joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Riot grrrl

Riot grrrl – undergroundo feminisčių pankroko judėjimas, kilęs Olimpijoje (Vašingtono valstijoje), Vašingtone (Kolumbijos apygardoje), Portlande bei JAV Šiaurės vakarų pakrantėje ankstyvaisiais 1990 m.

Judėjimo nuostatos 

Šis judėjimas dažnai siejamas su Trečiosios bangos feminizmu ir laikomas jo atskaitos tašku. Riot grrrl grupės dažnai skiria dėmesį išprievartavimo, smurto šeimoje, seksualumo, rasizmo, patriarchato, moterų kompetencijos, santykių tarp lyčių problemoms. Šios pakraipos muzikinėms grupėms priklauso Bikini Kill, Jack Off Jill (Scarling), Bratmobile, Adickdid, Bangs, The Butchies, Calamity Jane, Emily's Sassy Lime, Excuse 17, Fifth Column, The Frumpies, Heavens to Betsy, Huggy Bear, Sleater-Kinney, L7, Team Dresch.

Subkultūra 

Be indie music žanro, Riot grrrl yra ir subkultūros dalis, kuriai būdinga fenzinų leidyba, DIY (Do It Yourself 'Pasidaryk pats') etinio judėjimo idėjos, menas, politinės akcijos, aktyvizmas. Iš vienos pusės, tai grubaus, kieto, kaip taisyklė, mėgėjiško lygio pankroko grupės, iš kitos pusės – politiškai aktyvios jų narės, pavertusios šį judėjimą įtakinga subkultūra. Riot grrrl rengia mitingus, remia ir organizuoja moterų muzikos grupes, padeda rasti joms vietą vyrų dominuojamoje pankroko scenoje.

Nuorodos 

 Riot grrrl manifestas
 Riot grrrl: žanro profilis 

Feminizmas
Pank rokas
Subkultūros
Simono Daukanto tiltas

S. Daukanto tiltas – pėsčiųjų tiltas per Nemuno kanalą Kaune, jungiantis S. Daukanto pėsčiųjų gatvę Centre ir Nemuno salą.

Pastatytas 1988 m. Architektas Algimantas Sprindys, konstruktorius Darius Žickis.   Tiltą pastatė AB „Kauno tiltai“, darbams vadovavo inžinierius Alfonsas Meškinis.

Architektūra 

Tiltas stovi S. Daukanto gatvės tęsinyje, gerai matomas nuo Vienybės aikštės. Jam būdingos vėlyvojo modernizmo tendencijos – prabanga, monumentalumas. Naudojami blizgaus metalo turėklai, originalūs šviestuvai. Atraminė arka dengta granitiniu tinku, dekoruota juodojo marmuro intarpais. Vidinėje arkos dalyje – dekoratyvūs metaliniai vamzdeliai. Tiltas laikomas įtemptų lynų. Monumentalumo suteikia platūs laiptai, prabangią išvaizdą –blizgaus metalo turėklai, originalios konstrukcijos šviestuvai, dekoratyvūs marmuro intarpai. Statinys architektūriškai išlaikė santykį su dabar jau neegzistuojančia „Merkurijaus“ universaline parduotuve. Dekoratyvi atraminė arka su Gedimino stulpais – svarbi dominantė. Šis valstybingumo simbolis įrengtas statant tiltą ir pradėtas viešai eksponuoti miesto erdvėje dar likus porai metų iki Nepriklausomybės Lietuvoje paskelbimo 1990 m.

Pagrindiniai duomenys 

 Konstrukcija – kabantis tiltas
 Ilgis – 151 m (22,1+2x52,5+22,1)
 Plotis – 5,5 m
 Aukštis – 14 m

Jurgio Kairio skrydžiai 

1996 m. liepos 4 d. Valstybės dienos proga lakūnas Jurgis Kairys pirmą kartą pasaulyje legaliai praskrido po šiuo pėsčiųjų tiltu (tarpas tarp tilto konstrukcijų ir upės – 7 m). „Ultra skrydį“ apverstu lėktuvu SU–26 po šiuo tiltu lakūnas atliko 2000 m. rugsėjo 2 d. Vykęs renginys Lietuvos draudimo bendrovėje buvo apdraustas trečios šalies atsakomybe 5 mln. Lt sumai. Po skrydžio ant tilto įvyko istorinis susitikimas tarp dviejų pilotų - Formulės 1 lenktynininkas Mika Hekinenas sveikino J. Kairį, padovanojo jam lenktyninį šalmą, o lakūnas - įamžintą ankstesnio skrydžio nuotrauką.

Po to, kai po tiltu praskrido lakūnas Jurgis Kairys, tiltą imta vadinti jo vardu, net sklandė informacija, kad tai tikrasis tilto pavadinimas. Miesto Pavadinimų sumanymų ir atminimo įamžinimo komisija yra patvirtinusi, jog tai Simono Daukanto tiltas.

Šaltiniai 

Pėsčiųjų tiltai
Tiltai per Nemuną
Kauno tiltai
2012 m. Indijos Grand Prix

2012 m. Indijos Grand Prix – 17-tas 2012 m. Formulės 1 sezono Grand Prix. Tai buvo antros Formulės 1 lenktynės, vykstančios Indijoje. Jos vyko spalio 26-28 dienomis Tarptautinėje Budos trasoje.

Visose treniruotėse greičiausias buvo čempionato lyderis vokietis Sebastian Vettel. Jis nugalėjo ir kvalifikacijoje bei lenktynėse.

Kvalifikacija

Lenktynės

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2012 sporte
Ligūrijos respublika

Ligūrijos respublika () – trumpai egzistavusi Napoleono Prancūzijos imperijai pavaldi respublika klientė. Įkurta Napoleono valia 1797 m. birželio 14 d. Ją sudarė senosios Genujos respublikos teritorija, apėmusi didžiumą Ligūrijos regiono Šiaurės Vakarų Italijoje ir nedidelį Šventosios Romos imperijos leną, priklausiusį Savojos dinastijai. Pirmoji konstitucija buvo paskelbta 1797 m. gruodžio 22 d., pagal kurią ši valstybė buvo direktorinė respublika.

1800 m. respubliką trumpai buvo užėmusi Austrijos kariuomenė, bet netrukus Napoleono kariuomenė šią teritoriją atsiėmė. 1801 m. buvo paskelbta nauja konstitucija, pagal kurią buvo grąžintos institucijos, panašesnės į buvusios Genujos respublikos institucijas, pvz., dožo, kuris buvo Senato prezidentas, pareigos.

1805 m. birželį Ligūrijos respublika buvo aneksuota prie Prancūzijos imperijos kaip du departamentai Apeninuose – Genujos departamentas () ir Montenotės departamentas (). 1814 m. žlugus Napoleono valdžiai respublika buvo trumpam atkurta (egzistavo nuo balandžio 28 d. iki liepos 28 d.). Po Vienos kongreso Ligūrijos respublikos teritorija buvo atiduota Sardinijos karalystei, kuri ją aneksavo 1815 m. liepos 3 d.

