Paragvajaus vyrų futbolo rinktinė

Paragvajaus vyrų futbolo rinktinė – Paragvajaus Respublikai atstovaujanti futbolo komanda, valdoma Paragvajaus Futbolo Asociacijos (Asociación Paraguaya de Fútbol). Ši rinktinė Pasaulio futbolo čempionatuose dalyvavo 8 kartus, tačiau aukščiau ketvirtfinalio nepakildavo. Didžiausi komandos laimėjimai yra Copa América taurė, laimėta 1953 ir 1979 m., bei sidabro medalis 2004 m. Atėnų olimpinėse žaidynėse. Tai buvo pirmasis olimpinis medalis, kada nors iškovotas Paragvajaus sportininkų.

Paragvajaus rinktinė vadinama Los Guaraníes („gvaraniais“) ir La Albirroja („balta-raudona“).

Istorija

Pradžia 
1906 m. olandas Viljamas Patsas įkūrė Paragvajaus futbolo lygą, o 1910 m. pirmą kartą suburta nacionalinė rinktinė. Ji debiutavo varžybose prieš Korienteso klubą „Hércules“ (Argentina), rezultatu 0-0. Paragvajiečiai susilaukė vis daugiau kvietimų žaisti tarptautines varžybas, todėl 1919 m. rinktinė oficialiai patvirtina Paragvajaus futbolo asociacijos ir ėmėsi ruoštis 1921 m. Copa América čempionatui. Pirmąsias oficialias tarptautines varžybas prieš Argentiną paragvajiečiai pralaimėjo rezultatu 1-5. Tačiau iki čempionato komanda gerokai sustiprėjo ir ten netikėtai nugalėjo daugkartinį žemyno čempioną Urugvajų rezultatu 2-1. Paragvajus čempionate liko ketvirtas. Nuo to laiko komanda nuolat dalyvaudavo Copa América čempionate, tiesa, dažniausiai užimdavo 3-4 vietas.

1929 m. Amerikos čempionate paragvajiečiai pirmą kartą užėmė 2 vietą, o kitais metais debiutavo pasaulio čempionate, vykusiame Urugvajuje. Debiutinėse varžybose „gvaraniai“ pralaimėjo JAV 3-0, o vėliau įveikė Belgiją 1-0, bet į kitą etapą nepateko. Pirmąjį įvartį pasaulio čempionatuose paragvajiečiams pelnė komandos kapitonas Luisas Vargas Penja.

Pirmasis auksas 
1947 ir 1949 m. Pietų Amerikos čempionate Paragvajus vėl liko antras, bet pateko į 1950 m. pasaulio čempionatą Brazilijoje. Jame komanda sužaidė 2-2 su Švedija (įvarčius Paragvajui pelnė Atilijus Lopesas bei Sesaras Lopesas Fretesas), 2-0 pralaimėjo Italijai ir vėl nepateko į kitą etapą. Tačiau komandai po trejų metų pavyko pirmą kartą laimėti Pietų Amerikos čempionatą (vykusį Peru) – Manuelio Fleitaso Soličiaus vadovaujama rinktinė grupėje iškovojo 3 pergales, pasiekė 2 lygiąsias bei vienerias varžybas pralaimėjo, o finalinėse varžybose 3-2 nugalėjo Braziliją.

1958 m. Paragvajui vėl pavyko patekti į pasaulio čempionatą (Švedijoje), atrankinėse varžybose eliminavus Urugvajų. Jame paragvajiečiai po permainingos kovos 7-3 nusileido Prancūzijai (įv. Florensijus Amarilja (2) ir Chorchė Linas Romeras), 3-2 nugalėjo Škotiją (įv. Chuanas Bautista Agueras, Kajetanas Rė, Chosė Parodi) ir sužaidė 3-3 su Jugoslavija (įv. Parodi, Agueras, Romeras). Tačiau tokių rezultatų buvo negana patekti į kitą etapą.

1970–1990 m. 
Vėliau prasidėjo rinktinės stagnacijos laikotarpis, daug talentingų paragvajiečių išvyko į Ispaniją, o komandai nepavyko patekti nei į pasaulio čempionatus nei laimėti Pietų Amerikos taurės. Nuo 1979 m. Paragvajaus futbolas atsigavo – „Olimpia“ klubas laimėjo „Libertadores“ taurę, o rinktinė antrą (ir iki šiol paskutinį) kartą laimėjo „Copa América“ čempionatą. Grupėje „gvaraniai“ pasiekė 2 pergales ir 1 lygiąsias, pusfinalyje eliminavo Braziliją, o finale – Čilę. Komandos lyderiai šiame Argentinoje vykusiame čempionate buvo Euchenijus Morelis, Hugas Talavera, Chulijus Sesaras Romeras.

