joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lietuva 2023 m. Eurovizijoje

Lietuva dalyvaus 2023 m. Eurovizijoje, kuri vyks Liverpulyje, Jungtinėje Karalystėje. Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija (LRT) norėdamas išrinkti dainą-atstovę organizuos nacionalinę atranką „Pabandom iš naujo! 2023“. Šiuo metu visi norintys atlikėjai gali pateikti paraišką dalyvavimui konkurse.

Priešistorė 

‎Iki 2023 metų Lietuva Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo 22 kartus, kai debiutavo konkurse 1994 metais. Geriausias šalies pasiekimas buvo pasiektas ‎‎2006‎‎ metais, kai grupė LT United‎‎ atliko ‎‎dainą „We Are the Winners“, jie finale užėmė šeštąją vietą. ‎‎Nuo 2004‎‎ m‎‎. konkurso, kai buvo įvesta pusfinalių sistema, Lietuva į finalą pateko 11 kartų. 

Praėjusiais metais Lietuvai atstovavo atlikėja Monika Liu su daina „Sentimentai“, ji pateko į finalą ir jame užėmė keturioliktąją vietą su 128 taškais.‎

Pabandom iš naujo! 2022

Formatas 
„Pabandom iš naujo!“ – nacionalinio finalo formatas, sukurtas LRT, siekiant atrinkti Lietuvos dainą 2023 m. Eurovizijoje. Planuojama, kad atranka nebus ilgesnė nei penkios laidos: ją sudarys dvi atrankinės laidos, du pusfinaliai ir finalas, daugiau detalių apie formatą kol kas nėra paskelbta. Kaip ir ankstesniais metais, atranka prasidės sausio pradžioje ir vyks kiekvieną šeštadienio vakarą, kol pasieks finalą vasario mėnesį.

Dalyviai 
Konkurse norintys dalyvauti dainų autoriai ar atlikėjai paraiškas LRT gali pateikti iki gruodžio 12 dienos. Visą informaciją galima rasti LRT svetainėje. Kaip ir praėjusiais metais visuomeninis transliuotojas prisidės prie muzikinio kūrinio ir įvaizdžio išpildymo – visi dalyviai galės kreiptis ir gauti iki 1500 eurų, kuriuos galės panaudoti dainos tobulinimui ir/ar sceninio įvaizdžio formavimui.

Taip pat skaitykite 
 Lietuva Eurovizijoje
 Eurovizijos dainų konkursas 2023
 „Pabandom iš naujo! 2020“
 „Pabandom iš naujo! 2021“
 „Pabandom iš naujo! 2022“

Nuorodos 
 LRT svetainės skiltis apie „Euroviziją“
 Visa informacija apie „Pabandom iš naujo! 2023“ (eurovisionworld.com svetainė)

Šaltiniai 

Lietuva Eurovizijos dainų konkurse
Pedro Castillo

Chosė Pedras Kastilijas Teronesas (José Pedro Castillo Terrones, g. 1969 m. spalio 19 d. Punjoje) – Peru mokytojas, politinis veikėjas, nuo 2021 m. liepos 28 d. Peru prezidentas.

P. Castillo, gimęs valstiečių šeimoje pradėjo dirbti dar būdamas paauglys norėdamas užsidirbti pinigų studijoms. Grįžęs į gimtąjį miestą įsidarbino mokytoju. 2017 m. mokytojų streiko metu išgarsėjo, o 2021 m. tapo prezidentu pasižadėjęs padėti sunkiai besiverčiantiems ne didmiesčių studentams.

P. Castillo reitingas smuko dėl pasaulinės energijos krizės ir šalies ekonominio nuosmukio. Jis kritikuojamas ir dėl to, kad netikėtai perėmė valdžią iš tradicinio Peru politinio elito. Jis atlaikė du bandymus paskelbti jam apkaltą ir figūruoja šešiuose baudžiamuosiuose tyrimuose dėl įtariamo papirkinėjimo ir universiteto disertacijos plagijavimo.

Be to, praėjusį mėnesį Peru generalinis prokuroras pateikė konstitucinį skundą, kuriame P. Castillo kaltinamas vadovavęs nusikalstamai organizacijai, kurioje dalyvavo jo šeima ir sąjungininkai. Jis neigia, kad jo šeima įvykdė nusikaltimų, ir sako, kad yra kampanijos, kuria siekiama pašalinti jį iš valdžios, auka.

Šaltiniai 

Peru prezidentai
Ultra vires

Ultra vires – Lietuvoje veikusi radijo stotis, transliacijas vykdžiusi penkerius metus nuo 1994 m. liepos 15 d. iki 1999 m. liepos 14 d. Studija buvo įsikūrusi Kaune, Savanorių pr. 192.

Istorija 

Ultra vires iki 1995 m. pabaigos buvo regioninė radijo stotis, nes naudojosi tik vienu siųstuvu Kaune. 1995 m. rudenį išplėtus transliacijas Klaipėdoje, Alytuje, Utenoje, Vilniuje, Šiauliuose ir Tauragėje, tų pačių metų gruodžio mėn. gautas respublikinės radijo stoties statusas.

1998 m. vasario 14 d. Ultra vires patalpose Kaune įvyko incidentas: buvęs direktorius Evaldas Vaičiūnas, protestuodamas prieš pertvarkas radijo stotyje, paleido penkis šūvius iš pistoleto, sužeidė vieną žmogų.

Savo veiklos pabaigoje Ultra vires atsidūrė ant bankroto ribos. Negalėdama užtikrinti įprastos programos, tačiau nenorėdama prarasti dažnio, kurį laiką eteryje ištisai transliavo tą patį kūrinį – Bryan Adams „Back to you“. Finansinių sunkumų patiriančią Ultra vires 1999 m. nupirko M-1 savininkas Hubertas Grušnys ir ją performavo į radijo stotį „Lietus“.

Vadovybė 

Radijo stočiai vadovavo Evaldas Vaičiūnas (1994–1998), Artūras Orlauskas (1998–1999). Programų direktorius – Aušrys Kriščiūnas.

Laidos 

 Dovanų karalius (vedėjas Rytis Zemkauskas)
 Indie & Trance (vėdėjas Vaidas Jasinskas)
 Širdele mano (vedėja Inga Jankauskaitė)
 Pykčio valanda
 Pokalbiai ne į temą (vedėjas Rolandas Kazlas)
 Radioshow (vedėjai Algis Ramanauskas ir Rimas Šapauskas)
 Vidudienis su LNK (vedėjas Rytis Zemkauskas)

Šaltiniai 

Lietuvos radijo stotys
Lietuvos ir Zambijos santykiai

Lietuvos ir Zambijos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Zambijos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2001 m. liepos 13 d.

Zambija yra akreditavusi ambasadą Lietuvai (ambasadoriai reziduoja Švedijoje).

Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno vienas Zambijos pilietis. Yra Zambijoje gyvenančių lietuvių.

Zambijoje gyveno šiek tiek litvakų palikuonių. Žymiausias – iš Ukmergės kilęs Simon Zukas, vietinių juodaodžių teisių aktyvistas, ėjęs Zambijos ministro pareigas.

