joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Club Atlético Huracán

Club Atlético Huracán – Argentinos futbolo klubas iš Buenos Airių, Parke Patrisjos, kurio pagrindinė veikla yra futbolas miesto kaimynystėje, taip pat pabrėžia veiklą, pavyzdžiui, ledo ritulio, riedulio, patalpų futbolas ir boksas. Įkurta 1908 m lapkričio 1 d., Naujosios Pompėjos kaimynystėje. Jo pravardė yra „El Globo“, arba slapyvardis, „balionas“ ir jų gerbėjų „quemeros“. Jūsų marškinių spalva yra balta su raudonais vamzdžiais.

Jų istorinis varžovas yra San Lorenzo, ir abu klubai vaidina vieną iš labiausiai būdingas klasikinis šalyje, sumokėtą geografinio artumo institucijų, kurios daro juos atstovas iš pietinių miesto rajonų, susijusią esmę miesto esmė. Taip pat žaidimai yra klasikinis ginčas su River Plate, Racing Club,. Boca Juniors ir nepriklausomos, ypač su Boca Juniors, buvęs konkurentas, Argentinos futbolo asociacijos rungtynių metu amateurismo.

Laimėjimai 
 Campeonato Argentino; 1921, 1922, 1925, 1928 ir 1973.

Žymiausi žaidėjai 
 Alfio Basile (1971–1975)
 Miguel Ángel Brindisi (1967–1976, 1978–1980)
 Alfredo Di Stéfano (1946–1947)
 Luis González (1998–2002)
 Oscar Ortiz (1981–1982)
 Guillermo Stábile (1920–1930)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Argentinos futbolo klubai
Olimpo de Bahía Blanca

Olimpo de Bahía Blanca - Argentinos futbolo klubas iš Buenos Airių provincijos Bahija Blankos miesto. Įkurtas 1910 m. Klubui taip pat priklauso ir krepšinio komanda.

Laimėjimai 
 Primera B Nacional: 2001 (A), 2006 (A), 2007 (C), 2009-10

Žymūs žaidėjai 
 Silvio Carrario
 Ezequiel Carlos Maggiolo
 Carlos Roa
 Cristian Sebastian Tavio
 Fernando Ariel Troyansky
 Facundo Imboden
 Sebastian Gonzalez

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Argentinos futbolo klubai
Club Atlético San Martín de San Juan

Club Atlético San Martín de San Juan – futbolo klubas iš Argentinos, San Chuano miesto. Įkurtas 1907 m. Primera divizione žaidė tik 1970 m., o 2007 m. vėl į jį pateko.

Nuorodos 
 Svetainė

Argentinos futbolo klubai
Club Atlético Tigre

Club Atlético Tigre – Argentinos futbolo klubas iš Viktorijos miesto Buenos Airių provincijoje. Įkurtas 1902 m. Tigrėje. Komanda keletą kartų žaidė Primera divizione. Po 27 m., 2007 m. Tigre vėl pateko į aukščiausią Argentinos lygą.

Laimėjimai 
 Primera B: 1945, 1953, 1979 m.
 Primera B Metropolitana: 1994 (C), 2004 (A), 2005 (C)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Argentinos futbolo klubai
Eustachijus Karolis Karpis

Eustachijus Karolis Karpis (1785 m. Rėkyva – 1863 m. vasario 23 d. Rėkyvos dvaras) – Rusijos imperijos valstybės ir švietimo veikėjas, mecenatas. 

Tėvas – Felicijonas Karpis. Pirmoji žmona Paulina Pliaterytė, Jurgio Pliaterio (1760–1825 m.) duktė, su ja susilaukė sūnaus Pranciškaus. Antroji žmona Paulinos sesuo Ona Viktorija Pliaterytė (jos antrasis vyras Stanislovas Pilsudskis). Sūnūs:
 Felicijonas Karpis.
 Konstancijus Karpis, gimė 1823 m. liepos 11 d., liepos 22 d. pakrikštytas Šv. Jono bažnyčioje Vilniuje. Buvo husarų štabo rotmistras. Pagal 1868 m. gruodžio 20 d. turto dalybų aktą jam atiteko Naujamiestis, Deglėnai, Linkuva, Rimkūnai, Liesai ir Jasnogurka. Liko nevedęs. Mirė 1870 m. lapkričio 18 d. Pizoje.
 Eustachijus Karpis, gimė 1826 m. gegužės 23 d., gegužės 30 d. pakrikštytas Šv. Jono bažnyčioje Vilniuje. Valdininkavo Maskvoje 6-jame Senato valdymo departamente, buvo justicijos ministerijos 3 departamento viršininko padėjėjas. Kolegijos sekretorius. Liko viengungis. Mirė Sankt Peterburge 1852 m. liepos 16 d., o rugpjūčio 16 d. jo palaikai palaidoti Joniškėlyje.
Dukterys Olimpija, Olga ir Aleksandra.

Dvarai 

Be paveldėtų tėvo žemių – Paštuvos su jai priklaususiu Leonpoliu, pagal anksti mirusio giminaičio Ignoto Karpio 1808 m. vasario 29 d. testamentą 1809–1810 m. paveldėjęs didžiulius turtus tapo vienu turtingiausių Lietuvos bajorų, stambiausias Kauno gubernijos žemvaldys. Jam priklausė Rėkyva, Joniškėlis, Gilvydžiai (seniau Veišnagola), Senkonys, Gustonys, Neirai, Klovainiai, Linkuva, Rimkūnai, Liesai, Palėvenė, Moliūnai, Naujamiestis, Paežeriai, Žubriškiai ir Daugeloniai. Jis apjungė dviejų giminės linijų valdas, kurias dar padidino pirkdamas naujas.

Pradėjęs valdyti paveldėtus dvarus, konfliktavo su jų valstiečiais, kurių dauguma dar Benedikto Karpio buvo atleisti nuo baudžiavos. Tie konfliktai tęsėsi ir vėliau, valdant jo palikuonims.

Biografija 

Kilęs iš Lietuvos bajorų Karpių giminės Joniškėlio šakos.

1809 m. Raseinių žemės teisėjas. 1812 m. Švietimo komiteto Vilniuje narys. 1814 m. Upytės pavieto maršalka ir Edukacinės komisijos narys. 1819 m. Šiaulių pavieto mokyklų garbės prižiūrėtojas. 1821–1830 m. Vilniaus gubernijos bajorų maršalka, Vilniaus universiteto Fondo komisijos narys, 1818 m. įsteigtos Vilniaus tipografinės draugijos narys.

Savo dvaruose ūkininkavo palaikydamas ryšius su Imperatoriškąja kaimiškąja ūkio draugija Maskvoje, kurios nariu ir jis buvo. Jo pastangomis 1823 m. Vilniuje pasirodė rusų kalba išverstas K. Bungo „Trumpas, avių ligų, atsirandančių nuo kirmėlių kepenyse, vadinamų motilica, aprašymas“. Joniškėlyje Ignacijaus skirtomis lėšomis užbaigė ir išlaikė ligoninę, Žemės ūkio mokyklą. Savo lėšomis Joniškėlyje pastatė vargšų prieglaudą. Jo iniciatyva Pakapės filijinė bažnyčia tapo parapijine.