Ligūrijos respublika naudojo tradicinę Genujos vėliavą – raudonas kryžius baltame fone.

Italijos istorinės valstybės
Ligūrijos istorija
Prancūzijos imperijos vasalai
Ray Charles

Rėjus Čarlzas Robinsonas (Ray Charles Robinson, g. 1930 m. rugsėjo 23 d. – m. 2004 m. birželio 10 d.) – JAV kompozitorius, dainininkas, muzikantas žinomas kaip Ray Charles. Rėjus maišė ritmenbliuzo (R&B), gospelo, bliuzo ritmus savo ankstesniuose įrašuose su Altantic Records, nuo 1950 metų tapo soul muzikos atlikėju, o dar vėliau - 1960 metais, pradėjo atlikti ir pop bei kantri muziką tais pačiais metais išleisdamas savo populiariausią albumą „Modern Sounds in Country and Western Music" (ABC Records).

Ray Charles labiausiai žinomas už hitus „Hit The Road Jack", „I Got A Woman", „What'd I Say".

Per savo karjerą Rėjus išleido 55 studijinius albumus, 7 gyvo garso albumus ir 127 singlus.

Nuorodos 
Oficiali svetainė

JAV dainininkai
JAV kompozitoriai
Marijampolės Sūduva (moterų krepšinio klubas)

BC Marijampolės „Sūduva - Mantinga“ – Profesionalus moterų krepšinio klubas iš Marijampolės. Klubas įkurtas 2006 m. Komanda dalyvauja LMKL čempionate.

Komandos sudėtis 
(Paskutinį kartą informacija atnaujinta: 2012 spalio 27 d.)

Žaidėjos:
 Nr. 4   Agnė Žiegytė (Gynėja)
 Nr. 5   Ieva Veinberga (Puolėja)
 Nr. 6   Justina Šliažaitė (Puolėja)
 Nr. 7   Sabine Dukate (Gynėja)
 Nr. 8   Giedrė Kirstukaitė (Centro puolėja)
 Nr. 10  Renata Lenčiauskaitė (Gynėja)
 Nr. 11  Ligita Kinkevičienė (Gynėja)
 Nr. 12  Eglė Bacevičiūtė (Puolėja)
 Nr. 13  Rasa Knyzaitė (Gynėja)
 Nr. 14  Laima Rickevičiūtė (Puolėja)
 Nr. 16  Paulina Rinkevičiūtė (Gynėja)
 Nr. 17  Vilma Tamulevičiūtė (Puolėja)
 Nr. 18  Sandra Vaitkutė (Centro puolėja)
 Nr. 19  Viktorija Valaitytė (Puolėja)

Treneriai:
 Vyr. treneris  Stasys Žaliabarštis

Lietuvos moterų krepšinis
Marijampolė
Stura di Demontė

Stura di Demontė () – 111 km ilgio upė Pjemonte (Šiaurės Vakarų Italija), kairysis Tanaro upės intakas, o Tanaras – Po upės intakas.

Upės ištakos yra Madalenos ežeras () Alpėse, netoli sienos su Prancūzija, netoli Madalenos perėjos (). Upė teka Demontės ir Kuneo komunų teritorija ir įteka į Tanaro upę į rytus nuo Kerasko.

Italijos upės
Lowe sindromas

Lowe sindromas – reta genetinė liga, sukelianti fizinius ir psichinius pakitimus. Liga pažeidžia tris pagrindines organų sistemas: akių, galvos smegenų ir inkstų.
Šia liga serga tik berniukai, moterys nešiotojos. Lowe sindromą sukelia genetinė mutacija X chromosomoje. Ligą sukeliantis genas vadinamas OCRL1(oculo-cerebro-renal). Pirmą kartą šią ligą aprašė daktaras Charles Lowe 1952 metais.

Berniukai sergantis Lowe sindromu gimsta su abiejų akių katarakta. Gliaukoma būdinga 50 procentų sergančiųjų. Matymui pagerinti reikalingos operacijos, kurios atliekamos esant poros mėnesių. Dauguma nešioja akinius, nes regėjimas išlieka gana prastas.

Dauguma sergančiųjų su inkstų problemomis susiduria jau vienerių metų amžiaus. Ligoniui trūksta daug svarbių mineralų, šlapime randamas didelis kiekis baltymų. Yra gaminami specialūs vaistai, kiekvienam ligoniui atskirai, kurių dėka sergantysis gauna jam reikalingas medžiagas.

Lowe Sindromo Asociacija(LSA) 

Lowe sindromo asociacija (Lowe Sindrome Association) susikūrė 1983 metais. Prie asociacijos prisijungė 225 šeimos iš 37 valstijų ir 25 valstybių. LSA atlieka įvairius ligos tyrimus, stengiasi padėti ligoniams ir jų šeimoms. Tris kartus į metus išeina leidinys ,,On the Beam", kuriame pateikiamos ligonių istorijos, naujausi ligos tyrimų rezultatai, paminimi gimę ir mirę Lowe sindromu sergantys žmonės.

Lietuvoje šia liga sergant užregistruotas 1 žmogus(g.1992.02.26), o pasaulyje virš 200 žmonių.

Kita informacija 
 http://klaipeda.diena.lt/dienrastis/priedai/sveikata/reta-liga-vargina-ne-tik-ligoni-129455#axzz2AViIlTYF

Ligos
Adolfas Jakštas (1926)

Adolfas Jakštas (slap. Albertinis, 1926 m., Panotėnių k., Platelių vls., Kretingos apskr. – 1947 m.) – Lietuvos partizanas, Kardo rinktinės štabo narys ir Propagandos skyriaus viršininkas.

Biografija 
Gimė ūkininkų šeimoje. Baigė Notėnų pradžios mokyklą, įstojo į Palangos gimnaziją. Sovietų Rusijai 1944 m. reokupavus Lietuvą, įsijungė į rezistencinį pogrindį, priklausė LLA Pušies kuopai.  Nuo 1946 m. Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Narimanto kuopos, veikusios Palangos valsčiuje kovotojas Albertinis, rinktinės štabo narys ir Propagandos skyriaus viršininkas. Žuvo 1947 m.

Vardas įamžintas gimtinės sodyboje Panotėniuose 1992 m. pastatytame paminkle.

Šaltiniai

Nuorodos 
 XXI amžius – 2004 m. sausio 7 d., Nr. 2
 XXI amžius – 2006 m. sausio 18 d., Nr. 5

Lietuvos rezistentai
Samsung Galaxy

Samsung Galaxy - Pietų Korėjos elektronikos gamintojo Samsung gaminių (išm. telefonų, planš. kompiuterių, fotoaparatų) serija. Juos vienija Android operacinė sistema.