Santykių istorija 
Kontaktai tarp Lietuvos ir Zambijos siekia pačią XX a. pradžią. 1901 m. iš Lietuvos į Zambiją emigravo broliai litvakai Susmanai ir čia labai sėkmingai užsiėmė verslu. Dar daugiau žydų atvyko Tarpukariu, tarp jų – garsaus juodaodžių teisių aktyvisto Simono Zuko tėvas, 1936 m. į Zambiją emigravęs ir čia atidaręs parduotuvę.

Lietuva ir Zambija diplomatinius santykius užmezgė 2001 m. liepos 13 d. Dar tą patį mėnesį Zambija Lietuvai akreditavo ambasadorę, kuri liepos 25 d. įteikė skiriamuosius raštus Lietuvos prezidentui Valdui Adamkui.

2014 m. gruodį Lietuvoje lankėsi Zambijos parlamento nariai Katuka Stefanas ir Nkombo Garis Galis, viešėjo Lietuvos žemės ūkio ministerijoje.

Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas 
2011 m. visuomeninė organizacija „Gelbėkit vaikus Lietuva“ organizavo paramą Zambijos vaikams ir surinko daugiau nei 100 000 litų (beveik 29 000 eurų), Palangoje, Kaune ir Vilniuje surengti koncertai, kuriuose kartu su Andriumi Mamontovu ir Viktoru Diawara koncertavo Zambijoje įžymūs muzikantai Maiko Zulu ir Sister D. Koncertų metu surinktos lėšos medicininių paslaugų gerinimui viename iš Zambijos kaimų.

2017 m. gegužės 24 d. Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje rengta tarptautinė konferencija „ICT4D Afrikoje: finansinės technologijos ir geresnis finansinių paslaugų prieinamumas“, kurioje pranešimą skaitė ir Zambijos centrinio banko atstovas.

Ekonominiai santykiai 
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Zambijos siekė 1,01 mln. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Zambiją.

 Eksportas sudaro 1,01 mln. eur.
 Importas sudaro 0,1 tūkst. eurų.

Pilietiniai mainai 

Yra šalyje gyvenančių lietuvių. Lietuviška spauda yra rašiusi apie Zambijoje gyvenančią verslo analitikę, Zambijoje sulaikytus lietuvių pramogų pasaulio atstovus.

Ambasadorių sąrašas

Zambijos ambasadoriai Lietuvai 
Sąrašas nėra pilnas
 2001 m. – Džozefina Sara Kafvembė, pirmoji Zambijos ambasadorė Lietuvai (rezidavo Stokholme)
 2007 m. – Džois Mvaka Čembė Musengė
 nuo 2021 m. – Rouz Mulemba Salukatula (reziduoja Stokholme)

Lietuvos ambsadoriai Zambijai 
Lietuva nėra akreditavusi ambasadoriaus Zambijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Zambija | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)

Lietuvos diplomatiniai santykiai
Zambija
Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio santykiai

Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio.

Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 9 d. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1992 m. gegužės 28 d.

2021 m. duomenimis, Lietuvoje negyveno nė vienas Žaliojo Kyšulio salų pilietis. 2022 m. duomenimis, Žaliojo Kyšulio diplomatinių atstovybių, akredituotų Lietuvos Respublikai ir Lietuvos diplomatinių atstovybių, akredituotų Žaliajam Kyšuliui, nėra. Abi valstybės yra JTO, kitų tarptautinių organizacijų narės, vyksta bendradarbiavimas Demokratijų bendrijoje.

Santykių istorija 
Žaliasis Kyšulys Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 9 d., o diplomatiniai santykiai buvo užmegzti 1992 m. gegužės 28 d.

1999 m. Lietuva, Žaliasis Kyšulys ir dar 15 pasaulio valstybių buvo įkūrusi Demokratijų bendriją, besiremiančia JT chartija ir Visuotine žmogaus teisių deklaracija. Šios organizacijos tikslas buvo pasauliniu mastu stiprinti ir gilinti demokratiją.

Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas 

Lietuvoje ne kartą yra koncertavusios dvi žymios dainininkės iš Žaliojo Kyšulio – Sezarija Evora ir Nensi Vieira.

Lietuvos paminėjimo tūkstantmečiui skirtos „Tūkstantmečio odisėjos“ maršrutas ėjo ir per Žaliąjį Kyšulį.

2013 m. Vilniuje vyko Tarptautinis folkloro festivalis, kuriame dalyvavo ir kolektyvas iš Žaliojo Kyšulio „BeloFreire&BailarinosFunamba“.

Lietuvos futbolo klubuose yra žaidusių legionierių iš Žaliojo Kyšulio – Ronis Santosas 2018 m. žaidė Jonavos futbolo klube, Serdžijus Semedas 2017 m. žaidė Marijampolės „Sūduvos“ klube.

Ekonominiai santykiai 
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio siekė 8,1 tūkst. eurų. Eksporto apimtys gan smarkiai svyruoja, priklausomai nuo metų, o iš Žaliojo Kyšulio importuotų produktų nėra.

Ambasadorių sąrašas 
Šalys nėra viena kitai akreditavusi ambasadorių.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Žaliasis Kyšulys | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)

Lietuvos diplomatiniai santykiai
Žaliasis Kyšulys
Bahamų Sandraugos ir Lietuvos santykiai

Bahamų Sandraugos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Bahamų Sandraugos ir Lietuvos Respublikos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2005 m. rugpjūčio 11 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.

Bahamos nėra akreditavę savo ambasadoriaus Lietuvai, o Lietuva – Bahamoms.

Santykių istorija

Pirmieji kontaktai 

1960 m. Bahamuose viešėjo Vašingtono lietuvis, JAV lietuvių draugijos pirmininkas okeanografas dr. A. P. Mažeika. 1960 m. jis pasiūlė Lietuvos geografui ir keliautojui, „Atsarginės Lietuvos“ idėjos autoriui Kaziui Pakštui svarstyti apie galimybę Bahamų salose įkurti Dausuvą, teorinę Atsarginę Lietuvą, kadangi anksčiau svarstytame Britų Hondūre ėmęs reikštis nepriklausomybės judėjimas. Tačiau suprastėjus Kazio Pakšto sveikatai idėjos apsilankyti Bahamose buvo atsisakyta.

1973 m. Bahamos paskelbė nepriklausomybę nuo Jungtinės Karalystės. SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Bahamos palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.

Santykiai po 1991 m. 
Diplomatiniai santykiai su Bahamomis užmegzti 2005 m. rugpjūčio 11 d., praėjus kiek daugiau nei savaitei po to, kai diplomatinių santykių užmezgimui pritarė Lietuvos vyriausybė.

Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius Santjage (Čilė), 2013 m. sausio 25–27 dienomis vykusiame Europos Sąjungos, Lotynų Amerikos ir Karibų jūros regiono šalių bendrijos (CELAC) vadovų susitikime kartu su Čilės užsienio reikalų ministru Alfredu Morenu Čarme bei Airijos vicepremjeru ir užsienio reikalų ministru Ymonu Gilmouru pirmininkavo vienam iš forumo renginių „Pilietinės visuomenės susitikimų išvadų pristatymas užsienio reikalų ministrams“. Susitikimo metu taip pat įvyko susitikimas su Bahamų Sandraugos užsienio reikalų ministru, su kuriuo aptartos bendradarbiavimo galimybės verslo, švietimo ir mokslo, kultūros bei kitose srityse.

Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas 
Yra kelionių organizatorių, organizuojančių poilsines keliones iš Lietuvos į Bahamas („Kelionių akademija“, „Makalius“).