1848 m. gruodžio 13 d. atsisakė savo dvarų sūnų naudai. Teigiama, kad speciali komisija prievarta jo valdas perdavė sūnums dėl E. Karpio sveikatos būklės.

Nuorodos 
 Dvarų kultūra – Lietuvos kultūros dalis. Karpiai

Šaltiniai 

Karpiai (giminė)
Karpis, Eustachijus
Maršalkos
WebFOCUS

WebFOCUS - „Information Builders“ gaminama verslo analitikos ( = verslo ištyrimai, verslo žvalgyba sntr. BI) platforma. Jos architektūra, integravimo galimybės ir paprastumas leidžia ją naudoti kiekvienam įmonės lygmeniui - vadovams, analitikams ir visiems darbuotojams ir/arba pateikti informaciją viešai. JAV Ričmonde, Virdžinijos valstijoje Policijos departamentas naudoja šią sistemą viešai paskelbti kriminogeninę situaciją mieste.

Duomenų pateikimo formatai gali būti įvairūs - HTML per naršyklę, Microsoft Excel, Adobe PDF dokumentai darbui kompiuteryje; Web serviso (angl. Web service), XML ar kitokio formato duomenų perdavimas į kitas įmonės sistemas. Taip pat integruojasi su GIS sistemomis tokiomis kaip ESRI, galima vykdyti geografinę analizę. 

WebFOCUS licenzijuojamas serveriui, neribotam vartotojų skaičiui. Pirmtakė ataskaitų programa "FOCUS" buvo sukurta ant IBM Mainframe platformos, vėliau buvo sukurta moderni "FOCUS" versija "WebFOCUS", kuri pritaikyta darbui per HTTP protokolą ir dirba Unix, Linux ir Windows aplinkose.
WebFOCUS yra kompanijos "Information Builders" produktas, Lietuvoje atstovauja UAB "Sybase Solutions".

Nuorodos 
Information Builders
Review: WebFOCUS Maximizes On Business Intelligence. ChannelWeb 
Magic Quadrant for Business Intelligence Platforms, 1Q07. Gartner 
Use of WebFOCUS to Predict and Prevent Crime Catapults Richmond, VA Police Department

Ekonominė informatika
Programinė įranga

en:WebFOCUS
Primera B Nacional

Primera B Nacional – antra pagal pajėgumą Argentinos futbolo lyga, organizuojama Argentinos futbolo federacijos. Kaip ir Primera dvizione, Primera B Nacional žaidžia visos šalies komandos. Čempionatas organizuojamas nuo 1899 m., o 1937 m. tapo profesionaliu. Nuo 2002 m. sezonas suskirstytas į 2 dalis: Clausura ir Apertura. Pirmą ir antrą vietą užėmusios komandos patenka į aukščiausią lygą, o 3-4 vietas užėmusios komandos įgija galimybę patekti per papildomas varžybas. Žemiausias vietas užėmusios komados iškrenta į Primera B Metropolitana (Buenos Airių priemesčių) ir Torneo Argentino A (provincijų) lygas, o jas pakeičia tų lygų laimėtojai.

2009–2010 sezono komandos

Nugalėtojai 

Argentinos futbolas
Amerikos futbolo lygos
CA Aldosivi

Mar del Platos „Aldosivi“ – Argentinos futbolo klubas, 1913 metais įkurtas Mar del Platoje.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1913 m. kovo 29 d., kai iki tol Mar del Platos uostą statančios įmonės darbuotojų grupė susitiko kavinėje „El Recreo“, kad įkurtų klubą, kuriame galėtų žaisti futbolą.

Klubo pavadinimas kilęs iš pirmųjų dviejų uostą statyti užsakiusių įmonės inžinierių ir savininkų pavardės raidžių: Allard, Doulfus, Sillard ir Wiriott ("w" pakeista į "v", nes nebuvo „W“ galima telegrafuoti oficialiuose pranešimuose).

1973 m. „Aldosivi“ klubas pirmą kartą žaidė nacionaliniame čempionate, bet liko tarp prasčiausiųjų ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną. 

1975 m. klubas grįžo į aukščiausią divizioną. Šio sezono staigmena tapo pergalė prieš „Boca Juniors“ 2:1 „La Bombonera“ stadione.

1979 m. „Aldosivi“ susijungė su dviem kitais Mar del Platos klubais „Talleres“ ir „Banfield“. 

Buvo žinomas „Defensores del Puerto“ vardu iki 1981 m., bet grįžo prie tradicinio pavadinimo, kurį naudoja ir šiandien.

Ekipa 2009–2010 m. sezone žaidė Argentinos Primera B Nacional lygoje.

2019–2020 m. žaidė aukščiausioje lygoje ir buvo silpnųjų komandų tarpe.

2021–2022 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje ir įsitvirtino tarp lygos vidutiniokų.

Pasiekimai 
Torneo Argentino A čempionai (2005 m.)

Apranga ir jos pokyčiai 
 Pirmosios spalvos buvo paimtos iš Prancūzijos vėliavos (mėlyna, balta ir raudona), kurią dėvėjo komanda pirmaisiais gyvavimo metais. 
 Po kurio laiko vietinė parduotuvė padovanojo klubui žalius ir geltonus marškinėlius vertikaliomis juostelėmis. Tai tapo galutinėmis Aldosivi spalvomis, dėvėtomis iki šių dienų.
 Namuose žaidžia geltona žalia juoda apranga. 
 2021–2022 m. žaidė Kappa firmos aprangomis.

Stadionas 
 1959 m. Viešųjų darbų ministerijos stadionas buvo „Aldosivi“ klubo namų arena.
 Klubo namų arena – Estadio José María Minella. Stadionas talpina daugiau nei 35 tūkst. žiūrovū.

Žymiausi žaidėjai 
 Mauro Camoranesi, 1994–1995 m.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra 
 La Cantera
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt CA Aldosivi

Aldosivi
Club Almagro

Buenos Airių „Almagro“ – Argentinos futbolo klubas, 1911 metais įkurtas Buenos Airėse, Almagro kvartale. Klubo komanda 2011–2012 m. sezone žaidžia Argentinos Primera "B" Metropolitana lygoje.

Pasiekimai 
Argentinos antrojo diviziono Clausura čempionai (1996 m.)
Argentinos antrojo diviziono Primera B čempionai (1968 m.)
Argentinos antrojo diviziono (Segunda División) čempionai (1937 m.)

Nuorodos 
Almagro's Oficiali svetainė

Club Almagro
Club Almirante Brown

San Chusto „Almirante Brown“ – Argentinos futbolo klubas, 1922 metais įkurtas San Chuste. Klubo komanda 2007–2008 m. sezone žaidžia Argentinos Primera B Metropolitana lygoje.

Pasiekimai 
Primera B Metropolitana Clausura čempionai (2007 m.)

Nuorodos 
Oficiali svetainė

Club Almirante Brown
Atlético de Rafaela

Rafaelos „Atlético“ – Argentinos futbolo klubas. Klubas turi svarbią automobilių lenktynių trasą nuo 1919 m., kurioje vyksta daug varžybų, įskaitant Turismo Carretera (nuo 1941 m.) ir TC 2000 (nuo 1983 m.).