Modeliai 

 Samsung Galaxy Ace (S5830)
 Samsung Galaxy Ace 2 (i8160)
 Samsung Galaxy Ace 3 (S7270)
 Samsung Galaxy Ace 4
 Samsung Galaxy Core (i8260)
 Samsung Galaxy Camera
 Samsung Galaxy Fame (S6810)
 Samsung Galaxy Fame Lite (S6790)
 Samsung Galaxy Music
 Galaxy Nexus (GT-I9250)
 Samsung Galaxy Note
 Samsung Galaxy Note II
 Samsung Galaxy Note 10.1 (N8000 / N8010 WiFi only)
 Samsung Galaxy Player
 Samsung Galaxy S  (GT-I9000)
 Samsung Galaxy S II I9100
 Samsung Galaxy S II I9101
 Samsung Galaxy S III
 Samsung Galaxy Tab
 Samsung Galaxy Young (S6310) 
 Samsung Galaxy Tab S
 Samsung Galaxy Alpha
 Samsung Galaxy SIIII
 Samsung Galaxy A3, A5, A7
 Samsung galaxy S5
 Samsung galaxy note 3
 Samsung galaxy note 4 ir note edge
 Samsung galaxy S6 ir S6 Edge
 Samsung galaxy V plus
 Samsung galaxy J7 ir J5
 Samsung galaxy Tab E
 Samsung galaxy Tab A
 Samsung galaxy Xcover 3
 Samsung galaxy Z1
 Samsung galaxy S7 ir S7 edge
 Samsung galaxy S8 ir S8+
 Samsung galaxy E5 ir E7
 Samsung galaxy Core, Core2 ,Core prime
 Samsung galaxy Tab Active
 Samsung galaxy S9,S9+ 
Samsung
Žiemos trasa

Žiemos trasa – kalnų slidinėjimo kompleksas Vilniuje. Įsikūręs ant Laimio kalno, Liepkalnyje, Minsko pl. 2. Nuo 2014 m. trasų kompleksas priklauso bendrai Lietuvos ir Latvijos įmonei UAB „Trade state“.

Nuo slidinėjimo centro atsiveria Pavilnių regioninio parko panorama. Veikia kalnų ir lygumų slidinėjimo trasos.

Lygumų slidinėjimo trasos ilgis 3 km. Trasa yra nemokama ir ja ne varžybų metu gali naudotis visi norintieji.

Slidinėjimo komplekse veikia dešimt įvairaus sudėtingumo kalnų slidinėjimo trasų, devyni keltuvai, kavinė, sniego parkas. Taip pat dirba slidinėjimo mokykla.

Galerija

Nuorodos 
 Oficiali Liepkalnio svetainė

Šaltiniai 

Kalnų slidinėjimas Lietuvoje
Vilniaus sporto statiniai
Eišiškių sinagoga

Eišiškių sinagoga – nebenaudojama žydų sinagoga Eišiškėse, Šalčininkų rajono savivaldybėje.

Istorija 
Triaukštė sinagoga pastatyta 1765–1775 m. laikotarpiu. Sinagogos fasadą puošė liūtų laikomos dekalogo plokštės. Sinagoga turėjo baroko ir neoklasicizmo stiliaus bruožų.  Šalia sinagogos buvo įrengta ir medinė žydų mokykla.

Dabartinė situacija 
Išlikęs didžiosios sinagogos pastatas Sovietų sąjungos okupacijos metu naudotas kitoms paskirtims. Pakeistas sinagogos stogas, pastato tūris.

Šaltiniai 

Lietuvos sinagogos
Eišiškės
Mordai

Mordai () – miestas Lenkijos rytuose, Mordų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Miestas yra apie 19 km į šiaurės rytus nuo Sedlcų. Mieste stovi Mordų geležinkelio stotis ir Mordi Miasto geležinkelio stotelė.

Gyventojai

Istorija

Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. 1408 m. įkurta Mordų Šv. Archangelo Mykolo parapija. 1488 m. gyvenvietei suteiktos miesto teisės ir Mordų miesto herbas. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. 1571 m. pastatyta pilis, kuri sudegė švedų tvano metu, 1655-1660 metais. 1717 m. buvusios pilies vietoje pastatyti barokiniai rūmai. 

Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837–1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai. XIX a. įkurtos Mordų žydų kapinės.

Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1869 m. iš gyvenvietės atimtos miesto teisės, kurios sugrąžintos 1919 metais. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.

Nuorodos

 Mordy Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom VI (Malczyce – Netreba) z 1885 r. (lenk.);
 Miesto istorija (lenk.) ;
 Miesto nuotraukos ;

Šaltiniai

Mordai
Mordi Miasto geležinkelio stotelė

Mordi Miasto geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Mordų mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcų apskrityje. Per stotelę eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Cerpigužo geležinkelio stotelės yra 5,7 km ir iki Mordų geležinkelio stoties yra 1,8 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Mordai
Sedlcų apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Mordų geležinkelio stotis

Mordų geležinkelio stotis () – geležinkelio stotis Mordų mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcų apskrityje. Per stotelę eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Kžimošės geležinkelio stotelės yra 4,4 km ir iki Mordi Miasto geležinkelio stotelės yra 1,8 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Mordai
Sedlcų apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Kžimošės geležinkelio stotelė

Kžimošės geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Kžimošės kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcų apskrityje, Mordų valsčiuje. Per stotelę eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Mordų geležinkelio stoties yra 4,4 km ir iki Stok Lackų geležinkelio stotelės yra 1,4 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Mordų valsčius
Sedlcų apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Stok Lackų geležinkelio stotelė

Stok Lackų geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Stok Lackų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcų apskrityje, Sedlcų valsčiuje. Per stotelę eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Kžimošės geležinkelio stotelės yra 1,4 km ir iki Sedlcų geležinkelio stoties yra 9,4 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Sedlcų apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Sedlcų geležinkelio stotis

Sedlcų geležinkelio stotis () – geležinkelio stotis Sedlcų mieste, rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcų apskrityje. Per stotį eina Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija, Varšuva-Terespolis geležinkelio linija, Ostrolenka-Sedlcos geležinkelio linija ir Palenkės Sokoluvas-Sedlcos geležinkelio linija.

Varšuva-Terespolis geležinkelio linija

Nuo stoties iki Siedlce Zachodnie stotelės yra 2,8 km ir iki Siedlce Wschodnie stotelės 2,6 km.

Sedlcos-Siemianuvka geležinkelio linija

Nuo stoties iki Stok Lackų geležinkelio stotelės yra 9,4 km.

Ostrolenka-Sedlcos geležinkelio linija

Nuo stoties iki Borki Sedleckių geležinkelio stotelės yra 8,2 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotį (lenk.).