Ekonominiai santykiai 
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Bahamų siekė 980,9 tūkst. eurų. 2017 ir 2018 m. iš Bahamų importuotų prekių nebuvo.

Pilietiniai mainai

Ambasadorių sąrašas 
Šalys nėra viena kitai akreditavusios ambasadorių.

Šaltiniai

Literatūra

Nuorodos 
 Bahamų Sandrauga | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)

Lietuvos diplomatiniai santykiai
Bahamos
Čado ir Lietuvos santykiai

Čado ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Čado ir Lietuvos.

Čadas Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1993 m. sausio 12 d. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1994 m. rugpjūčio 10 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Tiek Lietuva, tiek Čadas buvo išrinkti nenuolatinėmis Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos narėmis 2014–2015 metų laikotarpiui. 2022 m. pradžioje Lietuvoje Čado piliečių negyveno.

Santykių istorija 

Čadas Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1993 m., o diplomatiniai santykiai tarp dviejų valstybių užmegzti 1994 m. rugpjūčio 10 d.

Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas, ypač per JTO. 2004 m. spalio 28 d. Niujorke (JAV) vykusioje Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 59-ojoje sesijoje Lietuva, Čadas ir dar 14 valstybių buvo išrinktos Jungtinių Tautų Ekonominės ir socialinės tarybos (ECOSOC) narėmis. Kadencija truko 2005–2007 m.

2021 m. kovo 19 d. Lietuvos užsienio reikalų viceministras Mantas Adomėnas nuotoliniu būdu dalyvavo ir pasisakė Čado sostinėje Ndžamenoje vykusiame Tarptautinės koalicijos Saheliui užsienio reikalų ministrų susitikime, kuriame buvo įvertinta padėtis Sahelyje.

Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas 
2014 m. dešimt Lietuvos karių dalyvavo Centrinės Afrikos Respublikoje (CAR) Prancūzijos vadovaujamoje operacijoje „Sangaris“. Lietuvių karių pagrindinė dislokacijos vieta buvo Ndžamenos oro uostas Čade, iš kurios vykdė skrydžius į CAR.

Ekonominiai santykiai 
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Čado siekė 115,1 tūkst. eurų.

Prekybos balanse 2018 m. vyravo importas iš Čado į Lietuvą.

 Eksportas sudaro 34,2 tūkst. eur.
 Importas sudaro 80,9 tūkst. eurų.

Ambasadorių sąrašas 
Lietuva ir Čadas nėra viena kitai akreditavę ambasadorių.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Čadas | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)

Lietuvos diplomatiniai santykiai
Čadas
Bisau Gvinėjos ir Lietuvos santykiai

Bisau Gvinėjos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Bisau Gvinėjos ir Lietuvos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2021 m. rugsėjo 21 d. Tai naujausia valstybė, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.

2022 m. pradžioje Lietuvoje Bisau Gvinėjos piliečių negyveno.

Santykių istorija 
Bisau Gvinėja nepriklausomybę paskelbė 1974 m. SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Bisau Gvinėja yra palaikiusi ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.

Nors diplomatiniai santykiai užmegzti su Bisau Gvinėja užmegzti tik antrojoje 2021 m. pusėje, Lietuva santykius su Bisau Gvinėja rimtai svarstyti pradėjo dar 2010 m. Tų metų gruodžio 8 d. Seimo užsienio reikalų komitetas pritarė diplomatinių santykių užmezgimui su Bisau Gvinėja. 2014 m. lapkričio 10 d. Lietuvos Vyriausybės kanceliarijos Užsienio ir Europos Sąjungos reikalų skyrius parengė pažymą „Dėl diplomatinių santykių užmezgimo su Bisau Gvinėjos Respublika“, kuria įgaliojo Lietuvos nepaprastąją ir įgaliotąją ambasadorę Jungtinėse Tautose pasirašyti bendrąjį komunikatą tarp dviejų valstybių dėl diplomatinių santykių užmezgimo.

Komunikatas tarp dviejų šalių dėl diplomatinių santykių užmezgimo pasirašytas 2021 m. rugsėjo 21 d. Niujorke (JAV) vykstančios Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 76-osios sesijos metu. Komunikatą pasirašė Lietuvos užsienio reikalų ministras Gabrielius Landsbergis ir Bisau Gvinėjos užsienio reikalų, tarptautinio bendradarbiavimo ir bendruomenių valstybės ministrė Suzi Karla Barbosa.  Ministrai taip pat aptarė politinio ir ekonominio bendradarbiavimo galimybes, taikos ir saugumo, visuomenės sveikatos ir klimato kaitos iššūkius bei Jungtinių Tautų tvarios plėtros prioritetus kovoje su jais. Bisau Gvinėja tapo 189-ąja valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.

Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas 
Rudinilsonas Gomešas Britas Silva žaidė Lietuvos futbolo klubuose. 2017 m. atstovavo „Utenio“, 2019–2021 m. – Kauno „Žalgirio“ klubams.

2013–2014 m. du lietuviai (vienas jų – afrikanistas Gediminas Degėsys) organizavo pirmą tokio pobūdžio ekspediciją pavadinimu „Septynios Afrikos“, kurios metu aplankė septynias Afrikos valstybes, tarp jų – Bisau Gvinėją.

Ekonominiai santykiai 
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Bisau Gvinėjos siekė 386,0 tūkst. eurų. Iš Bisau Gvinėjos importuotų prekių nėra.

Ambasadorių sąrašas 
Šalys nėra viena kitai akreditavusios ambasadorių.

Šaltiniai

Literatūra

Nuorodos 

Lietuvos diplomatiniai santykiai
Bisau Gvinėja
Jamaikos ir Lietuvos santykiai

Jamaikos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Jamaikos ir Lietuvos. Santykiai siekia 1995 m., kuomet Lietuva ir Jamaika užmezgė diplomatinius santykius.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų, UNESCO, kitų tarptautinių organizacijų narės.

Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno keturi Jamaikos piliečiai.

Santykių istorija 
Jamaikos ir Lietuvos diplomatiniai santykiai užmegzti 1995 m. spalio 20 d. Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas.

Jamaikoje kurį laiką (bent 2002–2010 m. laikotarpiu) veikė Lietuvos garbės konsulatas.

Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas 
Jamaikos kultūra santykinai populiari ir Lietuvoje dėl garsaus jamaikiečių dainininko Bobo Merlio, regio žanro muzikos (žymiausias šio žanro atlikėjas Lietuvoje – Hokshila). Jamaikos, kaip egzotiškos šalies įvaizdį formavo dar sovietmečiu išpopuliarėjusi daina „Aš norėčiau sugrįžt į Jamaiką“, kurią lietuviškai XX a. septintojame ar aštuntajame dešimtmetyje perdainavo estrados artistas Alfonsas Buiša. Ironiška šios dainos versija („Montego bay/Santechnikas iš Ukmergės“) 1994 m. buvo sukurta Vytauto Kernagio. 1996 m. dainą apie Jamaiką sukūrė grupė „Skylė“.
2008 m. rugsėjo 12-16 d. Jamaikos sostinėje Kingstone vyko UNESCO kongresas „Sportas taikai ir plėtrai“, jame Lietuvos delegacijai vadovavo Kūno kultūros ir sporto departamento generalinis direktorius Algirdas Raslanas ir pristatė Lietuvos patirtį ir fizinį lavinimą formalioje ir neformalioje Lietuvos ugdymo sistemoje remdasis naujuoju Kūno kultūros ir sporto įstatymu.
Lietuvos futbolo klubuose yra žaidę Alika Kyn, Toriana Paterson, Trudi Karter (FC Gintra, 2021–2022 m.), krepšinio klubuose – Omaris Džonsonas (2016–2017 m. rungtyniavo KK Klaipėdos „Neptūnas“).