1986 m., po 28 metų pertraukos, Paragvajus vėl dalyvavo pasaulio čempionate (Meksikoje). Jame paragvajiečiams pirmą kartą pavyko įveikti grupės etapą (1-0 įveikė Iraką, 1-1 su Meksika, 2-2 su Belgija). Aštuntfinalyje komandą eliminavo anglai (3-0). Turnyre komandos lyderiu vėl buvo Chulijus Romeras, puolime taip pat rezultatyviai žaidė Robertas Kabanjasas. Vėliau keletą metų komandai vėl nepavyko pasiekti aukštų rezultatų.

Auksinė karta 
1992 m. olimpinėse žaidynėse jaunieji paragvajiečiai pasiekė ketvirtfinalį, o daugelis tos komandos narių po kelerių metų tapo rinktinės žvaigždėmis (Karlosas Gamara, Čelso Ajala, Josė Luisas Čilavertas, Fransiskas Arsė, Chosė Kardosas). Ši komanda dažnai įvardinama kaip Paragvajaus „auksinė karta“. Paragvajus įsitvirtino tarp geriausių Pietų Amerikos komandų, drauge su Argentina, Brazilija ir Urugvajumi. Nuo 1998 m. „gvaraniai“ tapo nuolatiniai pasaulio futbolo čempionatų dalyviai. Prancūzijoje komanda sužaidė 0-0 su Bulgarija ir Ispanija, 3-1 nugalėjo Nigeriją (įv. Ajala, Kardosas, Migelis Benitesas), o aštuntfinalyje tik po dramatiškos kovos nusileido šeimininkams ir būsimiems čempionams prancūzams (114 minutę auksinį įvartį pelnė Loranas Blanas). Vartininkas Čilavertas bei gynėjai Ajala ir Kardosas išrinkti į geriausių čempionato žaidėjų komandą.

2002 m. pasaulio čempionate Korėjoje ir Japonijoje paragvajiečiai sužaidė 2-2 su Pietų Afrika (įv. Rokė Santa Krusas ir F. Arsė), 1-3 pralaimėjo Ispanijai ir 3-1 nugalėjo Slovėniją (įv. Nelsonas Kuevasas (2) ir Chorchė Kamposas). Aštuntfinalyje komandą eliminavo (1-0) būsimi finalininkai vokiečiai. 2006 m. Vokietijoje pasaulio čempionatas Paragvajui baigėsi jau grupės etape, kai rezultatu 0-1 buvo pralaimėta Švedijai ir Anglijai, o pergalė (2-0) iškovota tik prieš Trinidadą ir Tobagą (įv. N. Kuevasas). Nepaisant gan sėkmingų pasirodymų pasaulio čempionatuose, Copa America turnyre žymesnių pergalių nepasiekta, beveik visada paragvajiečiai iškrisdavo ketvirtfinalyje.

Pastarieji metai 
2007 m. komandos treneriu paskirtas argentinietis Cherardas „Tata“ Martinas. Jo vadovaujama komanda pasiekė naujas aukštumas. Įvyko kartų kaita, komandos lyderiais tapo nauji žaidėjai (Chusto Viljaras, Nelsonas Valdesas, Oskaras Kardosas, Salvadoras Kabanjasas ir kt.). Nors 2007 m. Copa América čempionate tradiciškai pasiektas ketvirtfinalis, tačiau komanda įspūdingai sužaidė atranką į 2010 m. pasaulio čempionatą. Jame „gvaraniai“ pirmą kartą pasekė ketvirtfinalį: grupėje sužaidė 1-1 su Italija (įv. Antolinas Alkarasas), 2-0 nugalėjo Slovakiją (įv. Enrikė Vera ir Kristianas Riverosas), bei išsiskyrė taikiai 0-0 su Naująja Zelandija; aštuntfinalyje po 11 m baudinių serijos buvo nugalėta Japonija, o ketvirtfinalyje po labai permainingos ir kontroversiškos kovos Paragvajaus rinktinė 1-0 buvo eliminuota būsimų čempionų ispanų. Paragvajuje rinktinė iškilmingai sutikta.

Cherardo Martino komanda 2011 m. po 32 metų pertraukos vėl pasiekė Copa América čempionato finalą. Jame traumų ir kortelių išretinta komanda 3-0 pralaimėjo Urugvajui. Įdomu tai, kad komanda finalą pasiekė visas varžybas sužaidusi lygiosiomis (ketvirtfinalį ir pusfinalį laimėjo baudinių serijomis).

Komandą palikus Martino, rezultatai krito žemyn. Buvo pakeista keletas trenerių, bandyta jauninti sudėtis, tačiau atrankoje į 2014 m. pasaulio čempionatą Paragvajus pasirodė labai prastai ir į patekimą garantuojančias vietas nepretendavo.

