyčia, esanti Šilgalių kaime, Šakių rajone, apie 0,5 km į šiaurę nuo Lepšių gyvenvietės. Gali būti pasiekiama nuo kelio  pasukus apie 0,6 km pro Šilgalių ūkinius pastatus.

Priklauso Lukšių šv. Juozapo parapijai, yra viena iš lankytinų vietų Lukšių seniūnijoje. Koplyčia naudojama Lepšių kaimo kraštiečių bendruomenės švenčių metu.

Pastatyta 1797 m. Yra regioninės reikšmės sakralinis paminklas, 2014 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.

Istorija 

Koplyčia minima XIX a. bažnytiniuose dokumentuose. 1829 m. rašte minima, kad čia vyksta pamaldos ir Apaštalų Sosto leidimu švenčiami Šv. Martyno atlaidai. 1832 m. sudarytame Lukšių parapijos koplyčių sąraše paminėta, kad Šilgalių kapinėse yra 1792 m. parapijiečių statyta, jų išlaikoma koplyčia. Titulo ji neturinti, vadinama tiesiog Šilgalių koplyčia. Joje tuo laiku būta vieno altoriaus, matyt su šv. Martyno atvaizdu (šio šventojo altorius XIX a. buvo ir Lukšių bažnyčioje). 

1875 m. koplyčia apibūdinta išsamiau: statyta iš medžio, kvadrato formos, 11,5 pėdų ilgio, 9,5 pėdų pločio, 4,5 pėdų aukščio, šiaudų stogu. Joje buvo vienerios durys, du langai. Lubos ir grindys buvusios lentinės. Pridurta, kad pastato būklė prasta. Ir XIX a. pabaigoje, ir 1968 m. koplyčią dengė malksnų stogas. Iki XIX a. pabaigos stogo kraigo vidurį puošė grakštus šalmu užbaigtas bokštelis. Virš jo, ir koplyčios bei zakristijos stogų galuose kilo liaunos profiliuotos medinės smailės su kryželiais. 

Sovietmečiu kapinaitės su jame stovėjusia koplyčia buvo apleistos, apaugusios krūmokšniais. Atgimimo pradžioje teritorija vietos bendruomenės pastangomis buvo sutvarkyta, koplyčios pastate atlikti būtiniausi remonto darbai (pakelti nuo žemės apatiniai sienojai, užlopytas stogas, atnaujintas altorius).

Architektūra 

Statinys kompaktinio stačiakampio plano su trikampe apside ir zakristija vakariniame fasade. Stogas dengtas malksnomis. Įrengtas altorius su kiaurapjūviais mediniais augalinių motyvų drožiniais, mensa, retabulas. Sienų apdaila – augalinių motyvų polichrominė tapyba.

Ruošiamasi koplyčios pastatą suremontuoti, atstatant buvusį bokštelį su varpu ir kryžiumi, medines smailes su kryžiais (dalis jų išlikę ir saugoma seniūnijos sandėlyje). Šalia esančiose senosiose kapinaitėse vėl leidžiama laidoti.

Šaltiniai 

Šakių rajono koplyčios
Red Bull

Red Bull – energinis gėrimas, nuo 1987 m. gaminamas austrų kompanijos Red Bull GmbH. Pagal kiekybinius rodiklius, šis gėrimas yra labiausiai parduodamas energinis gėrimas visame pasaulyje – 2013 m. iš viso buvo parduota 5,387 milijardų šio gėrimo skardinių.

Austrų verslininkas Dietrich Mateschitz devintajame dešimtmetyje buvo įkvėptas energinio gėrimo Krating Daeng, kuris buvo išrastas ir pradėtas pardavinėti Tailande. Verslininkas pakeitė šio gėrimo receptą labiau tinkantį vakariečiams ir kartu su kolega iš Tailando Chaleo Yoovidhya įkūrė Red Bull GmbH įmonę. Tajų kalboje daeng reiškia raudoną, o krating – jautį, taigi kompanijos įkūrėjai išvertė šias reikšmes į anglų kalbą.

Pagrindinis Red Bull kompanijos šūkis yra „Red Bull gives you wings“ (Red Bull suteikia sparnus), o produktai reklamuojami įvairiuose renginiuose, remiant ekstremalių sporto šakų atletus, komandas ir muzikos sferoje (2007 m. buvo įkurta muzikos įrašų kompanija Red Bull Records).