Ekonominiai santykiai 
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Jamaikos siekė 984,6 tūkst. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Jamaiką.
 	
 Eksportas sudaro 984,5 tūkst. eurų.
 Importas sudaro 0,8 tūkst. eurų.

Pilietiniai mainai

Ambasadorių sąrašas 
Šalys nėra viena kitai akreditavusios ambasadorių.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Jamaika | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)

Lietuvos diplomatiniai santykiai
Jamaika
Gajanos ir Lietuvos santykiai

Gajanos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Gajanos ir Lietuvos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2012 m. sausio 25 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. 2022 m. pradžioje Lietuvoje Gajanos piliečių negyveno.

Gajana yra akreditavusi vyriausiąją komisiją Lietuvai (vyriausiasis komisaras reziduoja Jungtinėje Karalystėje). Lietuva nėra Gajanai akreditavusi ambasadoriaus, tačiau yra akreditavusi ambasadorių Lotynų Amerikos ir Karibų valstybių bendrijai, kurios sekretoriato būstinė yra Gajanoje ir kurios narė yra Gajana.

Santykių istorija 

2004 m. gegužės 27-29 d. Meksikos mieste Gvadalacharoje vykusiame Europos Sąjungos, Lotynų Amerikos ir Karibų jūros valstybių bei vyriausybių vadovų susitikime Lietuvą atstovaujantis Lietuvos užsienio reikalų ministerijos sekretorius Šarūnas Adomavičius susitiko su Gajanos užsienio reikalų viceministru. Sutarta „artimiausiu metu“ užmegzti diplomatinius santykius.

Diplomatiniai santykiai tarp valstybių užmegzti 2012 m. sausio 25 d. Lietuvos ir Gajanos nuolatiniams atstovams Jungtinėse Tautose ambasadoriams Daliui Čekuoliui ir Džordžui Talbotui savo vyriausybių vardu Niujorke (JAV) pasirašius bendrą komunikatą, kuriuo užmezgami Lietuvos ir Gajanos diplomatiniai santykiai. Gajana tapo 159 valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.

2018 m. gegužės 23 dieną Lietuvos nuolatinė atstovė Jungtinėse Tautose ambasadorė Audra Plepytė viešėjo Gajanos sostinėje Džordžtaune, kur įteikė skiriamuosius raštus Karibų bendrijos Generaliniam Sekretoriui Irvinui Larokui.

Susitikimas tarp Lietuvos ir Gajanos ministrų įvyko 2018 m. liepos mėn. Briuselyje, abiejų šalių atstovams dalyvaujant 2-ajame Europos Sąjungos, Lotynų Amerikos ir Karibų valstybių bendruomenės šalių užsienio reikalų ministrų susitikime. Jo metu Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius susitiko su Gajanos viceprezidentu ir užsienio reikalų ministru Karlu B. Grynidžu, aptarė aktualius dvišalių santykių klausimus.

Ekonominiai santykiai 
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Gajanos siekė 323,8 tūkst. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Gajaną.

 Eksportas sudaro 311,9 tūkst. eurų.
 Importas sudaro 11,9 tūkst. eurų.

Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas

Gajanos komisarai Lietuvai 
Nėra duomenų.

Lietuvos pasiuntiniai Gajanai 
Lietuva ambasadoriaus Gajanai akreditavusi nėra.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Gajana | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)

Lietuvos diplomatiniai santykiai
Gajana
Pošeliai

Pošeliai (arba Pašeliai) – kaimas Varanavo rajone (Gardino sritis, Baltarusija), 10 km į šiaurės rytus nuo Varanavo, pasienyje su Lietuva.

Istorija 

XIX a. kaimas buvo seniūnijos centras Sedliškės valsčiuje.

Šaltiniai 

Varanavo rajono gyvenvietės
Čiobiškio šventoriaus pirma koplyčia

Čiobiškio šventoriaus pirma koplyčia – Širvintų rajono savivaldybėje, Čiobiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios šventoriuje stovinti klasicistinių formų koplyčia, viena iš dviejų. Priklauso bažnyčios statinių kompleksui (bažnyčia, 2 varpinės, 2 šventoriaus koplyčios, tvora su vartais), kuris nuo 1992 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą. Pirma šventoriaus koplyčia – regioninės reikšmės architektūros paminklas. Stovi stačiakampio šventoriaus pietvakarių kampe, į pietus nuo pagrindinių vartų priešais bažnyčią. Naudojama bažnyčios inventoriaus padėjimui.

Dabartinė mūrinė Čiobiškio bažnyčia pastatyta 1810–1816 m. Manoma, kad ją galėjo suprojektuoti architektas Laurynas Gucevičius, tačiau jo autorystė dokumentiškai nepatvirtinta. Šventoriaus kampuose, priešais bažnyčią, dvi koplyčios pristatytos XIX a. viduryje.

Architektūra 

Koplyčios statinys kompaktinis, kvadrato plano, 1 aukšto. Jo architektūra lakoniška, atspindinti klasicizmo tendencijas. Kampuose akcentuojami kiek masyvūs išsikišę piliastrai. Virš profiliuotų karnizų – dvišlaitis stogas, iš dviejų pusių užbaigiamas aukštų trikampių frontonų. Neskaitant priekinio fasado su stačiakampėmis įėjimo durimis, kitų fasadų plokštumose įkomponuotos centruotos užapvalintos nišos. Koplyčios architektūrinę išraišką atkartoja šventoriaus kampuose stovinčios dvejos paminklinės varpinės. Šios sudarytos iš trijų siaurėjančių tarpsnių, kurių apatinių dviejų kompozicija labai panaši matomai koplyčioje.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Čiobiškio Šv. Jono Krikštytojo parapija dekanato inf.

Čiobiškis
Širvintų rajono koplyčios
Antigvos ir Barbudos ir Lietuvos santykiai

Antigvos ir Barbudos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Antigvos ir Barbudos ir Lietuvos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2004 m. rugsėjo 23 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.

Antigva ir Barbuda yra akreditavusi vyriausiąją komisiją Lietuvai.

Santykių istorija 

Yra įvykę trys dvišaliai susitikimai tarp Lietuvos ir Antigvos ir Barbudos ministrų.

Diplomatiniai santykiai tarp valstybių užmegzti 2004 m. rugsėjo 23 d. Niujorke (JAV) pasirašius atitinkamą komunikatą tarp Lietuvos užsienio reikalų ministro Antano Valionio ir Antigvos ir Barbudos užsienio reikalų, turizmo, tarptautinių kelionių ir prekybos ministro Haroldo Lovelo. Antigva ir Barbuda tapo 136 šalimi, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius. Kitas aukšto lygio susitikimas tarp Lietuvos užsienio reikalų ministro A. Valionio bei Antigvos ir Barbudos ministro pirmininko Vinstono Boldvino Spenserio vyko taip pat Niujorke, 2005 m. rugsėjo 16 d., iškart po to, kai Lietuva ratifikavo Tarptautinę konvenciją dėl kovos su branduolinio terorizmo aktais.

Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius Santjage (Čilė) 2013 m. sausio 25–27 dienomis vykusiame Europos Sąjungos, Lotynų Amerikos ir Karibų jūros regiono šalių bendrijos vadovų susitikime kartu su Čilės užsienio reikalų ministru Alfredu Morenu Čarme bei Airijos vicepremjeru ir užsienio reikalų ministru Ymonu Gilmoru pirmininkavo vienam iš forumo renginių „Pilietinės visuomenės susitikimų išvadų pristatymas užsienio reikalų ministrams“, kur susitiko su Antigvos ir Barbudos užsienio reikalų ministru. Susitikimo metu aptartos bendradarbiavimo galimybės verslo, švietimo ir mokslo, kultūros bei kitose srityse.

Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas

Ekonominiai santykiai 
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Antigvos ir Barbudos siekė 29,8 tūkst. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Antigvą ir Barbudą.

 Eksportas sudaro 28,5 tūkst. eur.
 Importas sudaro 1,3 tūkst. eur.

Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas

Antigvos ir Barbudos vyriausieji komisarai Lietuvai 
 nuo 2020 m. – Karin Mae Hil (reziduoja Londone)

Lietuvos pasiuntiniai Antigvai ir Barbudai 
Lietuva nėra akreditavusi ambasadoriaus Antigvai ir Barbudai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Antigva ir Barbuda | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)

Lietuvos diplomatiniai santykiai
Antigva ir Barbuda
Gintė

Gintė Sičiūnaitė (žinoma kaip Gintė; g. Palangoje) – Lietuvos atlikėja, dainų autorė.

Biografija 
Šešerių metų tėvai atlikėją nuvedė į muzikos mokyklą, vėliau grojo pianinu. Dainuoti scenoje pradėjo nuo muzikinio televizinio projekto „Lietuvos balsas“.

2014 m. dalyvavo atrankoje į Euroviziją, bet nepraėjo pirmos atrankos. Vėliau, 2017 m. dainavo grupėje „balú“, bet išėjo iš jos norėdama kurti muziką viena.

2018 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje baigė „meno vadyba“ specialybę.

Solinę karjerą pradėjo 2020 m. išleisdama dainą ir jai muzikinį klipą „Buvo malonu“. Ir tų pačių metų lapkričio 19 d. išleido 5 dainų mini albumą „Novelės“, kurios aranžuotę kūrė Lietuvoje gyvenantys norvegų prodiuseriai Bjørnas Holmeslandas ir Snorre Bergerudas.

Diskografija 

EP

Eurovizijos dainų konkursas

Šaltiniai

Nuorodos 
 Gintės Facebook puslapis
 Gintės Instagram puslapis

Lietuvos dailininkai
Pop dainininkai
Didysis laumžirgis

Didysis laumžirgis (Aeshna grandis) – laumžirgių (Aeshnidae) šeimos vabzdys.

Išskėstų sparnų ilgis siekia apytikriai 90–100 mm. Kūnas rudas, sparnai rusvo atspalvio, krūtinės šonuose esama geltonų dryžių, ant patinų kūno matyti nedidelės mėlynos ir geltonos dėmės, o patelių – geltonos.

Dauginasi stovinčiame arba lėtai tekančiame vandenyje, medžioja toli nuo vandens.

Rūšies arealas apima Europą (įskaitant Lietuvą), Vidurio Aziją, pietines Sibiro sritis.

Išnašos 

Tikrieji laumžirgiai
Koncertas fortepijonui Nr. 3 (Bethovenas)

Koncertas fortepijonui Nr. 3 c-moll (op. Nr. 37) – vokiečių klasikinės muzikos kompozitoriaus Liudviko van Bethoveno koncertas fortepijonui, parašytas 1796–1803 metais.

Apie koncertą fortepijonui c minoro tonacijoje Liudvikas van Bethovenas užsiminė 1796 m., kai jis dar buvo gastroliuojantis pradedantysis pianistas. Anksčiau buvo tikima, kad koncertą jis užbaigė 1800 m. ir nespėjo pristatyti tų metų balandžio 2 d. koncerte. Dabar linkstama manyti, kad Bethovenas didžiąją dalį koncerto parašė 1802 m. ir tobulino iki premjeros  Vienoje 1803 m. balandžio 5 d. Premjeroje kompozitorius pats atliko fortepijono partiją. Jo draugas Ignacas fon Zaifrydas, vartęs partitūros lapus Liudvikui van Bethovenui, vėliau prisiminė: „Aš beveik nieko nemačiau, išskyrus tuščius puslapius. Daugiausiai tai vienam, tai kitam puslapyje buvo keli, man visiškai nesuprantami egiptietiški hieroglifai, kurie buvo užuominos jam; ir jis viską atliko iš atminties, nes, kaip ir daugeliu kitų atvejų, neturėjo laiko užrašyti.“ Tame pačiame koncerte įvyko kompozitoriaus „Antrosios simfonijos“ ir oratorijos „Kristus Alyvų kalne“ premjeros. Tikriausiai dėl papildomos trukmės, taip pat buvo atlikta „Pirmoji simfonija“.
 
Koncertas išspausdintas 1804 m. Vienoje ir paskirtas Prūsijos princui Liudvikui Ferdinandui. Kurdamas koncertą Liudvikas van Bethovenas neabejotinai pavyzdį ėmė iš Mocarto „Koncerto fortepijonui Nr. 24“, irgi c minoro tonacijoje. Pavyzdžiui, Bethoveno koncerto įžanga motyviškai susišaukia su Mocarto koncerto orkestrine įžanga, tačiau Bethoveno koncertas kur kas dinamiškesnis ir labiau varijuojantis: koncerto lėtoji Largo dalis pradedama tonaciškai nuo c minoro labai nutolusioje E mažoro tonacijoje. Savo ruožtu Liudviko van Bethoveno trečiasis koncertas fortepijonui paveikė J. Bramso koncertą fortepijonui d minore.

Koncerto dalys 

L. van Bethoveno Koncertas fortepijonui Nr. 3 skirtas atlikti fortepijonu su orkestro pritarimu ir sudarytas iš trijų dalių:
.
 Allegro con brio
 Largo
 Rondo. Allegro

Šaltiniai 

 Piano Concerto No. 3 C minor: Op. 37. Eulenburg, 2017. Preface
 Elisabeth Schwartz, Kolorado Springso filharmonija

Nuorodos 
 „Koncerto fortepijonui Nr. 3“ įrašai, natos IMSLP projekte

Muzikos kūriniai
John Wall

Džonatanas Hildredas Volas jaunesnysis (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Los Andželo „Clippers“ komandoje.

Jį 2010 m. NBA naujokų biržoje pirmuoju šaukimu pasirinko Vašingtono „Wizards“. Volas 2014–2018 m. penkis kartus žaidė NBA Visų žvaigždžių rungtynėse, o 2017 m. buvo išrinktas į NBA simbolinę komandą. Tačiau 2019 m. jis patyrė daugybę traumų ir praleido daugiau nei dvejus metus, o 2020 m. gruodį buvo išmainytas į Hiustono „Rockets“.