Istorija 
„Club Atlético Argentino de Rafaela“ klubas buvo įkurtas 1907 m. Rafaeloje, Santa Fė provincijoje. 

1915 m. pavadinimas buvo pakeistas į „Club Atlético de Rafaela“. 

1988 m. klubas buvo paverstas ne pelno organizacija ir pervadintas į Asociación Mutual Social y Deportiva Atlético de Rafaela ("Socialinė ir sporto asociacija Rafaela Athletic"). 

1989 m. ekipa pateko į antrąjį divizioną, 3:0 įveikusi Atlético Ledesma, įvarčius pelnė Lópezas (20', 30') ir Poelmanas (35').

„Atlético de Rafaela“ žaidė antrajame divizione 14 metų, kol komanda laimėjo „Apertura 2002“ ir „Clausura 2003“ ir pagaliau pasiekė pirmąjį divizioną.

Ekipa 2009–2010 m. sezone žaidė Argentinos Primera B Nacional lygoje.

2011 m. gegužės 21 d., Carniello ir Aldana įvarčių dėka buvo nugalėtas „Atlético Tucumán“  klubas. galutinis rezultatas. 

„Atlético de Rafaela“ grįžo į pirmąjį divizioną 2011–2012 m. sezonui.

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia balta žydra apranga.

Stadionas 
 Monumental de Barrio Alberdi betoninis stadionas buvo pastatytas 1951 m.
 Klubo namų arena – Estadio Rafaela. Stadionas talpina 16 tūkst. žiūrovų.

Sirgaliai 
„Atlético de Rafaela“ sirgaliai vadinami Cremosos arba Celestes, o žmonės, kurie lydi komandą visur, yra žinomi kaip La Barra de los Trapos.

Žymūs žaidėjai 
 Carlos Bonet, 1998–2002 m.
 Roberto Mauro Cantoro
 Leonardo Andrés Iglesias

Išnašos

Nuorodos 
Oficiali klubo svetainė

Atlético de Rafaela
CS Ben Hur

Rafaelos „Ben Hur“ – Argentinos futbolo klubas, 1940 metais įkurtas Rafaeloje. Klubo komanda 2009–2010 m. sezone žaidžia Argentinos Torneo Argentino A lygoje.

Klubui taip pat priklauso krepšinio, žolės riedulio, plaukimo komandos.

Pasiekimai 
Torneo Argentino A čempionai (2004 m.)

Nuorodos 
Oficiali svetainė 

Ben Hur
CA Chacarita Juniors

Chacarita Juniors – Argentinos futbolo klubas, 1906 metais įkurtas Buenos Airių priemiestyje San Martine. Klubo komanda 2009–2010 m. sezone žaidžia Argentinos Primera División lygoje.

Laimėjimai 
 Primera División Argentina (1): 1969 Metropolitano
 Segunda División Argentina (2): 1941, 1959
 Tercera División Argentina (1): 1993/94

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Chacarita Juniors
CAI Comodoro Rivadavia

Komodoro Rivadavijos CAI – Argentinos futbolo klubas, 1984 metais įkurtas Komodoro Rivadavijoje. Klubo komanda 2009–2010 m. sezone žaidžia Argentinos Primera B Nacional lygoje.

Pasiekimai 
Torneo Argentino A čempionai (2001–2002 m.)

Comodoro Rivadavia
CSyD Defensa y Justicia

Florensio Varelos „Defensa y Justicia“ – Argentinos futbolo klubas, 1935 m. įkurtas Buenos Airių priemiestyje Florensio Vareloje. Klubo komanda 2011–2012 m. sezone žaidžia Argentinos Primera B Nacional lygoje.

Pasiekimai 
Primera B Metropolitana Clausura čempionai (1997 m.)

Išnašos 

CSyD Defensa y Justicia
Ferro Carril Oeste

Buenos Airių „Ferrocarril Oeste“ – Argentinos futbolo klubas, 1904 metais įkurtas Buenos Airėse. Klubo komanda 2011–2012 m. sezone žaidžia Argentinos Primera B Nacional lygoje.

Pasiekimai 
Argentinos antrojo diviziono čempionai (1912, 1958, 1963, 1970, 1978 m.)
Trečiojo diviziono (Primera B Metropolitana) čempionai (2002–2003 m.)
Aukščiausios lygos (Primera División) čempionai (1982, 1984 m.)

Žymiausi žaidėjai 
Roberto Ayala
Germán Burgos
Roberto Cherro
Delfín Benítez Cáceres
Oscar Garré
Sergio Vázquez
José Manuel Moreno

Ferro Carril Oeste
CS Independiente Rivadavia

Mendosos „Independiente Rivadavia“ – Argentinos futbolo klubas, 1913 metais įkurtas Mendosoje. Klubo komanda 2011–2012 m. sezone žaidžia Argentinos Primera B Nacional lygoje.

Pasiekimai 
 Torneo Argentino A čempionai (1999, 2007 m.)

Independiente Rivadavia
Instituto Atlético Central Córdoba

Kordobos „Instituto“ – Argentinos futbolo klubas, 1918 metais įkurtas Kordoboje. Klubo komanda 2009–2010 m. sezone žaidžia Argentinos Primera B Nacional lygoje.

Pasiekimai 
Argentinos antrojo diviziono (Primera B Nacional) čempionai (1998–1999 m.)
Argentinos antrojo diviziono (Primera B Nacional) Apertura čempionai (2003 m.)

Žymiausi žaidėjai 
Armando Dely Valdés
Osvaldo Ardiles
Mario Kempes
Diego Klimowicz

Nuorodos 
Oficiali svetainė 

Instituto Atlético Central Córdoba
CA Platense

Visente Lopeso „Platense“ – Argentinos futbolo klubas, 1905 metais įkurtas Buenos Airių priemiestyje Visente Lopese. Klubo komanda 2009–2010 m. sezone žaidžia Argentinos Primera B Nacional lygoje.

Pasiekimai 
Argentinos antrojo diviziono (Primera B Nacional) čempionai (1976 m.)
Trečiojo diviziono (Primera B Metropolitana) čempionai (2005–2006 m.)

Žymiausi žaidėjai 
David Trézéguet
Claudio Borghi

Platense
CA San Martín de Tucumán

Tukumano „San Martín“ – Argentinos futbolo klubas, 1909 metais įkurtas Tukumane. Klubo komanda 2008–2009 m. sezone žaidė Argentinos Primera División de Argentina lygoje, vėliau vėl iškrito į Primera "B" Nacional.

San Martín de Tucumán klubas 1988 m. iškovojo didžiausią ir įsimintiniausią pergalę, La Bombonera stadione 6-1 sutriuškino Boca Juniors klubą.

Laimėjimai 
 Primera B Nacional (1): 2007-08
 Torneo Argentino A (1): Clausura 2006
 Torneo Argentino B (1): 2005
 Torneo del Interior (1): 1988
 Copa de la República (1): 1944

Žymiausi žaidėjai 
 Carlos Morales Santos
 Ricardo Villa
 Armando Dely Valdes

Išnašos 

San Martín de Tucumán
Talleres de Córdoba

„Talleres“ – Argentinos futbolo klubas, 1913 metais įkurtas Kordoboje. Klubo komanda 2009–2010 m. sezone žaidžia Argentinos Torneo Argentino A lygoje.