Red Bull kompanija dažnai kritikuojama dėl savo ypatingo ekstremalių sporto šakų ir užsiėmimų populiarinimo (žinomi 9 mirtini atvejai tokiose veiklose). Anksčiau Red Bull gėrimas buvo kritikuojamas dėl savo neigiamo poveikio sveikatai, tačiau Europos sveiko maisto tarnyba nustatė, kad gėrime esantys taurino bei kitų medžiagų kiekiai neviršija nustatytų normų.

2016 m. „Red Bull“ įsigijo mažiau nei 1 % „GoPro“ akcijų ir pasirašė bendradarbiavimo sutartį, kuri užtikrina, kad „Red Bull“ prisidės prie produkto inovacijos bei vaizdo turinio kūrimo bei jo platinimo „Red Bull Media House“ žiniasklaidos kanale. Tiek „Red Bull“, tiek „GoPro“ pasižymi didžiausiu socialinės medijos gerbėjų įsitraukimų.

Šaltiniai 

Gėrimai
Origa

Olga Vitalevna Jakovleva (; 1970 m. spalio 12 d. Kočenevas, Novosibirsko sritis, Rusijos TSR, TSRS – 2015 m. sausio 17 d. Tokijas, Japonija), geriau žinoma slapyvardžiu Origa – rusų dainininkė, daugiausiai kūrusi Japonijoje. Už Japonijos ribų išpopuliarėjo po dainų įrašymo anime serialams „Ghost in the Shell: Stand Alone Complex“ ir „Ghost in the Shell: S.A.C. 2nd GIG“. Nemažai laiko dirbo kartu su kompozitore Yoko Kanno.

Biografija 
Baigusi mokyklą 1990 m., Olga pasinaudojo galimybe nukeliauti į Japoniją 1991 m. ir galiausiai, 1993 m., ten pasirašė kontraktą su organizacija „ROAD&SKY“. Nuo tada Origa dalyvavo kelete projektų kartu su įvairiais atlikėjais bei radijo laidoje Radio Japan Series. Taip pat dalyvavo choro singlo už labdarą nukentėjusiems per Kobės žemės drebėjimą įrašyme.

2007 m. Origa kartu su Joko Kanno koncertavo koncerte „Ragnarok 2 Concert“. Įrašinėjo dainas kartu su kolegomis dainininkėmis Maja Sakamoto ir Mai Jamane. Prisidėjo takelių žaidimams „Final Fantasy XIII-2“ ir „Aion“ kūrime.

Būdama 44-erių, Origa mirė 2015 m. sausio 17 d. nuo plaučių vėžio.

Diskografija 
Albumai

 The Annulet (2013)
 Amon Ra (2013)
 The Songwreath (2008)
 Aurora (2005)
 Era of Queens (2003)
 The Best of Origa (1999)
 Eternal (Eien) (1998)
 Lira Vetrov (1996)
 Illusia (1995)
 Origa (1994)
 Olga [Demo] (1991)

Singlai

 Electra’s Song (išleidimo data nežinoma)
 Hana Gumori (2007)
 Spiral (2006)
 Land of Love (2006)
 Leleyala (2006)
 Mizu no Madoromi (2004)
 Le Vent Vert–Le Temps Bleu (Полюшко Поле) (1998)
 Kaze no Naka no Soritea (1995)

Minialbumai
 Aria (1996)
 Crystal Winter (1994)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė (anglų k.)
 Oficiali svetainė (japonų k.)

Rusijos dainininkai
Japonijos dainininkai
Zietelos rajonas

Zietelos rajonas (, ) – rajonas Baltarusijoje, Gardino srityje. Administracinis centras – Zietela.

Geografija 
Didžioji rajono dalis yra Nemuno žemumoje, rytuose paviršius kyla į Naugarduko aukštumą. Būdingas aukštis 140–200 m, aukščiausia vieta siekia 283 m (į šiaurės rytus nuo Zietelos).

Svarbiausia upė – Nemunas. Teka jo intakai Ščiara, Molčiadė, Zietela, Padjavarka. Miškai užima 42 % rajono ploto (daugiausia pušynai).

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 84,77 %,
 lenkai – 9,28 %,
 rusai – 4,25 %,
 kiti – 1,7 %.

Gimtoji kalba:
 baltarusių kalba – 87,25 %,
 rusų kalba – 10,28 %.