Statistika

NBA reguliarusis sezonas

NBA atkrintamosios rungtynės

Išnašos

Nuorodos 

 John Wall profilis „Basketball Reference“ 

JAV krepšininkai
Joel Embiid

Džoelis Hansas Embidas (, g. ) – Kamerūno krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Filadelfijos „76ers“ komandoje.

2014 m. NBA naujokų biržoje jį trečiuoju šaukimu pasirinko Filadelfijos „76ers“. Dėl daugybės pėdos ir kelio traumų jo debiutas buvo atidėtas dviem sezonams iki 2016–2017 m., kai jis buvo įtrauktas į pirmąją NBA naujokų komandą, nors sužaidė tik 31 rungtynes. 2021–2022 m. sezone Embidas buvo NBA lyderis pagal pelnamus taškus ir tapo pirmuoju centru po Mozės Malouno (1982 m.), vidutiniškai pelnančiu daugiau nei 30 taškų per rungtynes, ir pirmuoju užsieniečiu, tapusiu NBA lyderiu pagal pelnamus taškus.

Ankstyvasis gyvenimas 
D. Embidas gimė Jaundėje, Kamerūne, kariškio Tomaso Embido ir jo žmonos Kristinos šeimoje. Vaikystėje žaidė tinklinį ir futbolą, iš pradžių planavo profesionaliai žaisti tinklinį Europoje, bet būdamas 15 metų pradėjo žaisti krepšinį, kurdamas savo žaidimą pagal NBA Krepšinio šlovės muziejaus centro Akymo Olaidžuvono pavyzdį. Embidą krepšinio stovykloje atrado iš Jaundės kilęs ir NBA žaidžiantis Luc Mbah a Moute. Būdamas 16 metų Embidas persikėlė į Jungtines Amerikos Valstijas ir tapo profesionaliu krepšininku.

Karjera koledže 
Embidas vienerius metus mokėsi Kanzaso universitete. 2014 m. vasario 13 d. jis buvo pripažintas vienu iš 30 finalininkų, pretenduojančių į Neismito metų koledžo žaidėjo apdovanojimą. 2013–2014 m. jis sužaidė 28 rungtynes, per kurias vidutiniškai pelnė 11,2 taško, atkovojo 8,1 kamuolio, atliko 1,4 rezultatyvaus perdavimo ir blokavo 2,6 kamuolio per 23,1 minutes.

Statistika

NBA reguliarusis sezonas

NBA atkrintamosios rungtynės

Asmeninis gyvenimas 
Jaunesnysis Embido brolis Arturas žuvo 2014 m. spalio 16 d. Kamerūne per automobilio avariją. Jis taip pat turi jaunesnę seserį. Embidas laisvai kalba ne tik angliškai, bet ir prancūziškai bei basų kalba.

Embidas yra aistringas Madrido „Real“ sirgalius, dažnai rašantis „Twitter“ per komandos rungtynes.

Filantropija 
2021 m. kovo mėn. Embidas paaukojo 100 000 JAV dolerių, savo 2021 m. NBA Visų žvaigždžių rungtynių laimėjimą, kovai su benamyste Filadelfijoje.

Išnašos

Nuorodos 

 Joel Embiid profilis „Basketball Reference“ 

Kamerūno krepšininkai
Mercedes D.I

Mercedes D.I (kitas pavadinimas - Tipas E6F (vok. Typ E6F)) buvo vienaielis šešių cilindrų, vandeniu aušinamas, aviacinis vidaus degimo variklis su vienu viršutiniu velenu valdomais vožtuvais (SOHC tipas) 1913 m. sukurtas Vokietijos Imperijos įmonės "Daimler Motoren Gesellschaft", nuo 1903 m. m. gaminusios produkciją su "Mercedes" prekiniu ženklu.

Variklis išvystydavo 75 kW (100 AG) galią. Pradiniu Pirmojo Pasaulinio karo  laikotarpiu jis buvo montuojamas į daugelį vokiečių karinių orlaivių.

Naudojimas 
Mercedes D.I buvo montuojamas į įvairius XX a. antrojo dešimtmečio vidurio Vokietijoje ir Austrijoje-Vengrijoje gamintus orlaivius:

 AEG B.I
 AEG G.I
 Albatros B.I
 Albatros G.I
 Aviatik B.I
 DFW B.I
 DFW Floh
 Fokker D.I
 Gotha G.I
 LFG V.39
 LFG Roland Pfeilflieger
 Stahlwerk-Mark R.V
 Pfalz E.V
 Letov Š-10 (Čekoslovakija, 1922 m., licencinė kopija "Blesk I" gaminta įmonėje "Breitfeld & Daněk")
 Aero Ae-01 (Čekoslovakija, 1919 m., licencinė kopija "Blesk I" gaminta įmonėje "Breitfeld & Daněk")
 Lebed IX (Rusijos Imperija, 1915-1916 m., naudoti trofėjinaii varikliai iš užgrobtų Albatros B.I)

Techniniai duomenys (D.I) 
Pagal: NĚMEČEK, Václav. Československá letadla (1918-1945). III. vyd. Praha: Naše vojsko, 1983. Kapitola Příloha 2: Technická data československých letadlových motorů, s. 268–269.

Bendrosios charakterisitkos 

 Tipas: 6 cilindrų vienaeilis stūmuoklinis variklis 
 Cilindro skersmuo: 120 mm 
 Stūmuoklio eiga: 140 mm 
 Darbinis tūris: 9,48 l 
 Sausasis svoris: 201,6 kg

Komponentai 

 Vožtuvai: po du cilindrui
 Pavara: vienas viršutinis velenas (angl. SOHC)
 Reduktorius: tiesioginė pavara, sukasi į kairę, skirtas traukiantiems propeleriams

Galios rodikliai 

 Galia: 75 kW (100 AG) esant 1400 aps./min.
 Suspaudimo laipsnis: 4,5:1
 Specifinis kuro suvartojimas: 0,2404 kg/(AG·h)
 Tepalo suvartojimas: 0,1997 kg/(AG·h)

Literatūra 

 (EN) Gunston, Bill (1986). World Encyclopedia of Aero Engines. Wellingborough: Patrick Stephens. p. 98.
 (CZ) KUČERA, Pavel. Aero továrna letadel 1919 – 1945 a její letadla. [s.l.]: Jakab Publisching, 2020. S. 10
 (CZ) NĚMEČEK, Václav. Československá letadla (1918-1945). III. vyd. Praha: Naše vojsko, 1983. Kapitola Příloha 2: Technická data československých letadlových motorů, s. 268–269.

Išnašos 
Aviaciniai varikliai
Mercedes-Benz
Triodia

Triodia – miglinių šeimos visžalių daugiamečių žolių gentis. Paplitusi Australijoje (endeminė), dengia beveik 26 % žemyno teritorijos. Suskaičiuota apie 65–70 rūšių. Genties žolės dažnai vadinamos spinifeksais (), nors botaniškai spinifeksų genčiai (miglinių šeimos žolės, augančios Australijoje, vandenyno pakrantėse) nepriklauso. Daugelis šios genties minkštalapių rūšių anksčiau buvo priskirtos Plectrachne genčiai.