Pasiekimai 
Argentinos antrojo diviziono (Primera B Nacional) čempionai (1997–1998 m.)

Žymiausi žaidėjai 
José Serrizuela
Sergio Omar Almirón
Héctor Baley
Ángel Comizzo
José Luis Cuciuffo
Luis Galván
Miguel Oviedo
Catalino Rivarola
Alberto Tarantini
Marcelo Trobbiani
José Daniel Valencia

Talleres de Córdoba
CA Tiro Federal Argentino

Rosarijo „Tiro Federal“ – Argentinos futbolo klubas, 1905 metais įkurtas Rosarijuje. Klubo komanda 2010–2011 m. sezone žaidžia Argentinos Primera B Nacional lygoje.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Tiro Federal Argentino
Rosarijas
CAU Santa Fe

Club Atlético Unión – Argentinos futbolo klubas, 1907 metais įkurtas Santa Fė. Klubo komanda 2016 m. sezone žaidžia Argentinos Primera División Argentina lygoje.

Žymūs žaidėjai 
Nery Alberto Pumpido
Leopoldo Jacinto Luque
José Luis Marzo
Fernando Husef Alí
Pablo de las Mercedes Cárdenas

Nuorodos 
Oficiali svetainė

Santa Fe
Dožas

Dožas () – iki gyvos galvos aristokratų renkamas Venecijos, Genujos ar Senarikos respublikos valdovas. Pagal rangą analogiškas hercogui.

Žodis kilęs iš  'karo vadas' (kaip ir angliškas hercogo pavadinimas duke).

Pareigybės
Titulai
Spaudos kontrolės valdyba

Spaudos kontrolės valdyba įsteigta 1990 m. prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos. Nuo 1992 m. kovo 17 d. ji veikė prie LR teisingumo ministerijos.

Funkcijos 

Spaudos kontrolės valdyba registravo visus besisteigiančius laikraščius, žurnalus, biuletenius, leidyklas, radijo, televizijos stotis, videostudijas, naujienų agentūras bei kitas visuomenės informavimo priemones. Spaudos kontrolės valdyba turėjo teisę atsisakyti įregistruoti visuomenės informavimo priemonę, jeigu pareiškime buvo nurodyti ne visi reikalingi arba neteisingi duomenys, jeigu ją registruoja neveiksnus asmuo arba laisvės atėmimu už sunkų nusikaltimą baustas asmuo, arba jeigu jau egzistavo visuomenės informavimo priemonė tokiu pačiu pavadinimu, arba pareiškėjas nesumokėjo valstybinio mokesčio.

Spaudos kontrolės valdyba taip pat prižiūrėjo, kaip visuomenės informavimo priemonės laikėsi 1990 m. priimto Lietuvos Respublikos spaudos ir kitų masinės informacijos priemonių įstatymo. Už šio įstatymo 6 straipsnio nesilaikymą Spaudos kontrolės valdyba turėjo teisę sustabdyti ir net nutraukti visuomenės informavimo priemonių veiklą, jeigu per vienerius metus Valdyba tris kartus įspėjo leidėją. Veikla galėjo būti nutraukta, jei informacijos priemonė šiurkščiai pažeidė įstatymą ir tai sukėlė ar galėjo sukelti sunkias pasekmes, jei ji nedirbo ilgiau kaip vienerius metus. Informacijos priemonės veiklą buvo galima nutraukti ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo tos dienos, kai atsirado anksčiau paminėtos aplinkybės. Veikla buvo laikoma nutraukta, jeigu leidėjas per 10 dienų neapskundė Spaudos kontrolės valdybos sprendimo teismui.

Spaudos kontrolės valdyba turėjo teisę nagrinėti bylas ir skirti nuobaudas pagal Administracinių teisės pažeidimų kodeksą už neregistruotų visuomenės informavimo priemonių gamybą ir platinimą, už griežtos apskaitos dokumentų blankų spausdinimo taisyklių pažeidimus, už visuomenės informavimo priemonių paskelbtos informacijos saugojimo taisyklių pažeidimus bei už reklamos, kuri yra draudžiama, skelbimą visuomenės informavimo priemonėse.

Spaudos kontrolės valdyba iki 1996 m. nutraukė kelių laikraščių veiklą ir pareiškė įspėjimus per 700 kartų – daugiausia už žurnalisto etikos pažeidimus, nors Lietuvoje nebuvo oficialiai priimto Žurnalisto etikos kodekso. Spaudos kontrolės valdyba visuomenės informavimo priemonėms realiai žalos daug nepadarė. Tačiau tai, kad laikraštį, žurnalą, radijo ar televizijos stotį už pažeidimus turėjo teisę bausti, sustabdyti ar net nutraukti jos veiklą ne teismas, o atskiras valdininkas, nesiderino su šiuolaikiniais spaudos laisvės principais. 1990–1996 m. Spaudos kontrolės valdybos viršininkai buvo V. Baublys ir Š. Vipartas.

1995 m. Spaudos kontrolės valdyba buvo pavadinta Visuomenės informavimo priemonių valdyba, o 1996 m., priėmus Visuomenės informavimo įstatymą, panaikinta.

Šaltiniai 
 Žurnalistikos enciklopedija, Vilnius, 1997.

Nuorodos 
 Lietuvos TSR spaudos ir kitų masinės informacijos priemonių įstatymas

Žiniasklaidos teisė
Lietuvos TSR
Lietuvos teisės istorija
Lietuvos institucijos
Buvusios Lietuvos organizacijos
Žmogaus teisės Lietuvoje
Harry S. Truman

Haris Trumenas (, 1884 m. gegužės 8 d. – 1972 m. gruodžio 26 d.) – trisdešimt trečiasis JAV prezidentas 1945–1953 m.

Biografija 
Trumenas gimė Misūrio valstijoje, kurioje didžiąją vaikystės dalį praleido šeimos fermoje. Paskutiniaisiais Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo mūšyje Prancūzijoje, atlikdamas artilerijos vado pareigas. Po karo trumpą laiką buvo Kansas Sičio galanterijos savininkas, prisijungė prie demokratų partijos.

Šaltiniai 

|-

JAV prezidentai
JAV viceprezidentai
JAV Senato nariai
JAV masonai
Litviniškės

Anksčiau Litviniškėmis vadinta ir Sėlynė Rokiškio rajone.

Litviniškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, kairiajame Neries krante, priešais Čiobiškį. 

Litviniškės garsėjo kaip žvejų kaimas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kaišiadorių rajono savivaldybės gyvenvietės
BK Häcken

Geteborgo „Häcken“ – Švedijos futbolo klubas iš Geteborgo.

Istorija 
Klubas įkurtas 1940 m. 2009 m. elito divizione užėmė penktąją vietą. 

2012 m. tapo vicečempionais. (Aukščiausias klubo pasiekimas.)

2017 m. užėmė ketvirtą vietą elito diviziono kovose.

Spalvinė gama 
Juoda ir geltona spalvos.

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai
 Namuose žaidžia geltona juoda apranga.

Emblemos ir jų kaita

Pasiekimai 

 šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Sezonai 

|}
GE; grupių etapas.