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Zietela, miesto tipo gyvenvietės – Kazlauščina ir Navajelnia. Didžiausios gyvenvietės: Zietela (8,2 tūkst. gyv.), Navaelnia (3,3), Kazlouščina (2,4).

Šaltiniai
Svisločiaus rajonas

Svisločiaus rajonas (, ) – rajonas Baltarusijoje, Gardino srityje. Administracinis centras – Svisločius.

Geografija 
Didžioji rajono dalis yra Pabugės lygumoje, šiaurės rytuose paviršius kyla į Valkavysko aukštumą. Būdingas aukštis – 180–200 m, didžiausias – 242 m.

Svarbiausios upės – Narevas, Rosė, Svisločius, Zelva. Miškai užima 49 % rajono ploto, rajono sudėtin patenka apie pusė Belovežo girios nacionalinio parko.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 74,63 %,
 lenkai – 20,47 %,
 rusai – 3,53 %,
 kiti – 1,37 %.

Gimtoji kalba:
 baltarusių kalba – 88,64 %,
 rusų kalba – 10,03 %.

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Svisločius, miesto tipo gyvenvietė – Parazava.

Didžiausios gyvenvietės: Svisločius (6,8 tūkst. gyv.), Porazava (1,2), Novy Dvoras (0,8), Verdamičai (0,5).

Šaltiniai
Batkivščina

Visų ukrainiečių sąjunga „Tėvyne“ (Batkivščina) () – Ukrainos politinė partija, įkurta 1999 m. liepos 9 d. Savo veikloje vadovaujasi proeuropietiškumo, liberalkonservatyvizmo, konservatyvizmo ir populizmo ideologijomis. Partijos lyderė yra Julija Tymošenko.

Visų ukrainiečių sąjunga „Tėvyne“ (Batkivščina) turi „partijos stebėtojos“ statusą Europos liaudies partijoje.

Išnašos 

Ukrainos partijos
Polocko rajonas

Polocko rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis centrinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Polockas (82 tūkst. gyventojų, 2009 m. duomenys). Kitas svarbus miestas – Navapolackas (98 tūkst. gyventojų, 2009 m. duomenys). Ribojasi su Rasonų, Verchniadzvinsko, Miorų, Gluboko, Ušačų, Šumilinos ir Haradoko rajonais. Šiaurės rytuose turi pasienio ruožą su Rusija.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 86,95 %,
 rusai – 9,97 %,
 ukrainiečiai – 1,39 %,
 kiti – 1,69 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Polockas, miesto tipo gyvenvietė – Vetrinas.

Šaltiniai
Rasonų rajonas

Rasonų rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis šiaurinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Rasonai. Ribojasi su Polocko ir Verchniadzvinsko rajonais. Šiaurėje ir šiaurės rytuose turi pasienio ruožą su Rusija.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 89,41 %,
 rusai – 8,97 %,
 kiti – 1,62 %

Gyvenvietės 

Vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Rasonai.

Šaltiniai 

Vitebsko srities rajonai
Gluboko rajonas

Gluboko rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis vakarų centrinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Glubokas. Ribojasi su Miorų, Polocko, Ušačų, Dokšicos, Pastovių ir Šarkauščinos rajonais.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 84,51 %,
 lenkai – 10,25 %,
 rusai – 3,2 %,
 kiti – 1,04 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Glubokas, miesto tipo gyvenvietė – Pasvilė.

Šaltiniai
Haradoko rajonas

Haradoko rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis šiaurės rytinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Haradokas.

Ribojasi su Vitebsko, Šumilinos ir Polocko rajonais. Šiaurėje turi pasienio ruožą su Rusija (Pskovo sritimi, Nevelio rajonu). Pagrindinės upės: Obolia, Ovsianka ir Lovatė.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 88,8 %,
 rusai – 9,22 %,
 kiti – 1,98 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Haradokas, miesto tipo gyvenvietė – Ežeryščia.

Šaltiniai
Lepelio rajonas

Lepelio rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis pietinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Lepelis.

Geografija 

43 % rajono ploto dengia miškai. Vitebsko srityje ribojasi su Dokšicos, Ušačų, Čašnikų ir Bešankovičų rajonais, Minsko srityje su Barysavo rajonu. Pagrindinės upės: Esa ir Ūla. Telkšo – Lepelio ežeras. Iš viso rajone yra apie 140 ežerų.