Sedlcų apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Mordų Šv. Archangelo Mykolo parapija

Mordų Šv. Archangelo Mykolo parapija () – parapija, įkurta 1408 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Losicės dekanatui. Dabartinė mūrinė parapijos bažnyčia pastatyta 1737 metais.

Nuorodos 

 Parapijos tinklalapis (lenk.).

Sedlcų vyskupijos parapijos
Mordai
Mordų žydų kapinės

Mordų žydų kapinės () – žydų kapinės, įkurtos XIX a. Mordų mieste. Kapinių plotas užima 1 ha. Kapinėse išlikę keli antkapiniai paminklai.

Literatūra

 Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990, s. 72.

Nuorodos

 Aprašymas apie kapines I (lenk.) 
 Aprašymas apie kapines II (lenk.).

Mordai
Žydų kapinės Mazovijos vaivadijoje
Skupiai (Sedlcų apskritis)

Skupiai () – kaimas Lenkijos rytuose, Mokobodų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Mokobodų, apie 19 km į šiaurės vakarus nuo Sedlcų ir apie 76 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1919-1954 m. kaimas buvo Skupių valsčiaus centras.

Mokobodų valsčius
Fajerlech

Fajerlech – Lietuvos žydų šokių ir dainų ansamblis, įsikūręs Vilniuje.

1971 m. Jakovas Magidas įkūrė vokalinį instrumentinį ansamblį „Fajerlech“. 1972 m. susiformavo pagrindinis muzikantų entuziastų branduolys, suburta ir šokėjų grupė, įvyko pirmas koncertas. 1982 m. buvo įkurta ansamblio vaikų šokio studija, bet egzistavo tik 5 metus, tuometinė Profsąjungų Rūmų vyriausybė neleido jiems išeiti į sceną. 1989 m. Izraelyje įvykusioje Makabi žaidynėse ansamblis „Fajerlech“ kartu su Lietuvos sporto draugija „Makabi“ atstovavo Lietuvos rinktinę. 1990 m. pr. buvo atkurta ansamblio vaikų studija.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Lietuvos šokių ansambliai
Lietuvos žydų tautinė bendrija
Klaipėdos centrinis stadionas

Klaipėdos centrinis stadionas – įvairių paskirčių stadionas Klaipėdoje. Namų rungtynes žaidžia A lygos klubas FK Atlantas. Penktas didžiausias stadionas Lietuvoje.

Istorija 
Stadiono statybos pradėtos 1925 m., o atidarytas 1927 m. Pirmoji rekonstrukcija atlikta 1964 m. 

2000 m. vietoje suolų radosi geltonos ir mėlynos spalvos kėdutės.

2014 m. nugriautos senosios tribūnos, kėdutės pakeistos naujomis ir buvo įrengtos vietos žiniasklaidos specialistams.

2016 m. įrengta nauja žolės laistymo sistema. Buvo atnaujinta ir lietaus vandens surinkimo ir nutekėjimo sistema esanti tarp futbolo aikštės ir bėgimo takų. Pakeista bėgimo takų, šuolių į tolį bei aukštį, o taip pat ir rutulio stūmimo sektorių danga, kuri atitinka šiuolaikinius standartus. Ankstesniais metais ji buvo sudaryta iš atskirų dalių, o dabartinė yra vientisa.

2019 m. pasirodė informacija, kad Klaipėdoje turėtų atsirasti naujas stadionas, kurio statybos kainuotų 43 milijonus eurų.

Stadiono paskirtis 
Stadionas dažniausiai naudojamas futbolo varžyboms rengti, bet turi ir lengvosios atletikos bėgimo takus, infrastruktūrą. Stadione žaidžia ir regbio klubas.

Ankstensniais metais čia vyko A lygos rungtynės. Šiuo metu Klaipėdos miestas neturi klubo elitiniame divizione, todėl vyskta Antros lygos rungtynės. (2020 m. sezone)

Stadiono talpa 
Anksčiau stadionas talpino 9000 žiūrovų. Šiuo metu talpina 4 428 žiūrovus (sėdimos vietos).

Lietuvos rinktinės varžybos

Šaltiniai

Nuorodos 
 atlantas.lt (Apie stadioną)
 m.eurofootball.lt (Apie stadioną)
 mzirafos.lt (Apie stadioną)
 rekvizitai.vz.lt (Informacija)
 Trasnsfermarkt (FK Atlanto namų stadionas)

Klaipėdos sportas
Lietuvos futbolo stadionai
Kazimieras Dulksnys

Kazimieras Dulksnys (1910 m. vasario 9 d. – 2001 m. gruodžio 9 d.) – Lietuvos kunigas.

Biografija 

Mokėsi Kupiškio pradžios ir vidurinėje mokyklose, Rokiškio gimnazijoje, 1928–1931 m. studijavo Kauno kunigų seminarijoje ir Kauno Vytauto Didžiojo universitete, Teologijos fakultete. 1935 m. birželio 15 d. įšventintas kunigu.

1935 m. paskirtas Ramygalos Šv. Jono Krikštytojo parapijos, 1936 m. – Pasvalio Šv. Jono Krikštytojo parapijos vikaru. Keturis mėnesius vikaravo Užpalių Švč. Trejybės parapijoje. 1942 m. paskirtas Tauragnų Šv. Jurgio parapijos administratoriumi, 1947 m. – Rokiškio klebonu ir dekanu. 1949 m. atsisakęs pasirašyti sovietų valdžios raštą, kuriame popiežius kaltinamas karo kurstymu, buvo priverstas iš Rokiškio išvykti. Tais pačiais metais tapo Panevėžio Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios administratoriumi. 1951 m. pakeltas Panevėžio katedros kapitulos kanauninku. 1957 m. suimtas ir nuteistas dvejus metus kalėti Mordovijos lageryje. Vysk. Kazimiero Paltaroko pakeltas prelatu. 1959 m. grįžęs iš tremties dirbo Kaišiadorių vyskupijoje – paskirtas Merkinės altaristu, 1962 m. perkeltas į Nedzingę administratoriumi. 1963 m. prelatui leista grįžti į Panevėžio vyskupiją, jis paskirtas Krekenavos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapijos klebonu. 1983 m. tapo kapitulos pirmininku, tų pačių metų gegužės mėn., vysk. R. Krikščiūnui išvykus iš Panevėžio, išrinktas Panevėžio vyskupijos kapituliniu vikaru. 1989 m. vyskupo J. Preikšo paskirtas generaliniu vikaru.

Prelatas Kazimieras Dulksnys palaidotas Panevėžio katedros šventoriuje.

Išnašos 

Lietuvos kunigai
2012 m. Abu Dabio Grand Prix

2012 m. Abu Dabio Grand Prix – 18-tos 2012 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko lapkričio 2-4 dienomis Yas Island trasoje.

Kvalifikacija 

Pastabos
 – Sebastian Vettel, pagal kvalifikacijos laiką turėjęs užimti trečią starto vietą, po kvalifikacijos buvo diskvalifikuotas dėl kuro mėginio trūkumo.