Žaidėjai 
Atnaujinta: 2021 m. rugsėjo 2 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Facebook paskyra
 Twitter paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 Transfermarkt
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);

Švedijos futbolo klubai
AC Libertas

Borgo Madžorės „Libertas“ – San Marino futbolo klubas iš Borgo Madžorės.

Istorija 
klubo ištakos siekia 1928 m.,kai įkurtas SP Libertas.

Nuo 2007 m. žinomas AC Libertas pavadinimu.

Logotipo kaita

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Libertas
Šumerų mitologija

Šumerų mitologija – Šumero gyventojų tikėjimų visuma. Mesopotamijos gyventojai šumerai garbino daugybę dievų. Vyriausiuoju dievu laikytas dievas Anu, Enlilis ir Enkis. Visi šie trys dievai buvo pasidaliję pasaulį: Anui priklausė oras ir dangus, Enliliui – žemė, o Enkiui vanduo.

Šumerų dievai 
Mažiau įtakingais dievais laikyti saulės, mėnulio ir žvaigždžių dievai. Žemesnę padėtį užimdavo valstybių – miestų ar namų dievai. Žemiausiais iš jų laikyti pikti demonai, sukeliantys ligas, nelaimes. Šumerai garbino iš viso apie 3000 dievų.
Šumerų garbinami dievai buvo įsivaizduojami žmonių pavidalu. Jie patirdavo tokius pat žemiškus malonumus: mylėjo, augino vaikus, valgė ir badavo, pavydėjo, pykosi.
Žmonės, anot šumerų, prieš dievus buvo niekas. Jie manė esą dievų tarnai. Dievams priklauso visi žemės turtai ir sukurtos gėrybės, o karalius – tik dievo vietininkas žemėje.
Dievų palankumą šumerai tikėjosi užsitarnauti statydami zikuratus ir aukodami jiems. Mesopotamiečiai tikėjo, jog po mirties dvasia patenka į kraštą, iš kurio negrįžtama. Gyvenimą po mirties įsivaizdavo liūdną.

Šumero žynių apeigos 
Senais laikais žyniai tarnaudavo dievams nuogi, o jau vėliau, religinių ceremonijų metu, dėvėdavo dukslias linines tunikas. Pagrindinė žinių pareiga buvo atnašauti dievams aukas. Ritualas būdavo sudėtingas: buvo deginami smilkalai, pilamas vanduo, alyva ir vynas, ant aukšto stalo pjaunamos avys ir galvijai. Atliekantys tas apeigas žyniai žinojo, kokius valgius ir gėrimus mėgsta dievas. Aukojamų gyvulių vidurius – kepenis, žarnas ir kt.- žyniai naudodavo būrimams. Atnašaujant aukas, būdavo meldžiamasi aukotojų vardu.
Akita

Akita (秋田市; Akita-shi) – miestas Akitos prefektūroje, Japonijoje, prefektūros sostinė.

2010 m. vasario 1 d. čia gyveno 325 905 žmonės.

Mieste labai išplėtota naftos, medienos ir šilko tekstilės pramonė. Akitoje taip pat įsikūrę 2 regioniniai bankai: Akitos Bankas ir Hokuto Bankas

Sportas 
 Blaublitz Akita futbolo klubas;
 „Soyu“ stadionas, talpa 20 125.

Miestai partneriai 

  Landžou, Kinija (nuo 1982 m. rugpjūčio 5 d.)
  Pasau, Vokietija (nuo 1984 m. balandžio 8 d.)
  Kenajus, JAV (nuo 1992 m. vasario 22 d.)
  Vladivostokas, Rusija (nuo 1992 m. birželio 29 d.)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė japonų k.
 Oficiali svetainė  anglų k.

Japonijos miestai
Buldurai

Buldurai (latv. Bulduri) – Jūrmalos miesto dalis tarp Lielupės ir Dzintarų.

Manoma, kad kurorto pavadinimas kilo nuo Johano Biuldringo (Johan Büldring), kuriam Livonijos ordino magistras Valteris fon Pletenbergas 1495 m. atidavė šią teritoriją. Iki 1922 m. šis jau nuo XIX a. ketvirtojo dešimtmečio populiariu tapęs kurortas vadinosi Bilderiņi.

Johano Biuldringo palikuonis Valteris fon Biuldringas 1655 m. kurortą pardavė hercogui Jekabui. Nuo to laiko Buldurai tapo valstybės, o dabar – savivaldybės – nuosavybe.

Šiais laikais Buldurai yra viena iš lankomiausių Jūrmalos poilsio zonų, kuri įsikūrusi tarp geležinkelio ir Rygos įlankos. Apgyvendinta ir zona tarp geležinkelio ir Lielupės (upės), kuri vadinasi Vecbuldurai. Bulduruose yra ligoninė, liuteronų bažnyčia, Krikščionių akademija, Buldurų geležinkelio stotis. Buldurų sodininkystės vidurinė mokykla buvo pirmoji sodininkystės mokymo įstaiga Latvijoje, įkurta 1910 m. buvusiame Buldurų dvare.

Jūrmala
Volvo

Volvo Group – didžiausia Švedijos įmonė. Gamina transporto priemones: sunkvežimius, autobusus bei statybų įrenginius, laivų, aviacinių, kosminių įrenginių sudedamąsias dalis – variklius, kitus komponentus. Teikia finansines paslaugas. Apie 95 tūkst. darbuotojų (2017 m.).

Žodis Volvo kildinamas iš lotyniško žodžio volvere, kuris reiškia „važiuoju“.

Istorija 
1915 m. įmonė įkurta kaip guolių gamintojų bendrovės „SKF“ antrinė įmonė. Oficialia įmonės įkūrimo data laikoma 1927 m. balandžio 14 d., kada buvo pagamintas pirmasis „Volvo“ automobilis Volvo ÖV 4. Vienas iš bendrovės įkūrėjų buvo Gustaf Larson (1887-1968). 1928 m. pagamino pirmą sunkvežimį. 1935 m. „Volvo“ tapo savarankiška nuo „SKF“ įmone. 1963 m. atidarė pirmą savo automobilių gamyklą užsienyje – Halifakse (Kanada.) Bendrovė pasižymi kaip didelį dėmesį gaminamų automobilių saugai skirianti įmonė. 1999 m. Europos Sąjunga neleido „Volvo“ susijungti su kita Švedijos automobilių gamintoja „Scania“. 1999 m. sausio 28 d. įmonė pardavė savo „Volvo Cars“ lengvųjų automobilių padalinį kompanijai „Ford“ už 6,45 milijardo JAV dolerių. 2010 m. „Ford“ už 1,8 milijardo JAV dolerių šį padalinį pardavė vienam didžiausių Kinijos automobilių gamintojui „Geely Automobile“.

Šaltiniai 

Automobilių gamintojai
Autobusų gamintojai
Švedijos įmonės
Osvaldas Lapienis

Osvaldas Lapienis (1928 m. vasario 25 d. Biržuose – 2001 m. kovo 12 d. Šiauliuose) – patologoanatomas, Lietuvos nusipelnęs gydytojas.

Žmona – Danutė Emilija Kiminaitė-Lapienienė (1928–2011), maisto pramonės inžinierė-technologė, mokslininkė, visuomenės veikėja; sūnūs – Saulius Lapienis (g. 1955 m.), matematikas, visuomenės veikėjas ir Dainius Lapienis (g. 1957 m.)