Gyventojai 
Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 89,55 %,
 rusai – 7,79 %,
 ukrainiečiai – 1,64 %,
 kiti – 1,02 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Lepelis.

Šaltiniai
Lioznos rajonas

Lioznos rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis rytinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Liozna.

Geografija 
Rajono plotas – 1400 km². 44 % rajono ploto dengia miškai. Ribojasi su Dubrounos, Oršos, Siano ir Vitebsko rajonais. Rytuose turi pasienio ruožą su Rusija. Rajone teka Lučesa.

Gyventojai 
Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 86,66 %,
 rusai – 10,74 %,
 ukrainiečiai – 1,22 %,
 kiti – 1,38 %

Gyvenvietės 

Vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Liozna.

Šaltiniai
Matia Bazar

Matia Bazar – Italijos muzikos grupė iš Genujos, atliekanti pop ir synthpop stilių muziką.

Grupė buvo suformuota 1975 metais Genujoje, ją sudarė Piero Cassano, Aldo Stellita, Carlo Marrale, Giancarlo Golzi ir Antonella Ruggiero. 1978 metais grupė su daina „…E dirsi ciao“ laimėjo Sanremo muzikos festivalį. 1979-aisiais Matia Bazar su daina „Raggio di luna“ atstovavo Italijai 1979 m. Eurovizijos dainų konkurse.

Aštuntajame dešimtmetyje išleistos dainos „Per un' ora d’amore“ (1975) ir „Solo tu“ (1977) tapo hitais. Didžiausiu grupės hitu tapo 1986 metais išleista daina „Ti sento“.

Diskografija 
 1976 – Matia Bazar 1
 1977 – Gran Bazar
 1978 – Semplicità
 1979 – Tournée
 1980 – Il tempo del sole
 1981 – Berlino, Parigi, Londra
 1983 – Tango
 1984 – Aristocratica
 1985 – Melanchólia
 1987 – Melò
 1989 – Red Corner
 1991 – Anime pigre
 1993 – Dove le canzoni si avverano
 1995 – Radiomatia
 1997 – Benvenuti a Sausalito
 2000 – Brivido caldo
 2001 – Dolce canto
 2002 – Messaggi dal vivo
 2005 – Profili svelati
 2007 – One1 Two2 Three3 Four4
 2008 – One1 Two2 Three3 Four4 (volume due)
 2011 – Conseguenza logica

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

|-

Italijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Italijos atstovai Eurovizijoje
1979 m. Eurovizijos dalyviai
Meilės įvykių kronika (filmas)

Meilės įvykių kronika () – Lenkijos vaidybinis kino filmas, drama. Režisierius Andrzej Wajda, 1986 m. Trukmė 114 min., spalvotas. Pagal to paties pavadinimo Tadeusz Konwicki romaną.

Pasakojama apie laikotarpį prieš pat Antrąjį pasaulinį karą. Nors viso filmo veiksmas vyksta Vilniuje ir jo apylinkėse (Pavilnyje, tačiau nė viena scena Lietuvoje nebuvo filmuota. Labai kruopščiai atrinkti filmavimui kraštovaizdžiai Peremyšlyje, labiausiai panašūs į Vilniaus aplinką. Scena cerkvėje filmuota Semietičėje. Filme atpažįstami būdingi Vilniaus apylinkės kraštovaizdžio elementai (Pavilnių kalvos, Vilnelė, žydų gatvės vilniuje, stačiatikių cerkvės, rieduliai paupy, medinės Pavilnio vilos, Švenčiausiosios Mergelės Marijos paveikslas Aušros vartuose ir kt). Konwickis emigravo į Lenkiją po karo, bet visą laiką savo kūryboje naudojosi gimtinės tematika ir vaizdiniais.

Filmas nukelia į 1939 m. pavasarį Vilniuje. Vitekas įsimyli Aliną, jauną lenkų pareigūno dukrą. Jauni herojai, planuodami bendrą ateitį, nenujaučia artėjančios tragedijos.