Lenktynės 

Pastabos:
 – Pedro de la Rosa nesugebėjo pajudėti į apšilimo ratą, todėl lenktynėse startavo iš techninio aptarnavimo zonos, iš karto už Sebastian Vettel.

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2012 sporte
Tikrasis pačiulis

Tikrasis pačiulis (Pogostemon cablin) − notrelinių (lūpažiedžių) šeimos daugiametis žolinis, vaistinis augalas arba puskrūmis, kilęs iš pietryčių Azijos.

Pačiulis kilęs iš Filipinų salų. Jis auginamas Javos, Sumatros, Rejunjono, Singapūro, Seišelių ir Filipinų salose. Pagrindinis stiebas 70–100 cm aukščio, kero skersmuo 70–120 cm. Lapai priešiniai, tamsiai žali, plačiai kiaušiniški. Žiedai balti arba blyškiai alyviniai, susitelkę varputėmis arba menturiais. Vaisius − riešutėlis. Iš pačiulio lapų gaunamas eterinis aliejus, o džiovintais lapais naikinami vabzdžiai.

Pačiuliai turi paslaptingą aromatą, kuris žmogui arba patinka, arba jis jo nekenčia, bet kartą pauostęs nebegali pamiršti. Pačiuliai dėl stipraus, specifinio kvapo šimtus metų naudojami kvepaluose, smilkaluose, kaip vaistai ir kaip vabzdžius atbaidančios medžiagos. Žodis pačiulis kilęs iš tamilų kalbos patchai, kuris reiškia žalias ir ellai − lapai. Pačiuliai mėgsta karštį, bet auga paunksmėje. Nudžiūna, jei jiems pritrūksta vandens, tačiau palaistyti iškart atsigauna. Žiedai kvepia stipriausiai. Pačiulius įmanoma dauginti sėklomis, tačiau jos tokios trapios, jog gabenant suyra, todėl pačiuliai dažniausiai dauginami ataugomis.

Pačiulių eterinis aliejus gydo nuo odos infekcijų. Jis gerai susitvarko su grybelinėmis ir bakterinėmis infekcijomis, kovoja su virusais. Pačiulių eterinis aliejus itin tinka plaukams, ypač suveltiems, prižiūrėti.

Nuorodos 

 Produktai iš pačiulio (anglų k.)

Notreliniai
Parfumeriniai augalai
Bojevas

Bojevas () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietryčius nuo Sadovnės, apie 23 km į šiaurę nuo Vengruvo ir apie 78 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Grabinai (Mazovijos vaivadija)

Grabinai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Sadovnės, apie 31 km į šiaurės vakarus nuo Vengruvo ir apie 71 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Kocelnikas

Kocelnikas () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į rytus nuo Sadovnės, apie 30 km į šiaurę nuo Vengruvo ir apie 79 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Kolodzionžas (Vengruvo apskritis)

Kolodzionžas () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietryčius nuo Sadovnės, apie 24 km į šiaurę nuo Vengruvo ir apie 76 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Kolodzionž Ribiai

Kolodzionž Ribiai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Kolonija Zlotkai

Kolonija Zlotkai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Krupinskiai

Krupinskiai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietvakarius nuo Sadovnės, apie 27 km į šiaurės vakarus nuo Vengruvo ir apie 69 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Možičin Vlošcianskai

Možičin Vlošcianskai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės rytus nuo Sadovnės, apie 31 km į šiaurę nuo Vengruvo ir apie 79 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Možičin Vlukai

Možičin Vlukai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Ocentė

Ocentė () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietvakarius nuo Sadovnės, apie 30 km į šiaurės vakarus nuo Vengruvo ir apie 72 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Oželekas (Vengruvo apskritis)

Oželekas () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Sadovnės, apie 27 km į šiaurę nuo Vengruvo ir apie 79 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Platkovnica

Platkovnica () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Sadovnės, apie 34 km į šiaurę nuo Vengruvo ir apie 78 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. kaimas buvo Platkovnicos valsčiaus centras.

Sadovnės valsčius
Ražnai

Ražnai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į vakarus nuo Sadovnės, apie 34 km į šiaurės vakarus nuo Vengruvo ir apie 70 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos.

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1425 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Sadolešas

Sadolešas () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1643 metais. 1921 m. kaime gyveno 442 gyventojai, iš kurių 294 lenkai, 137 vokiečiai ir 10 žydų. 

Sadovnės valsčius
Suikuvekas

Suikuvekas () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Sokulka (Mazovijos vaivadija)

Sokulka () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Sadovnės, apie 26 km į šiaurę nuo Vengruvo ir apie 75 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Kaimas įkurtas apie 1530 metus. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Šinkažizna

Šinkažizna () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Sadovnės, apie 31 km į šiaurės vakarus nuo Vengruvo ir apie 68 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Vilčogembai

Vilčogembai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1504 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaimas įsikūręs šalia Vakarinio Bugo upės.

Nuorodos

 Kaimo tinklalapis (lenk.) ;
 Kaimo nuotraukos.

Sadovnės valsčius
Zalesiai (Sadovnės valsčius)

Zalesiai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Sadovnės, apie 33 km į šiaurės vakarus nuo Vengruvo ir apie 71 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Zažetka

Zažetka () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1836 metais.

Sadovnės valsčius
Zelenecas (Vengruvo apskritis)

Zelenecas () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Sadovnės, apie 25 km į šiaurės vakarus nuo Vengruvo ir apie 72 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Zlotkai (Vengruvo apskritis)

Zlotkai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į rytus nuo Sadovnės, apie 28 km į šiaurę nuo Vengruvo ir apie 83 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Ukazai (Vengruvo apskritis)

Ukazai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sadovnės valsčius
Bad Godesbergas

Bad Godesbergas () – miestas Vokietijos vakarinėje dalyje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje; Bonos priemiestis. Įsikūręs ant vakarinio Reino upės kranto. Nuo 1949 iki 1990 m. (kai Bona buvo Vakarų Vokietijos sostinė), dauguma užsienio ambasadų Vokietijoje buvo įsteigtos Bad Godesbergo mieste. Keletas pastatų tebenaudojami kaip ambasadų filialai ar konsulatai.

Istorija 
Pirmą kartą miestas paminėtas 722 m. ir pavadintas Woudenesberg pavadinimu (vėliau Godesbergo) pagal šalimais stūksantį kalną. 1210 m. spalio 15 d. Kelno arkivyskupas Dytrichas I įstatė kertinį Godesburgo tvirtovės ant Godesbergo kalno akmenį. 

1583 m. gruodžio 17 d. pilis buvo nugriauta bavarijiečių, kai arkivyskupas Gebhardas Truchsesas fon Valdburgas (Gebhard Truchsess von Waldburg) atsivertė į protestantizmą. 1792 m. gyvenvietė paskelbta mineralinių vandenų kurortu. 