Dalyvavimas tarptautiniuose turnyruose

Dalyvavimas pasaulio čempionatuose

Dalyvavimas Copa América varžybose

Dalyvavimas Olimpinėse žaidynėse 
 1992 – ketvirtfinalis
 2004 –  2 vieta

Dalyvavimas Panamerikos žaidynėse 
 1951 – 5 vieta
 1955–1983 – nedalyvavo
 1987 – I etapas
 1991 – nedalyvavo
 1995 – ketvirtfinalis
 1999 – nedalyvavo
 2003 – I etapas
 2007 – nedalyvavo

Žaidėjai ir treneriai

Daugiausiai kartų Paragvajaus rinktinei atstovavę žaidėjai 
Paryškintu šriftu išskirti profesionalo karjerą tebetesiantys žaidėjai.

Rezultatyviausi visų laikų Paragvajaus rinktinės žaidėjai 
Paryškintu šriftu išskirti profesionalo karjerą tebetęsiantys žaidėjai.

Garsūs žaidėjai 
 José Luis Chilavert – vartininkas, pagarsėjęs savo mušamais įvarčiais
 Romerito – laikomas vienu geriausių visų laikų šalies futbolininkų
 Roque Santa Cruz – rezultatyviausias žaidėjas
 Saturnino Arrúa – vienas rezultatyviausių rinktinės žaidėjų
 Roberto Cabañas – vienas rezultatyviausių rinktinės žaidėjų; pašautas Meksikoje
 Arsenio Erico – ankstyvojo Paragvajaus futbolo legenda
 Roberto Fernández – ilgametis Paragvajaus vartininkas
 Celso Ayala – vienas geriausių Paragvajaus gynėjų
 José Cardozo
 Juan Bautista Villalba
 Francisco Arce
 Carlos Gamarra

Rinktinės treneriai 

 1921 José Durand Laguna  
 1922–1926 Manuel Fleitas Solich 
 1942–1943 Manuel Fleitas Solich  
 1945 José Durand Laguna 
 1945–1946 Aurelio González 
 1947–1953 Manuel Fleitas Solich 
 1954–1954 Vessilio Bártoli 
 1955 Luis Magín Gómez 
 1955–1955 César López Fretes  
 1956 Julio C. Ramírez
 1957–1959 Aurelio González 
 1959 Benjamín Laterza Parodi 
 1960 Eduardo López Morán 
 1960–1961 Aurelio González 
 1962 Fulgencio Romero
 1963 Ondino Viera 
 1964–1965 Manuel Fleitas Solich 
 1966–1966 Aurelio González 
 1967 Benjamín Fernandez
 1968–1968 Aurelio González 
 1969 José María Rodríguez 

 1970 Benjamín Laterza Parodi 
 1970–1972 Aurelio González 
 1973 Paulo Amaral
 1974–1974 Aurelio González 
 1974 José María Rodríguez 
 1976–1977 Ramón Rodríguez 
 1979 Luis Magín Gómez 
 1979–1980 Ranulfo Miranda 
 1983 Ramón Rodríguez 
 1987 Juan Francisco Rivera
 1987 Silvio Parodi 
 1985–1986 Cayetano Ré 
 1989 Eduardo Luján Manera 
 1989 Cayetano Ré 
 1991–1991 Carlos Kiese 
 1993–1993 Héctor Corte 
 1993–1993 Alicio Solalinde 
 1993–1993 Valdir Espinosa 
 1993–1993 Alicio Solalinde 
 1995–1995 László Kubala  

 1996–1996 Gerardo González 
 1996–1998 Paulo César Carpegiani  
 1998–1998 Julio Carlos Gómez Cáceres  
 1999–1999 Ever Hugo Almeida 
 1999–2001 Sergio Markarián 
 2002 Aníbal Ruiz 
 2002 Cesare Maldini 
 2004 Carlos Jara Saguier 
 2005–2006 Aníbal Ruiz 
 2006–2007 Raúl Vicente Amarilla 
 2007–2011 Gerardo Martino 
 2011–2012 Francisco Arce 
 2012–2013 Gerardo Pelusso 
 2013–2014 Víctor Genes 
 2014–2016 Ramón Díaz 
 2016–2017 Francisco Arce 
 2018 Gustavo Morínigo  (l.e.p.)
 2018–2019 Juan Carlos Osorio 
 2019– Eduardo Berizzo 
|}

Nuorodos 

 Oficiali svetainė 
 Paragvajaus futbolo svetainė
 Rinktinės sudėtys Pasaulio čempionatuose

Išnašos 

Paragvajaus futbolas
Pietų Amerikos vyrų futbolo rinktinės
Paragvajaus sporto rinktinės