Veikla 
Osvaldas Lapienis – Respublikinės Šiaulių ligoninės Patologinės anatomijos tarnybos bei histologijos laboratorijos įkūrėjas. Bendradarbiaudamas su Šiaulių įmonėmis, suprojektavo peilių galąstuvą mikroskopiniams preparatams, įdiegė naujus histologinio tyrimo metodus, įsteigė fotolaboratoriją mikropreparatams fotografuoti. Taip pat konsultavo ir darė tyrimus ligonių susirgimo diagnozei nustatyti ne tik Šiaulių miesto ligoninėms, bet ir didelės dalies Šiaulių apskrities rajonų gydymo įstaigoms. Pirmieji skrodimai bei Šiaulių patanatominio skyriaus veikla prasidėjo tuometinės Geležinkelio ligoninės skalbykloje. Osvaldas Lapienis vienas pirmųjų pradėjo balzamavimo darbus pokario Lietuvoje. Jis taip pat kaupė makroskopinių organų preparatų kolekciją, kūrė muziejų (jame – per 500 eksponatų), laikomą didžiausiu patologinės anatomijos muziejumi Lietuvoje.

Atminimas 
2008 m. vasario 25 d. minint 80-ąjį patologoanatomo Osvaldo Lapienio jubiliejų po rekonstrukcijos buvo atidarytas „Osvaldo Lapienio patologijos muziejus.“ Muziejuje eksponuojami ir O. Lapienio pomėgių (meninės fotografijos) nuotraukos, medžio drožybos darbai, dailyraščio pavyzdžiai.

Nuorodos 
 Apie Lietuvos patologoanatomus
 Paminėtos nusipelniusio gydytojo Osvaldo Lapienio 80-osios gimimo metinės

Lietuvos išradėjai
Šiaulių medikai
Čimbotė

Čimbotė (, ) – miestas vakarų Peru, Ramiojo vandenyno pakrantėje, didžiausias Ankašo departamente. Čimbotė taip pat yra Santos provincijos ir Čimbotės apskrities centras. 400 tūkst. gyventojų (2004 m.).

Miestas yra svarbiausias Peru žvejybos uostas ir yra labai priklausomas nuo Humbolto srovės, kurios tėkmei sutrikus sumažėja žuvies ir kitų jūros gerybių. Žuvies, konservų, metalo apdirbimo pramonė. Į šiaurę nuo miesto, Santos slėnyje, vystoma žemdirbystė (medvilnė, cukranendrės, ryžiai). Per Čimbotę eina Panamerikos plentas, netoliese yra oro uostas.

Istorija 
1835 m. Čimbotė buvo žvejų kaimas, kuriame gyveno ne daugiau kaip 800 gyventojų. 
1871 m. per Čimbotę nutarta tiesti geležinkelį į šalies gilumą. Sutartyje su amerikiečių kilmės geležinkelių magnatu Henriu Meigsu Čimbotė minimas kaip uostas, nors turėjo tik apie tūkstantį gyventojų. 1871–1922 m. nutiestas geležinkelis iki Hualjankos.

1881 m. Peru bandė perleisti Jungtinėms Valstijoms karinio jūrų laivyno bazę Čimbotės įlankoje. Susitarimą blokavo Čilė, kuri išsiuntė savo jūrų pėstininkus užimti Čimbotės, kai sužinojo apie susitarimą dėl karinio jūrų laivyno bazės perleidimo JAV kariniam jūrų laivynui.

1930-aisiais per Čimbotę nutiestas Panamerikos greitkelis, pagerėjo susisiekimas su šalies sostine Lima. 1940 m. Čimbotė vis dar buvo nedidelis žvejybos uostas, kuriame gyveno tik 2 400 gyventojų. 

1943 m. vyriausybė įkūrė Peru Santos korporaciją (Corporación Peruana del Santa), kuri perėmė nuosavybėn geležinkelį, pagerino uostą ir pradėjo hidroelektrinės statybą prie Santos upės. Pirmasis elektrinės etapas buvo užbaigtas 1958 m. Tais pat metais buvo pastatyta geležies ir plieno gamykla.

Iki 1943 m. mieste įsikūrė pirmosios įmonės, užsiimančios kepenų gavyba iš Ramiojo vandenyno žuvų. Šios kepenėlės už didelę kainą buvo parduodamos užsienyje Antrojo pasaulinio karo metais.

Turizmas

Miestas apsuptas dviejų natūralių įlankų, Čimbotės įlankos ir Samankos įlankos, kuriose yra puikios sąlygos uostui. Čimbotė sudaro aglomeraciją su Naujosios Čimbotės rajonu pietuose. Tarp šių rajonų yra pelkė, kurioje gyvena vietinės garnių rūšys, taip pat daug varlių ir žuvų rūšių. Pelkė susidariusi Lakramarkos upės slėnyje.

Į pietus nuo miesto yra daug paplūdimių, į kuriuos atvyksta poilsiautojai iš visos šalies. Šalia miesto yra Cerro de la Juventud (Jaunystės kalnas), dar vadinamas Cerro de la Paz (Taikos kalnu). Dėl panoraminio vaizdo į Čimbotės įlanką kalnas nuo 1985 m. lankomas turistų. Turistų lankomas ir Baltosios Salos (El Bulevar Isla Blanca) bulvaras, kuriame yra daug marmurinių skulptūrų ir fontanų.

Miestas žinomas dėl savo sevičės – populiaraus Peru patiekalo, kurio sudedamosios dalys yra balta žuvis, aštuonkojai, jūros kriauklės, kalmarai, krabai ir raudonoji aitrioji paprika.

Peru miestai
Karasas

Karasas (, ) – miestas Peru, Ankaše, Callejón de Huaylas slėnyje, 64 km nuo Uaraso, prie Santos upės, 2256 m aukštyje. Uajlaso provincijos sostinė. ~12 tūkst. gyventojų. Keliai į Uarasą, Čimbotę, Korongą.

Karasas įkurtas Simono Bolivaro 1856 m. Provincijos sostine tapo nuo 1857 m. Miesto apylinkėse yra Rekuajo, Vario, Inkų kultūrų archeologinių radimviečių.

Karasas – svarbus turistinis centras. Iš miesto vyksta kelionės į aplinkinius kalnus – Alpamają, Uandoją, Santa Krusą. Mieste yra Bolivaro įkurta ginklų aikštė, apsupta medžių, Chiquinquira meregelės šventykla, 30 km nuo miesto esantis Parono ežeras.

Peru miestai
Jungajus

Jungajus (, ) – miestas Peru, Ankašo departamente, 20 km į pietus nuo Karaso. Provincijos centras. ~60 tūst. gyventojų. Miestas įskiūręs Callejón de Huaylas slėnyje, prie Santos upės, Baltosios Kordiljeros pašlaitėje, 2458 m aukštyje. Už 15 km nuo miesto stūkso aukštų kalnų virtinė: Uaskaranas, Uandojas, Čopikalkis, Piškas, Šaprarachu, Garsilaso Piramidė, Janapakčia, Kontrajerba, telkšo Ljanganuko lagūna.