Sudaro iki 80 cm aukščio ir iki 2 m skersmens kupstus. Senesnių augalų kupstai kartais išsidėstę žiedo forma. Stiebai šakoti ir lapuoti, minkštalapių rūšių – lygūs, ploni, padengti derva. Lapai ylos pavidalo, su makštimi, lygūs arba plaukuoti, susisukę, ploni, su smailiais galais, kartais išskiriantys dervą, iki 30 cm ilgio (minkštalapių rūšių), arba 5–25 cm ilgio ir 2 mm pločio (kietalapių rūšių). Žiedynas šluotelės ar kekės pavidalo. Žiedų daug, jie dvilyčiai, viršutiniai kartais sterilūs. Sėklų stiebai statūs, 60–70 cm ilgio. Dauginasi sėklomis ir ūgliais.

Auga sausose vietovėse, lengvai pakenčia sausrą ir greitai atauga po gaisrų. Sodinami žemės rekultivacijai, baigus eksploatuoti kasyklas. Minkštalapės rūšys tinkamos gyvulių pašarui.

Australijos aborigenai iš spinifeksų sėklų kepdavo duoną, dervą naudodavo ginklų ir įrankių medinių dalių tvirtinimui,
papuošalų ir indų gamybai, stiebus ir lapus – krepšių pynimui, pluoštą – tinklų mezgimui.

Šaltiniai 

Migliniai
Vytautas Sinica

Vytautas Sinica (gimė 1990 m. vasario 4 d. Vilniuje) – Lietuvos politologas, politikas, vertėjas, leidėjas, redaktorius.

Biografija 
Vytautas Sinica gimė Vilniuje. Tėvas - Marijonas Sinica - inžinierius, išradėjas. Motina - Genovaitė Sinicienė - bibliotekininkė, patentologė. 2020 m. susituokė su Eimante Daukšaite.

2013 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute baigė politikos mokslų bakalaurą, 2015 m. ten pat – lyginamosios politikos magistro studijas. Vilniaus universiteto filosofijos doktorantas. 2021 m. pateikta disertacija tema: „Europos vienijimo teoriniai pagrindai".

Veikla 
2011 m. su bendraminčiais įkūrė patriotinio jaunimo sambūrį „Pro Patria“, yra redakcinės kolegijos narys. Nuo 2020 m. YouTube platformoje, „Pro Patria“ kanale veda tinklalaidę „Papunkčiui“.

V. Sinica nuo 2016 m. yra žurnalo „Nepriklausomybės Sąsiuviniai" redakcinės kolegijos narys.

2020 m. V. Sinica su kitais bendraminčiais įkūrė politinę partiją Nacionalinis susivienijimas, išrinktas jos vicepirmininku. 2022 m. Nacionalinio susivienijimo Vilniaus skyrius iškėlė V. Sinicą kandidatuoti į Vilniaus m. mero poziciją.

2021 m. Delfi „Lietuvos įtakingiausieji" išrinktas kaip 25 įtakingiausias politikas. 2022 m. - 31 vietoje.

Publikacijos 

 „Tautų ateitis Europos integracijos perspektyvoje“, LOGOS, 2015, 84, p. 178-187; 85, p. 176-180; 86, p. 195-203.
 „Pilietinės tautos kūrimas: galimybės ir ribos“, LOGOS, 2016, 87, p. 70-76; 88, p. 83-92.
 „Drąsa Tiesai ir atsakomybė Dievui už Tėvynės likimą“, Kn. Donatas Stakišaitis, Reda Sopratanaitė (sud.), Nepataisomasis. Atsiminimai apie monsinjorą Alfonsą Svarinską. II dalis. Kaunas: Naujasis Lankas, 2017, p. 16-29. 
 „Multikultūralizmo nesėkmė Europoje“, Kn. Ed West, Įvairovės iliuzija. Iš anglų kalbos vertė Indrė Pusevaitė. Vilnius: Valstybingumo studijų centras, 2018, p. 10-49.
 „Etninės kultūros apsaugos teisinis reguliavimas Lietuvoje“, Vytautas Tumėnas (vadovas), Etninės kultūros vertybinių nuostatų tyrimai valstybės politikai. Mokslo darbo ataskaita, 2018, p. 6-26. 
 „Gyvenimas kaip kelias į nepriklausomybę“, Kn. Romualdas Ozolas, Pasaulis grįžta namo. Vilnius: Valstybingumo studijų centras, 2018, p. 8-24.
 „Vieningos Europos idėja Kanto politinėje filosofijoje?“, LOGOS, 2018, 94, p. 190-199.
 „Ar mums dar reikalinga Lietuvos valstybė?" Vilnius: Valstybingumo studijų centras, 2019. 
 „Be ryto naktis: Lenkijos okupuoto Vilniaus lietuvių gyvenimas“, Kn. Juozas Maceika, Lietuvių būklė Lenkijos Respublikoje 1935-1938 metais. Vilnius: Valstybingumo studijų centras / LGGRTC, 2020, p. 12-32.
 „Visuomenės požiūris į mokymą apie lytiškumą“, SOTER, 2021, 80 (108), p. 31-52.
 „Europos vienybės svarstymai XX a. pirmojoje pusėje“, LOGOS, 2021, 108, p. 102-116. 
 „Moderniosios vieningos Europos idėjos ištakos“, Lituanistica, 2022 (priimta publikavimui).

Šaltiniai
Erich Ludendorff

Ėrichas Frydrichas Vilhelmas Liudendorfas (,  – ) – vokiečių generolas, politikas. Per Pirmąjį pasaulinį karą jis išgarsėjo dėl pagrindinio vaidmens 1914 m. vokiečių pergalėse prie Lježo ir Tanenbergo. 1916 m. paskirtas Vokietijos generalinio štabo pirmuoju generolu kvartirmeisteriu, jis tapo pagrindiniu politikos formuotoju de facto karinėje diktatūroje, dominavusioje Vokietijoje visą likusį karo laikotarpį. Po Vokietijos pralaimėjimo jis svariai prisidėjo prie nacių atėjimo į valdžią.

Po karo Liudendorfas tapo žymiu nacionalistų lyderiu, teigiančiu, kad Vokietijos pralaimėjimas ir Versalyje pasiektas susitarimas buvo marksistų, masonų ir žydų išdavikiško sąmokslo rezultatas. Jis taip pat dalyvavo nepavykusiame 1920 m. Kapo puče ir 1923 m. Alaus puče, o paskui nesėkmingai kandidatavo į prezidentus prieš feldmaršalą Hindenburgą, savo karo laikų viršininką. Vėliau jis pasitraukė iš politikos ir paskutiniuosius metus skyrė karo teorijos studijoms.

1937 m. Miunchene Liudendorfas mirė nuo kepenų vėžio.

Šaltiniai 

 
 Ludendorff, Erich. The Coming War. Faber and Faber, 1931.
 
 Astore, William J. "The Tragic Pursuit of Total Victory." MHQ: Quarterly Journal of Military History (Autumn 2007) 20#1) pp. 64–73.
 Brownell, William and Denise Drace-Brownell. The First Nazi: Erich Ludendorff, The Man Who Made Hitler Possible (Berkeley: Counterpoint, 2016). 356 pp highly negative online review
 
 Jones, LTC William A. Ludendorff: Strategist (Pickle Partners Publishing, 2015) online.

Išnašos 

Vokietijos generolai
EMBank

EMBank, pilnas pavadinimas European Merchant Bank UAB – skaitmeninis bankas iš Lietuvos, orientuotas į Fintech ir MVĮ.