Kūrimo aplinkybės 
1984 m. režisierius A. Wajda perskiatė prieš dešimtmetį išleistą T. Konwickio knygą „Meilės įvykių kronika“. Wajda iškart suprato, radęs medžiagą naujam filmui, kokios seniai ieškojo. Po savaitės suradęs autorių, gavo jo sutikimą, o dar po dviejų savaičių jau gruodžio 17 d. turėjo viceministro Bajdoro leidimą statyti filmą (tik su sąlyga, kad filmas nebus filmuojamas Vilniuje). Filmas buvo kuriamas iki 1985 m. gegužės, tačiau ne dėl režisieriaus kaltės premjera buvo užlaikoma. Filmas pirmą kartą parodytas 1986 m. rugsėjį, Gdansko kino festivalyje, o jo premjera įvyko 1986 m. lapkričio 24 d.

Nors filmas buvo kuriamas sudėtingos politinės padėties Lenkijoje metu (neseniai buvo krašte įvesta karo padėtis), tačiau Wajdos ir Konwickio sukurtas filmas buvo vienas svarbiausių aštuoniasdešimtųjų kino įvykiu. 

Nepažįstamojo vaidmenį šiame filme atlieka pats romano autorius, rašytojas T. Konwickis.

Filme skaitomos ištraukos iš A. Mickevičiaus „Pono Tado“, kur filmo veiksmo vieta sugretinama su Mickevičiaus aprašytu prarastu kraštu, kuris liks visada švarus ir tyras, kaip pirmoji meilė. Pats Konwickis gimė ir užaugo Pavilnyje, o režisierius Wajda (gimęs tais pačiais metais) – Suvalkų apylinkėse, kuris pagal savo kraštovaizdį ir etniškumą yra labai artimas Vilniaus kraštui.

Scena su Vilniaus Aušros vartais filmuota Liubline.

Nuorodos 
 Rosiak, S., 1933. Wileńska kolonija kolejowa. 1908–1933. Druk. J. Zawadskiego. (Perspausdinta knygoje Pavilnys. 1908–2008. Wilen’ska kolonia kolejowa. Teresa Klimašauskienė. Wilno, Scripta manent, 2008).

Šaltiniai 

Lenkijos filmai
1986 filmai
Miorų rajonas

Miorų rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis vakarinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Miorai.

Geografija 

Rajono plotas – 1787 km². Vitebsko srityje ribojasi su Verchniadzvinsko, Polocko, Gluboko, Šarkauščinos ir Breslaujos rajonais. Šiaurėje turi nedideli pasienio ruožą su Latvija. Rajone teka Dauguva.

Gyventojai 
Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 93,01 %,
 rusai – 3,98 %,
 lenkai – 1,69 %,
 kiti – 1,32 %

Gyvenvietės 

Yra du miestai – Miorai ir Dysna.

Šaltiniai
Tadeusz Konwicki

Tadeušas Konvickis (; 1926 m. birželio 22 d. Naujoje Vilnioje, Vilniuje – 2015 m. sausio 7 d. Varšuvoje, Lenkija) – lenkų prozininkas, scenaristas ir režisierius.

Biografija 
Tėvai – Michał Konwicki ir Jadwiga Kieżun. Gyveno Žemajame Pavilnyje, Vilniuje. 1938–1939 m. mokėsi Vilniaus Žygimanto Augusto gimnazijoje (). Antrojo pasaulinio karo pradžioje buvo geležinkelio darbininkas ir elektriko padėjėjas Naujosios Vilnios ligoninėje. 1944 m. slapta išlaikė gimnazijos egzaminus. 1944–1945 m. dalyvavo Armijos Krajovos daliniuose ir dalyvavo akcijoje „Audra“ (), vėliau partizanavo prieš sovietų valdžią.  Išardžius dalinį trumpam apsistojo Glivicėse, vėliau pradėjo studijuoti filologiją Jogailos universitete Krokuvoje, dar vėliau – Varšuvos universitete. Tačiau studijų nebaigė, nes atsisakė laikyti egzaminus iš literatūros. Dirbo įvairiose redakcijose.

1949 m. vedė artistę ir vaikiškų knygų iliustratorę Danutą.

Nuo 50-ųjų metų pradėjo bendradarbiauti kaip scenaristas, pats kurė egzistencinių nuotaikų filmus. Nuo 60-ųjų pradėjo konfliktuoti su komunistais. Buvo išmestas iš komunistų partijos, į kurią įstojo 1952 m. Pasirašė įvairiose peticijose.

Mirė 2015 m. sausio 7 d. Varšuvoje.  T. Konvickio vardu pavadintos gatvės Grigaičiuose ir Pūstalaukyje (Vilniaus rajonas).