Istorija 
Jungajaus egzistavo dar ikiinkiniu laikotarpiu. Jungajas minimas nuo 1440 m. Konkistadorai šį kraštą pasiekė 1533 m., o 1540 m. oficialiai įkūrė Jungajų. 1579 m. miestą nusiaubė nuošliauža, 1725 ir 1962 m. – žemės drebėjimas. 1839 m. vasario 20 d. įvyko Jungajaus mūšis, kurio metu Čilė galutinai nugalėjo Bolivijos-Peru konfederaciją.

Jungajaus tragedija 

Miestas įsikūręs seismiškai nestabilioje srityje, be to, jį supa keletas aukštų kalnų. Šios aplinkybės lėmė 1970 m. gegužės 31 d. įvykusią tragediją. Visą Ankašo departamentą sudrebino galingas, 7,8 balo pagal Richterio skalę žemės drebėjimas. Dėl tektoninių judesių nuo Uaskarano kalno atskilo milžiniškas ledyno luitas ir įkrito į kalnuose telkšantį ežerą. Iš jo išsilieję vandenys kartu su purvu, akmenimis ir ledais sudarė 200 km/h greičiu skriejančią nuošliaužą, kuri naktį nušlavė Jungajaus miestą. Apie 17 tūkst. žmonių žuvo, išgyveno tik 400 miesto gyventojų. Tragedijos vietoje įkurtos žuvusiųjų kapinės, o miestas perkeltas į saugesnę vietą.

Peru miestai
Janapakčia

Janapakčia () – Andų viršukalnė Peru, Ankaše, Baltojoje Kordiljeroje, netoli Jungajo miesto. Aukštis 5460 m. Kalno pavadinimas kečujų kalba reiškia „juodojo kalno krioklį“.

Peru kalnai
Kontrajerba

Kontrajerba () – Andų viršukalnė Peru, Ankaše, Baltojoje Kordiljeroje, į rytus nuo Čopikalkio kalno. Aukštis 5954 m. Papėdėje įsikūrusi Janamos gyvenvietė.

Išnašos 

Peru kalnai
Pomabamba

Pomabamba (, ) – miestas Peru, Ankašo departamente, 2950 m aukštyje, 190 km į šiaurės rytus nuo Huaraso. Per miestą teka Maranjono intakas Pomabamba. Provincijos centras. Keliai į Siuhasą, Rekuajų.

Peru miestai
Kasma (miestas)

Kasma (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento vakaruose, Kasmos slėnyje, prie Kasmos upės, 11 km nuo Ramiojo vandenyno. Provincijos centras. Per miestą eina Panamerikos plentas, taip pat keliai į Uarasą ir Karasą. Ryžių, medvilnės auginimas.

2 km į pietus nuo Kasmos yra archeologinės Sečino, Mochekės ir Las Haldas vietovės, tyrinėtos Julio C. Tello.

Peru miestai
Huarmėjus (miestas)

Huarmėjus (, ) – miestas Peru, Ankašo regione, Ramiojo vandenyno pakrantėje, prie Huarmėjaus upės žiočių. Provincijos centras. Per miestą eina Panamerikos plentas. 5 km nuo miesto yra žvejybinis uostas. Huarmėjaus upės slėnyje verčiamasi žemės ūkiu. Huarmėjus garsėja gerais paplūdimiais.

Huarmėjuje rasta XIV a. Čimu kultūros masinė kapavietė.

Peru miestai
Okrosas

Okrosas (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento pietuose, 3410 m aukštyje. Provincijos centras. 1,5 tūkst. gyventojų.

Peru miestai
Šibuja

Šibuja () – viena iš 23 Tokijo seniūnijų. Seniūnija pagarsėjusi kaip viena iš verslo ir mados centrų.

2008 m. balandžio 30 d. čia gyveno beveik 208,4 tūkst. gyventojų.

Geografija 

Šibuja suskirstyta į rajonus, kurių žinomiausi yra Daikanjama, Ebisu, Haradžiuku, Hiroo, Higašis, Omotesandas, Sendagaja ir Jojogis.

Simboliai 
Oficiali gėlė – Iris ensata var. ensata, medis – japoninis skirpstulas (Zelkova serrata).

Nuorodos 
 Oficiali svetainė (japonų k.)
   Podcast (anglų k.)
 Šibujos galerija 
 Šibuja  Informacija ir galerija

Tokijo seniūnijos
Dubna (miestas)

Dubna – miestas Rusijoje, Maskvos srityje. 2002 metų duomenimis gyveno 60 951 žmonės.

Miestas pastatytas XX amžiaus viduryje. Miesto teisės suteiktos 1956 metais.

Šio miesto vardu pavadintas cheminis elementas dubnis.

Istorija 

Sprendimas pastatyti protonų akceleratorių branduoliniam tyrinėjimui buvo priimtas sovietų vyriausybės 1946 metais. Vieta, kur dabartinis miestas stovi buvo parinkta tam tikru atstumu nuoMaskvos ir šalia Ivankovo jėgainės.

Mokslinis lyderis buvo Igoris Kurčiatovas.

Bendras projekto prižiūrėtojas, įtraukdamas konstravimą sprendimo, kelio ir geležinkelio, jungiančio jį prie Maskvos (didžiai baudžiamojo Gulago įnamių darbo įsitraukimas), buvo NKVD vadovas Lavrentijus Beria. Po trejų intensyvaus darbo metų, akceleratorius buvo paleistas 1949 m. gruodžio 13-ąją.

Dubnos miestas buvo oficialiai iškilmingai atidarytas 1956 m., kartu su Jungtiniu branduolinių tyrimų institutu, kuris vystėsi į didelę tarptautinę tyrinėjimo laboratoriją, kuri specializavosi daugiausia mikrodalelių fizikoje, sunkiųjų jonų fizikoje, transuraninių elementų sintezėje ir radiobiologijos. Institute dirbo tokie fizikai kaip Nikolajus Bogolijubovas, Vladimiras Veksleras, Bruno Pontecorvas Daug elementarių dalelių ir sunkiųjų branduolių (tarp jų 118-asis elementas) buvo ten atrasti ir ištirti. Elemento Nr.105, dubnis, vardas suteiktas pagal miesto Dubna vardą.

1964 mieste vyko prestižinė tarptautinę fizikos konferencija.

Geografija 
Miestas yra 187 m virš jūros lygio, išdėstytas už maždaug 125 km į šiaurę nuo Maskvos, prie Volgos upės, pasroviui yra Ivankovo tvenkinys. Miestas yra abipus Volgos, per kurią nutiestas vienintelis tiltas. Vakarinę miesto ribą juosia Maskvos kanalo, susiliejantis su Volga, rytinę – Dubnos upė.

Dubna yra šiauriausias miestas Maskvos srityje.

Ekonomika 

Prieš Tarybų Sąjungos žlugimą, JINR ir MKB „Raduga“ buvo svarbiausios įmonės mieste. XX a. pab. miestas patyrė ekonominį nuosmukį.

Miestų partnerystė 
 La Krosas, Viskonsinas, JAV

Maskvos srities miestai
Čikijanas

Čikijanas (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento pietryčiuose, 80 km nuo Uaraso, 3350 m aukštyje, Cordillera Huayhuash kalnuose. Bolonesio provincijos centras. 6,5 tūkst. gyventojų; dauguma – kečujų kalbomis kalbantys indėnai. Turistinis centras (kelionės į kalnus, alpinizmas, indėnų kultūra).