Pagrindinė būstinė įsikūrusi Vilniuje, Lietuvoje.

Istorija 
2018 m. gruodžio 14 d. EMBank gavo Europos Centrinio Banko specializuoto banko licenciją, kurią padėjo gauti Lietuvos bankas. EMBank įkūrė Dr. Ozan Ozerk. Steigimo procesui vadovavo Ekmel Cilingir. 2018 m. ketvirtąjį ketvirtį bankas pradėjo veiklą. 

Iki 2021 m. pabaigos EMBank verslo paskolų portfelis siekė 29,7 mln. eurų, o bankas gavo 4,3 mln. eurų pajamų (beveik 13 kartų daugiau nei 2020 m.). Bendra banko indėlių suma siekė 75,9 mln. eurų ir, palyginti su 2020 m., padvigubėjo. 

Tuo pat metu EMBank pavyko pasiekti pelną.

Narystės ir veikla 
EMBank dalyvauja pasaulinėse ir vietinėse organizacijose ir renginiuose. 

Nuo pat įkūrimo bankas yra Lietuvos bankų asociacijos narys, FinTech Hub LT ir Fintech LT asociacijų narys.

Bankas yra Vilniaus ir Klaipėdos prekybos rūmų bei, tokių kaip Švedijos, Norvegijos, Suomijos ir Didžiosios Britanijos prekybos rūmai šalyje, narys.

EMBank taip pat yra užmezgęs partnerystę su Mastercard.

Šaltiniai
Chronologija

Chronologija (iš , „laikas“ ir λόγος = lógos, „mokslas“) – mokslas apie laiko matavimą, įvykių išsidėstymo laike tvarka. Chronologija pagrįstas laiko juostos arba įvykių sekos naudojimas. Tai taip pat yra „faktinės laikinosios praeities įvykių sekos nustatymas“.

Chronologija yra periodizacijos dalis, taip pat pagalbinė istorijos disciplinos (Žemės istorijos, Žemės mokslų ir geologinės laiko skalės taikymo) atšaka.

Lietuvoje chronologijos klausimais rašė Antanas Vasiliauskas, Edvardas Gudavičius, Roza Šikšnienė.

Laiko žymėjimas iki chronologijos disciplinos 
Moderniąją chronologijos sistemą 1583 m. sukūrė prancūzų filologas Žozefas Skaližeris.

Pirmieji susistemintą laiko skaičiavimą bandė įvesti senovės romėnai. Senovės Romos istorikų buvo naudojama skalė nuo Romos įkūrimo (Ab Urbe condita, sutrumpintai AUC, pažodžiui iš lotynų k. reiškia „nuo tada, kada miestas įkurtas“, t.y., 753 m. pr. m. e.) Keletas Romos istorikų jį naudojo Romos metams nustatyti, nors vėlesni istorikai šį metų skaičiavimo metodą naudojo dažniau. Šis metų skaičiavimo metodas pirmą kartą sistemingai panaudotas tik apie 400 m. Iberijos istoriko Orosijaus. Manoma, kad popiežius Bonifacas IV maždaug 600 m. buvo pirmasis, sukūręs ryšį tarp šios eros ir Anno Domini (AD 1 = AUC 754).

Lietuvoje iki krikšto remtasi baltų žemdirbystės kalendoriumi, po krikšto – krikščioniškomis laiko skaičiavimo sistemomis.

Literatūra 
 Richards, E. G. (1998). Mapping Time: The Calendar and History. Oksfordo universiteto leidykla.

Šaltiniai 

Istoriografija
Demonologija

Demonologija – demonų (piktųjų dvasių) kilmės, prigimties, veikimo aiškinimas (paprastai teologijoje, spiritistiniuose tikėjimuose); taip pat demonus aprašanti ir tirianti etnologijos, religijotyros kryptis.

Tikėjimas piktosiomis dvasiomis kildinamas iš pirmapradžio žmonijos tikėjimo dvasiomis. Senuosiuose tradiciniuose tikėjimuose (pvz., inuitų, korėjiečių, Centrinės Afrikos gyventojų) paprastai įsivaizduojama, kad įvairios dvasios apgyvendinusios kone visas pasaulio vietas. Jos, esant vienokioms ar kitokioms aplinkybėms, gali tapti priešiškos žmonėms.

Demonologijos apraiškų randama babiloniečių, iranėnų religijose. Ten demonai kategorizuojami. Vėliau demonologijos raidai turėjo įtakos senovės judėjų apokrifai (I a. pr. Kr.); demonai buvo įvardijami kaip Šėtono tarnai, jais laikyti ir senieji dievai (Astartė, Baalas, Belzebubas).

Ankstyvojoje krikščionybėje demonologijai įtakos turėjo neoplatoniškasis gnosticizmas (III–IV a.). Antai Porfyrijus iš Tyro, paveiktas platonizmo ir Ankstyvųjų Bažnyčios tėvų, teigė, kad pasaulis persmelktas demonų. Ypač demonologija paplito viduramžių abraominėse religijose (judaizme, islame, krikščionybėje); demonus pradėta skaičiuoti ir klasifikuoti (jie buvo suskirstyti į 9 eiles).

Krikščionybėje skirtingi autoriai pateikė skirtingas demonų hierarchijas: pavyzdžiui XV a. „Šviesos žibinte“ pateikiama demonų klasifikacija pagal dorovines ydas: Liuciferis – puikybė, Belzebubas – pavydas, Šėtonas – pyktis, Abadonas – tingumas, Mamona – gobšumas, Belfegoras – rajumas, Asmodėjus – gašlumas. 1467 m. Alfonsas de Spina demonus skirstė į atskiras grupes: lemties demonus, inkubus ir sukubes, klajojančius demonus ir pragaro kariaunas, familiarus, druidus, kambionus (demonų ir žmonių palikuonis), demonus apgavikus ir pan. Agripa savo De occulta philosophia (XVI a. pr.) pateikė kosmologinę demonų klasifikaciją pagal įvairius lygmenis (skaitmenis, pasaulio šalis, stichijas ir kt.). Demonologija turėjo įtakos kaltinimams raganavimu, burtininkavimu. Demonų išvarymams taikytos egzorcistinės praktikos. Vėlyvaisiais viduriniais amžiais ir vadinamojo Renesanso epochoje demonologija tapo spekuliatyvių svarstymų objektu.

Nuo XIX a. demonologiją ėmė plėtoti okultistai, neokabalistai (Ž. Enkosas, A. Kraulis, A. L. Konstantas, A. Lavėjus, A. Vaitas).

Šaltiniai
Viktoras Malinauskas

Viktoras Malinauskas ( – m. 2022 m. lapkričio 12 d., Vilniuje) – buvo vienas garsiausių estrados dainininkų, ilgametis ansamblio Žvaigždžių kvartetas narys.

Biografija 
Vaikystę praleido Palangoje
Profesionalioje muzikoje pirmuosius žingsnius žengė 1969 m., pasirodęs kartu su valstybiniu filharmonijos instrumentiniu-vokaliniu ansambliu Vilniaus aidai. 1970–1971 m. scenoje pasirodydavo kartu su ansambliais Nemuno žiburiai ir Estradinės melodijos.

1974 metais V.Malinauskas populiariajame miuzikle Velnio nuotaka įdainavo Baltaragio partiją.

Šaltiniai 

Malinauskas, Viktoras