1935 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas. 1945 m. Bad Godesbergas buvo pirmasis Vokietijos miestas be jokio mūšio perleistas Sąjungininkų kontrolei. 1969 m. tapo Bonos priemiesčiu.

Miestai partneriai 
 Sen Klu, Prancūzija (nuo 1957 m.)
 Fraskatis, Italija (nuo 1960 m.)
 Vindzoras ir Meidenhedas, Jungtinė Karalystė (nuo 1960 m.)
 Kortreikas, Belgija (nuo 1964 m.)
 Jalova, Turkija (nuo 1989 m.)

Šiaurės Reino-Vestfalijos miestai
Sadovnė

Sadovnė () – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 30 km į šiaurę nuo Vengruvo ir apie 76 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Kaime stovi Sadovne Vengrovskių geležinkelio stotis.

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1514 metais. 1524 m. įkurta Sadovnės Šv. Jono Krikštytojo parapija. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVIII a. kaime buvo kilusi choleros epidemija.

Geležinkelio ruožas 

Sadovnės valsčius
Sadovne Vengrovskių geležinkelio stotis

Sadovne Vengrovskių geležinkelio stotis () – geležinkelio stotis Sadovnės kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Vengruvo apskrityje, Sadovnės valsčiuje. Per stotelę eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Topuro geležinkelio stotelės yra 4,2 km ir iki Prostino geležinkelio stotelės 8,7 km.

Nuorodos 

 Aprašymas apie stotį (lenk.).

Sadovnės valsčius
Vengruvo apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Topuro geležinkelio stotelė

Topuro geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Topuro kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Vengruvo apskrityje, Sadovnės valsčiuje. Per stotelę eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Ostruvek Vengrovskių geležinkelio stotelės yra 4,9 km ir iki Sadovne Vengrovskių geležinkelio stoties 4,2 km.

Nuorodos 

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Sadovnės valsčius
Vengruvo apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Novogrudo mūšis (1831 m.)

Apie mūšį įvykusį 1939 m. tarp Lenkijos ir Trečiojo Reicho žr. Novogrudo mūšis.
Novogrudo mūšis () – mūšis, įvykęs Novogrudo mieste 1831 m. vasario 23 d. tarp sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės. 

Sukilėlių vadas Michał Godlewski tarp Novogrudo ir Prūsijos esančiuose miškuose surinko apie 1200 vyrų, kurių tikslas buvo užpulti mieste įsikūrusias rusų kariuomenės kareivines. Vasario 23 d. sukilėliai puolė kareivines, bet rusai įnirtingai gynėsi. Tuo metu kai vieni sukilėliai puolė kareivines, kiti užėmė ginklų sandėlius ir pasiemė ten buvusius ginklus. Galiausiai kareivinės buvo užimtos, iš viso žuvo apie 70 rusų kareivių, kiti paimti į nelaisvę.

Literatūra 

 Mała Encyklopedia Wojskowa, Wydawnictwo Ministerstwa Obrony Narodowej, Warszawa 1967, Wydanie I, Tom 2
 E. Callier, Bitwy i potyczki stoczone przez wojsko polskie w roku 1831, Drukarnia Dziennika Poznańskiego, Poznań 1887, s. 17.

Novogrudas (Lomžos apskritis)
1831 m. sukilimo mūšiai
Kęstutis Subačius (1937)

Kęstutis Subačius (g. 1937 m. gruodžio 1 d. Lazdijuose) – statybos inžinierius, verslininkas, Lietuvos kraštotyrininkas, visuomenės veikėjas.

Biografija 
1942–1945 m. gyveno Veisiejuose. Po karo su tėvais persikėlė į Užlieknius (Šilutės rajonas). Mokėsi Juknaičių septynmetėje mokykloje, 1958 m. baigė Kauno politechnikumo pramoninės civilinės statybos skyrių. Nuo 1958 m. Skuodo rajono statybinės organizacijos darbų vykdytojas. 1962 m. įstojo į Kauno politechnikos instituto Statybos fakulteto vakarinį skyrių, kartu dirbo Kauno statybos-remonto tresto valdyboje.

1965–1976 m. Skuodo rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1975 m. baigė Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1976–1977 m. Kapsuko rajono, 1977–1990 m. Kapsuko miesto LDT Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1990–1992 m. Marijampolės krikščioniškosios kultūros centro reikalų valdytojas.  Nuo 1992 m. užsiima verslu bei visuomenine veikla.Parašė keletą knygų ir paskelbė per 30 straipsnių miesto plėtotės, statybos, kultūros ir istorijos temomis.

Bibliografija 
<small>
 Kapsukas: mažasis vadovas / Algimantas Stanaitis, Kęstutis Subačius. – Vilnius: Mintis, 1987. – 109 p.
 Marijampolės miestas po 1940: istorija, dokumentai, faktai, mintys, datos. – Marijampolė: Piko valanda, 2005. – 347 p.: iliustr. – ISBN 9955-642-18-1
 Sūduvos kraštas nuo priešistorinių laikų iki XX a. III dešimtmečio. – Marijampolė: TeleSATpressa, 2006. – 367 p.: iliustr. – ISBN 9955-607-43-2
 Marijampolės miestas: priešistorė, miesto ištakos, istorija, mintys, kūrėjai. – Marijampolė: Piko valanda, 2009. – 719 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-642-91-6
Sūduvos protėvių dvasinis testamentas: Ką mena Sūduvos krašto upės ir ežerai. -Punskas "Aušros", 2012, - 600 p.: iliustr. - ISBN 978-83-60625-59-0 
Sūduvos kraštas Didžiojo karo ugnyje ir Lietuvos valstybės nepriklausomybės aušrose.- Punskas "Aušros", 2016,- 520 p.:iliustr. ISBN 978-83-65342-18-8
Sūduvos upės, ežerai ir jų vardų reikšmių kilmė. Žinynas. - Punskas. "Aušros". 2017. -328 p. - ISBN 978-83-65342-37-9 
Veisiejai ir jų slėpiniai.- Punskas "Aušros" leidykla. 2018. - 404 p. - ISBN 978-83-65342-58-4

Įvertinimas 
 1987 m. LTSR nusipelnęs kultūros švietimo darbuotojas
 2009 m. Marijampolės apskrities viršininko garbės ženklas
 2012 m. Marijampolės savivaldybės Šv. Jurgio Marijampolės globėjo ordinas
 2016 m.Kauno miesto mero Padėkos raštas

Šaltiniai 

Lietuvos kraštotyrininkai
Marijampolės politikai
Owen D. Young

Ouvenas D. Youngas – (g. 1874 m., Niujorke – m. 1962 m.). Amerikos pramonininkas, verslininkas, teisininkas ir diplomatas.