Kūryba

Literatūra 
T. Konvickis kūryboje didelę svarbą teikė prisiminimams iš prieškario Vilniaus krašte. Ironiškai dėmesį skyrė egzistenciniams klausimams, gyvenimo prasmės paieškoms.

Kinas 
Yra sukūręs autorinių filmų. Prisidėjęs prie režisūrinių sprendimų paieškų (pvz. „Isos slėnis“, pagal Česlovo Milošo apsakymą). Kaip aktorius prisidėjo prie filmo „Meilės įvykių kronika“, sukurtą pagal savo paties apsakymą). Abiejų filmų veiksmas vyksta Lietuvoje. Parašė scenarijų kultiniam istoriniam lenkų filmui „Faraonas“ (1966 m.).

Apdovanojimai
 Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius (2006 m. rugpjūčio 31 d., įsakas/dekretas Nr.739)

Šaltiniai 

Lenkijos publicistai
Lenkijos aktoriai
Lenkijos rašytojai
Oršos rajonas

Oršos rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis pietrytinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Orša.

Vitebsko srityje ribojasi su Talačyno, Siano, Lioznos ir Dubrounos rajonais, Mogiliavo srityje su Horkų ir Šklovo rajonais. Rajone teka Dniepras.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 92,01 %,
 rusai – 5,99 %,
 kiti – 2,0 %

Gyvenvietės 

Yra 2 miestai – Baranis ir Orša, taip pat 3 miesto tipo gyvenvietės – Balbasava, Kapysė ir Ariechauskas.

Šaltiniai
Euzebijus Slovackis

Euzebijus Slovackis (; 1773 m. lapkričio 15 d., tačiau pagal testamentą 1772 m. gruodžio 14 d. Podhorcai, Ukraina – 1814 m. Vilnius – literatūros teoretikas ir literatūros istorikas, Antikos ir XVIII a. Vakarų Europos autorių vertėjas, Vilniaus universiteto profesorius. 1811–1814 m. čia dėstė estetiką, gramatiką ir poetiką.

E. Slovackio sūnus – vienas garsiausių lenkų poetų Julijus Slovackis.

Galerija

Nuorodos 
 Apie Euzebijų Slovackį Vilniaus univesriteto svetainėje 

Vilniaus universiteto dėstytojai
Lenkijos bajorai
Lietuvos dramaturgai
Lietuvos literatūros istorikai
Ponas Tadas (filmas)

Ponas Tadas () – pilnametražis 1999 m. lenkų filmas, A. Mickevičiaus poemos „Ponas Tadas“ motyvais, rež. Andrzej Wajda.

Filmuota nuo 1998 m. liepos 3 d. iki rugsėjo 25 d. Lenkijoje Modline, Petrakave ir prie pat Lietuvos sienos Smolnikuose, kur ieškota labiausiai Lietuvą primenančio kraštovaizdžio.

1999 filmai
Lenkijos filmai
Trečentas

Trečentas (, liet. „trys šimtai“) – Italijos meno periodizacijoje laikotarpis tarp 1300 ir 1400 m. Europos meno periodizacijoje trečentas apytiksliai atitinka Italijos protorenesanso laikotarpį (kuris prasidėjo XIII a. pb. ir baigėsi apie 1400 m.).

Trečento menas Italijoje paprastai siejamas su Toskanos miestų dailės mokyklomis: Sienos dailės mokykla, kurios reikšmingiausia asmenybe buvo Dučas, ir Florencijos dailės mokykla, kurios reikšmingiausia asmenybe buvo Džotas. Iškiliausiu XIV a. Europos menininku ir vienu įtakingiausių visų laikų įvardijamas Džotas. Sienos mokykla buvo konservatyvesnė, labiau prisilaikė Bizantijos ir gotikos meno formų. Florencijos mokykla buvo kur kas novatoriškesnė. XIV a. Italijos vaizduojamajame mene dominavo krikščioniškosios religijos tematika.

Paprastai priimama, kad Sienos mokykla XIV a. pirmoje pusėje savo menininkų asmenybėmis (Simonė Martinis, broliai Lorencečiai) šiek tiek pirmavo prieš Florencijos iki 1348 m. maro, kuris sunaikino dideles dalis abiejų miestų gyventojų. Romoje kūrė įtakingas trečento mozaikinikas Pjetras Kavalinis. Florencijoje rašė literatai Dantė, Petrarka ir Džovanis Bokačas, muziką kūrė Frančeskas Landinis. Kvatročento Italijoje pirmaujančia tapo Florencijos mokykla, kuri išplėtojo Džoto atradimus dailėje.