Biografija 
1894 baigė Šv. Lorenco universitetą, vos per dvejus metus Bostono universitete baigė trejų metų teisės kursą ir 1896 m. - universitetą su pagyrimu. Po baigimo O. D. Youngas prisijungė prie teisininko Čarlzo H. Tailerio ir po dešimties metų vienoje Bostono teisininku kontoroje jie tapo partneriais. 1919 metais, vyriausybės prašymu, įkūrė Amerikos radijo korporaciją (RCA), kaip kitos kompanijos - General Electric - dukterinė kompanija. Jis tapo pirmuoju  kompanijos vadovu ir išliko juo iki 1929 metų. 1920 metais padėjo įkurti Nacionalinį transliuotoją (NBC).

Per 1932 metų rinkimus O. D. Youngas buvo demokratų kandidatu į prezidentus ir metė iššūkį Franklinui Ruzveltui. Dalyvavo antrojoje reparacijų konferencijoje (SRC), kuri vyko 1929 metais. Ten jis buvo pakviestas, kaip Tarptautinės Vokietijos reparacijų komisijos narys.

JAV asmenybės
Operkulas

Operkulas () – plokščias gaubtas dangtelis pilvakojų moliuskų kriauklių angoje, raginės ar kalkinės kilmės anatominė struktūra, būdinga  daugeliui jūrinių bei gėlavandenių, taip pat kai kurioms sausumos sraigėms. Operkulas sujungtas su moliusko koja ir tarnauja savotišku „liuku“ uždaryti angai kriauklėje, kai tik joje įsitaiso minkštoji kūno dalis.

Savybės 

Priklausomai nuo moliusko rūšies, operkulas gali būti apvalus ar ovalo formos, dalinai ar pilnai uždarantis angą, jį gali pakeisti ir sustingusio sekreto epifragma. Koncentrinės struktūros, būna įvairiaspalviai ir bespalviai. Operkulo funkcija – apsaugoti moliuską nuo išdžiūvimo, plėšrūnų, kai kuriais atvejais padėti judėti su kiautu ir pan.

Panaudojimas 

Kai kurių pilvakojų, ypač gyvenančių Raudonojoje jūroje,  operkulai ilgą laiką senovės žydų ir arabų kultūrose tarnavo kaip smilkalų žaliava. Artimųjų Rytų regione plačiau naudoti Strombus tricornis, Lambis truncata sebae moliuskų operkulai. Milteliai iš šių dangtelių taip pat yra svarbus kiniškų ir japoniškų smilkalų komponentas. Ten jis vadinamas atitinkamai beisian ( – jūros kriauklės aromatas) arba kaiko ( – kriauklės aromatas). Šių šalių smilkalų gamintojai naudoja jūrinių moliuskų iš Pietryčių Azijos, Pietų Amerikos ir Rytų Afrikos.

Kai kurių Turbinidae šeimos operkulai naudojami nebrangių papuošalų gamyboje. Tam dažniausiai tinka Turbo petholatus kriauklių dangteliai.

Nuorodos 

 Operkulų panaudojimas

Pilvakojai
Smilkalai
Šivta

Šivta (‎) – senovės nabatėjų miestas prekybiniame Smilkalų kelyje Negeve Izraelyje. Miestas 2005 m. buvo įtrauktas į UNESCO saugomo pasaulio kultūros paveldo sąrašą.

Manoma, Šivta išaugo iš gyvenvietės su nakvynės namais I a. pr. m. e. dviejų prekybos kelių kryžkelėje: iš Nicanos (Nitzana) į Avdatą ir iš Nicanos į Halucą. Čia buvo aptarnaujami vykstantys pro šalį keliauninkai ir pirkliai. Nabatėjams pradėjus vystyti Negeve žemdirbystę, Šivtoje buvo auginami vynuogynai, vystoma arklininkystė. Bizantijos laikotarpiu į Šivtą atėjo krikščionybė, pastatytos naujos bažnyčios. Tai buvo klestėjimo metai: pro miestą keliavo karavanų vilkstinės iš Egipto į šiaurę ir iš Rytų šalių į Viduržemio jūros uostus ir Europą, piligrimai, kaip manoma, traukė į Šv. Kotrynos vienuolyną Sinajaus pusiasalyje. Užkariavus arabams, Šivta dar kurį laiką gyvavo, bet vėliau prasidėjo ekonominis nuosmukis, mažėjo gyventojų, o laikotarpyje tarp VIII a. ir IX a., panašiai kaip Haluca ir Nicana, miestas buvo paliktas.

Nuorodos 

 Sąrašas:UNESCO pasaulio paveldo objektai Azijoje
 Šivtos įžymybės

Pasaulio paveldo objektai Izraelyje
Izraelio archeologinės vietos
Nabatėjų miestai
Plynosios telmologinis draustinis

Plynosios telmologinis draustinis – draustinis Plynosios pelkėje (Tauragės rajonas), kurio paskirtis išsaugoti aukštapelkės kompleksą su plynėmis, ežerokšniais ir apypelkio miškais, saugomų augalų kupstinių kūlingių (Trichophorum caespitosum L.Hartum) augavietes, paukščių dirvinių sėjikų (Pluvialis apricaria) gervių (Grus grus) perimvietes ir erelių rėksnių (Aguita pomarinall C.L.Brechm), vapsvaėdžių (Permis apivorus), baltnugarių genių (Dendrocopos lencotos Bechst.) gyvenamus biotopus apypelkio miškuose.

Draustinis priklauso Pagramančio regioniniam parkui. Draustinis apima kai kuriuos Dabrupinės bei Balskų girininkijos kvartalus.
Plotas 840 ha.

Labai iškilią Plynosios aukštapelkę dengia 3-4 m storio durpių klodas. Klodo sandara rodo, kad pradžioje seklioje įlomėje buvo raistas, kuris ilgainiui virto aukštapelke. Tai patvirtina istoriniai rajono žemėlapiai, juose toje vietoje pažymėtas raistas. Dabar šioje teritorijoje yra tipiškas aukštapelkės kompleksas. Iš pelkės išteka trys upeliai: Alanga, Krančia ir Vynija. Pastarieji du numelioruoti.

Plynosios pakraščiuose tarpsta kimininių raistų bendrijos. Medžių aukšte vyrauja paprastoji pušis. Žolynas gerai išsivystęs, vyrauja paprastoji nendrė, kupstinis švylys, viksvos, paprastoji melvenė, pelkinis gailis, tekšė ir kt. Labiau išgaubtoje pelkės dalyje, arčiau pelkės centro, auga žemaūgės pušaitės ir karpotasis beržas. Žolinėje paklotėje dominuoja paprastoji spanguolė, magelaniniai kiminai, kupstinis švylys, juodoji varnauogė, viržis, apskritalapė saulašarė, vaivorai bei Raudonosios knygos rūšis – kupstinė kūlingė.

Pelkės centre yra duburingieji kompleksai, sudaryti iš skirtingų bendrijų: pakilių vietų (kemsų) ir įdubusių plotelių (duburių). Duburiai dažniausiai yra pailgos formos, 2-10 m ilgio ir 3 m pločio. Aukščių skirtumas tarp kemsų ir duburių 0,3-0,6 m. Duburiuose, kurių paviršiuje žliugsi vanduo, auga hidrofiliniai augalai, o kemsams būdingi sausesnių vietų augalai.
Vietomis, besivystant duburingiems kompleksams, duburių užimamas plotas didėja. Juose nuolat telkšo vanduo. Susijungus keletui duburių, susidaro iki 100 m ilgio ir 5 m pločio ežerokšniai. Tai rodo, kad Plynosios aukštapelkėje formuojasi ežerokšniniai kompleksai

Pelkėje aptikta dirvinių sėjikų perimvietė, stebėtos pievinės lingės, peri tetervinai. Plynojoje yra nemažai plėšriajai medšarkei tinkamų biotopų.

Nuorodos 

 Pagramančio regioninio parko draustiniai 

Lietuvos telmologiniai draustiniai
Tauragės rajono saugomos teritorijos
Stebuklų laukas

„Stebuklų laukas“ () – lietuviškas gamtininko Mindaugo Survilos per ketverius metus sukurtas dokumentinis filmas (2011 m.), 62 min. trukmės. Filmo premjera įvyko 2011 m. rugsėjo 27 - spalio 9 d. rengtame 5-ajame Tarptautiniame Kauno kino festivalyje. 2012 m. „Sidabrinės gervės“ apdovanojimuose pripažintas geriausiu  ilgametražio dokumentinio filmo kategorijoje, taip pat dar kuriamas filmas 2009 m. pelnė geriausiai išvystyto projekto apdovanojimą „Golden Funnel” Rytų Europos Forume Jihlavoje (Čekija).

Filmą sukurti gamtininką paskatino daktarės Donatos Petružytės kuriamas mokslinis projektas. Ji pakvietė režisierių Mindaugą Survilą pafilmuoti žmones, daugiau nei 20 metų gyvenančius Budos miške, netoli Kariotiškių sąvartyno Vilniaus rajone. Medžiaga filmui buvo rinkta ketverius metus, nufilmuota daugiau nei 140 valandų, kurios galiausiai sutilpo į valandos trukmės filmą.

Filmo turinys 
„Stebuklų laukas – dokumentinė juosta apie žmones, daug metų gyvenančius savo statytuose nameliuose prie buvusio sąvartyno. Filmas tarsi iš paties sąvartyno gyventojo perspektyvos pasakoja apie nykstančią unikalią bendruomenę, jos dienos ritmą, unikalų gyvenimo būdą, kasdienius džiaugsmus ir rūpesčius. Stengiamasi pavaizduoti žmogaus veidą, besislepiantį už šiukšlių ar sąvartyno dvoko, stengiantis atskleisti unikalią asmenybę. Tam nepakako vos kelių vizitų į sąvartyną. Tai didžiulis filme nematomas darbas. Ilgametė filmo režisieriaus, profesionalaus gamtininko, patirtis padėjo sukurti originalų dokumentikos kūrinį.

Kūrybinė grupė 

 Studija – „Monoklis“
 Režisierius, operatorius – Mindaugas Survila
 Montažo režisierius – Danielius Kokanauskis
 Garso režisierius – Saulius Urbanavičius
 Prodiuserės – Giedrė Beinoriūtė, Jurga Gluskinienė

Nuorodos 

 Filmas „Stebuklų laukas“ survila.lt svetainėje 
 Filmo aprašymas monoklis.lt svetainėje
 Filmo treileris 

Lietuvos filmai
2011 filmai
Dokumentiniai filmai
Linaresas

Linaresas – miestas Ispanijoje, Andalūzijoje, Chaeno provincijoje. Tai pagal dydį antras miestas provincijoje: pagal 2007 metų gyventojų surašymą jame gyveno 61 347 gyventojai. Jis yra 419 m virš jūros lygio ir užima 195,15 km² teritoriją. Išsidėstęs netoli nuo provincijos sostinės Chaeno – 51 km ir 120 km nuo autostrados Valensija–Kordoba (N-322).
Miestas turi gerą susisiekimą geležinkeliu su likusia Ispanija.
Šalia Linareso buvo senovinis Kastulo miestas, kuris buvo įkurtas dar antikos laikais.

Istorija 
XIX a. viduryje, dėka šalia esančių švino kasyklų, tapo svarbiu kalnų pramonės centru: čia buvo lydomas švinas, gaminamos švininės plokštės ir vamzdžiai. Be to, kaip šalutinis produktas, iš švino rūdos buvo išgaunamas sidabras. To pasėkoje gyventojų skaičius išaugo nuo 6000 gyv. (1849 m.) iki 36000 gyv. (1877 m.). Atsižvelgiant į pramonės ir prekybos augimą, Linaresui 1875 m. buvo suteiktos miesto teisės.

Pramonė 
Dar neseniai Linarese vietinė ekonomika buvo stipriai susijusi su kalnakasyba, švino lydimu, parako ir dinamito gamyba. Nuo 1991 m. kasyklos uždarytos, bet Linarese veikia kelios svarbios gamyklos: „Santa Motors“, gaminanti Ispanijos armijai visureigius automobilius Anibal, priemiestinių traukinių (CAF), vėjo turbinų („Grupo Daniel Alonso y Gamesa“) ir cukraus iš cukrinių runkelių („Azucareras Reunidas de Jaen S.A.“) (dabar gaminanti iš rapsų, palmių, sojų ir saulėgrąžų aliejaus biodizeliną) įmonės.

Švietimas 
Iš mokslo įstaigų Linarese yra Technikos kolegija, nuo 1993 m. priklausanti Chaeno universitetui.

Kultūra 
Mieste yra paminklas įžymiajam Ispanijos toreadorui Manolete (Manuel Rodríguez Sánchez), kuris žuvo Linareso koridoje.

Linarese yra gimęs gitaristas Andrés Segovia, dainininkas ir aktorius Rafaelis (Miguel Rafael Martos Sánchez), čia gyveno džiazo vokalistė Virginia Maestro.

Sportas 
Nuo 1978 m. Linarese rengiamas prestižinis kasmetinis tarptautinis Linareso šachmatų turnyras, kuriame dalyvauja stipriausi pasaulio didmeistriai.

Miestai partneriai 
  Mazovijos Tomašuvas, Lenkija
  Kastras, Prancūzija
  Maulė, Čilė
  Nuevo Leonas, Meksika

Nuorodos 

 Linareso savivaldybės svetainė 
 Kultūros ir turizmo paslaugos
 Kultūrinio turizmo informacija ir nuotraukos

Andalūzijos miestai