Menininkai 
Reikšmingiausių laikotarpio kūrėjų sąrašas abėcėlės tvarka, vardai pateikti italų kalba:

Darbų galerija 
Kai kurie iš plačiai žinomų italų trečento menininkų kūrinių:

Nuorodos 
 Sienos mokykla
 Florencijos mokykla

Italijos meno istorijos laikotarpiai
Renesansas
Siano rajonas

Siano rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis pietrytinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Siano.

Rajono plotas – 1964 km². 41,9 % rajono ploto dengia miškai. Siano rajonas yra Oršos aukštumoje. Ribojasi su Vitebsko, Oršos, Talačyno, Lioznos, Čašnikų ir Bešankovičų rajonais.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 94,21 %,
 rusai – 4,31 %,
 kiti – 1,48 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Siano, miesto tipo gyvenvietė – Bahušeuskas.

Šaltiniai
Antofagastos provincija

Antofagastos provincija () – viena iš trijų Antofagastos regiono, esančio Čilės šiaurėje, provincijų. Administracinis centras – Antofagasta.

Tai antra pagal dydį Čilės provincija (po Čilės Antarktidos).

Geografija 

Provincija ribojasi su El Loa ir Tokopilijos provincijomis šiaurėje, Čanjaralio provincija (Atakamos regionas) pietuose ir Argentina rytuose. Iš vakarų skalauja Ramusis vandenynas. Beveik visą teritoriją užima Atakamos dykuma, rytuose iškilę Andai. Gausu svarbių rūdynų – vario, sidabro, mangano, geležies, taip pat yra druskų, salietros telkinių.

Administracinis suskirstymas 

Provinciją sudaro 4 komunos:
 Taltalio komuna. Centras – Taltalis
 Siera Gordos komuna. Centras – Siera Gorda
 Mechiljoneso komuna. Centras – Mechiljonesas
 Antofagastos komuna. Centras – Antofagasta

Čilės provincijos
Talačyno rajonas

Talačyno rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis pietinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Talačynas.

Geografija 
Rajono plotas – 1500 km². Vitebsko srityje ribojasi su Čašnikų, Siano ir Oršos rajonais, Mogiliavo srityje su Šklovo rajonu, Minsko srityje su Krupkų rajonu.

Gyventojai 
Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 92,05 %,
 rusai – 5,46 %,
 kiti – 2,49 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Talačynas, miesto tipo gyvenvietė – Kochanava.

Šaltiniai
Red Hot Chili Peppers diskografija

Amerikiečių grupės „Red Hot Chili Peppers“ diskografiją sudaro vienuolika studijinių albumų, du koncertiniai, dvylika dainų rinkinių, aštuoni video albumai, trys EP, keturiasdešimt trys singlai ir keturiasdešimt šeši video klipai. Grupė yra pardavusi virš 80 milijonų įrašų visame pasaulyje. Taip pat grupė buvo nominuota dvylikai „Grammy“ apdovanojimų, iš kurių šešis laimėjo. Šiuo metu įrašinėjamas vienuoliktasis studijinis albumas.

Albumai

Studijiniai albumai

Koncertiniai albumai

Rinkiniai

EP

Singlai

Pagrindiniai singlai

Kiti singlai

Dainų pasirodymai kituose įrašuose

Albumai

Pasirodymai filmuose

Vaizdo įrašai

Video albumai

Video klipai 

Diskografijos
Šarkauščinos rajonas

Šarkauščinos rajonas () – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis vakarinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Šarkauščina.

Geografija 
Rajono plotas – 1 189 km². 19 % rajono ploto dengia miškai. Ribojasi su Breslaujos, Miorų, Gluboko ir Pastovių rajonais. Rajonas yra Polocko žemumoje. Iš vakarų į rytus teka Dysna. Rajone telkšo 11 ežerų. Aukščiausia vieta – 172 m.

Gyventojai 
Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 91,93 %,
 rusai – 4,99 %,
 lenkai – 1,34 %,
 kiti – 1,74 %

Gyvenvietės 

Vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Šarkauščina.

Šaltiniai