Peru miestai
Rekuajus

Rekuajus (, ) – miestas Peru, Ankašo pietuose, Callejón de Huaylas slėnyje, Santos pakrantėje, 3422 m aukštyje. Provincijos centras. Beiveik 6 tūkst. gyventojų. Keliai į Uarasą, Limą, Aichą.

Rekuajus apylinkėse gyvavo indėnų Rekuajo kultūra. Rekuajui miesto satusas suteiktas 1950 m. Vyrauja kolonijinė architektūra, ginklų aikštėje įrengtas fontanas. Gyvenamieji namai daugiausia pastatyti iš molio plytų. Apylinkėse yra karštųjų versmių, auga kiparisų giraitės.

Peru miestai
Aicha

Aicha (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento pietuose, į vakarus nuo Rekuajo, su kuriuo sujungta tik siauru žvyrkeliu. Provincijos centras. Miestas įsikūręs Juodojoje Kordiljeroje, 3395 m aukštyje.

Peru miestai
Dofinas

Prancūzijos dofinas (), iš pradžių Vjenua dofinas () – Prancūzijos sosto įpėdinio titulas 1350–1791 ir 1824–1830 m. Įpėdinio žmona vadinta Prancūzijos dofina ().

Vjenua grafo Gigezo VIII herbe buvo pavaizduotas delfinas (), todėl grafas turėjo pravardę Le Dauphin. Iš šios pravardės atsirado titulas Vjenua dofinas, kurį paveldėdavo Vjenua grafai. Ilgainiui jis tapo Vjenua grafams būdingu titulu. Jų valdytą sritį irgi pradėta vadinti Dofinė (Dauphiné). 1349 m. Vjenua dofinas Humbertas II pardavė titulą Prancūzijos karaliui Pilypui VI.

Pirmuoju Prancūzijos dofinu tapo būsimasis Prancūzijos karalius Karolis V. Vėliau šį titulą turėdavo tiesioginis valdančio karaliaus įpėdinis, kuris buvo jo palikuonis (sūnus, anūkas, proanūkis). Jei įpėdiniu buvo brolis, sūnėnas ar kitoks karaliaus giminaitis, jis dofino titulo neturėdavo. 1791 m., įvedus konstitucinę monarchiją (išgyvavusią iki 1792 m.), dofino titulas buvo pakeistas karališkojo princo titulu. Titulas atkurtas 1814 m., bet tuo metu jis niekam nepriklausė, nes tuometinis karalius Liudvikas XVIII buvo bevaikis. 1824 m. šis karalius mirė, ir Prancūzijos dofinu tapo Karolio X sūnus Angulemo hercogas Liudvikas Antuanas, kuris šį titulą turėjo iki 1830 m., kai jis buvo galutinai panaikintas.

Pradžioje Prancūzijos dofinas asmeniškai valdydavo ir Dofinė sritį, kuri legaliai buvo Šventosios Romos Imperijos provincija. Imperatoriai leisdavo Prancūzijos įpėdiniams valdyti provinciją su sąlyga, kad provincija niekada nebus Prancūzijos dalis. Dėl to XIV–XV a. Dofinė provincija neretai būdavo prastai valdoma, kadangi Prancūzijos dofinai dažnai būdavo mažamečiai ar užsiėmę kitais dalykais. Provinciją prie Prancūzijos prijungė Liudvikas XI.

Išnašos 

Kilmingųjų titulai
Akpekas

Akpekas – ežeras Kazachstane, Kostanajaus srities šiaurrytinėje dalyje. Ežere yra viduryje didelė ir dvi mažesnės vakariau, salos. Akpekas telkšo 156 metrų aukštyje.

Nuorodos 
 Akpeko žemėlapis

Kostanajaus srities ežerai
Karuasas

Karuasas (, ) – miestas Peru, Ankašo departamente, Callejón de Huaylas slėnyje, prie Santos upės, 34 km į šiaurės vakarus nuo Uaraso. Iškilęs 2688 m aukštyje. Provincijos centras. 5,0 tūkst. gyventojų (2005 m.). Per miestą eina Čimbotės-Uaraso kelias.

Karuasui miesto statusas suteiktas 1934 m. Vyrauja kolonijinė architektūra. Greta miesto stūkso Ualkano kalnas (6126 m), yra karštųjų versmių. Verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba.

Peru miestai
Varis (Peru)

Varis (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento rytuose, Callejón de Conchucos slėnyje, 3149 m aukštyje. Provincijos centras. ~4000 gyventojų. Keliai į Rekuają, San Luisą. Žemės ūkis (auginama kava, mangai, obuoliai, persikai). Vario žemėse senovėje gyvavo Vario kultūra.

Peru miestai
Ljameljinas

Ljameljinas (, ) – miestas Peru, Ankašo departameto rytuose, netoli Maranjono upės, 3028 m aukštyje. Antonio Raymondi provincijos centras. ~3000 gyventojų. Kelias į Rekuają.

Peru miestai
Čakasas

Čakasas (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento rytuose, 3300 m aukštyje. Asunsjono provincijos centras. Kelias į San Luisą.

Pagrindinė miesto šventė rugpjūčio 15 d. švenčiama Mama Ashu (Šv. Mergelės Ėmimo Dangun šventė).

Peru miestai
Adomas Kazimieras Čartoriskis

Adomas Kazimieras Čartoriskis (, 1734 m. gruodžio 1 d. Gdanskas – 1823 m. kovo 19 d. Seniava, Pakarpatės vaivadija) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas, politikas, rašytojas, literatūros kritikas, politinės grupuotės Familija kandidatas į Abiejų Tautų Respublikos karaliaus sostą.

Biografija 

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės Klevanės šakos. Tėvas Augustas Aleksandras Čartoriskis, motina Sofija Seniavska.

Šeima 
1761 m. lapkričio 18 d. vedė, žmona Izabelė Fleming. Vaikai: Teresė Čartoriska, Marija Ona Čartoriska, Adomas Jurgis Čartoriskis, Konstantinas Adomas Čartoriskis, Gabrielė Čartoriska, Sofija Čartoriska

Valstybės tarnyba 
Nuo 1758 m. Podolės žemių generalinis seniūnas. 1764 m. Familijos politinės grupuotės kandidatas į Lenkijos sostą, bet Rusijos imperatorės Jekaterinos II spaudimu užleido jį pusbroliui Stanislovui Poniatovskiui. Tačiau liko opozicijoje pusbroliui. 1764 m. Abiejų Tautų Respublikos seimo maršalka.

Nuo 1768 m. Kadetų korpuso komendantas. 1773–1780 m. Edukacinės komisijos narys. 1780–1781 m. Vilniaus ir Gardino tribunolo pirmininkas. Ketverių metų seimo atstovas, Gegužės trečiosios konstitucijos šalininkas.

1812 m. birželio 28 d. išrinktas Lenkijos karalystės Generalinės konfederacijos ir Nepaprastojo seimo maršalka.

Gdanske įsteigė astronomijos observatoriją. Meno ir literatūros mecenatas. Jo rezidencija Pulavuose, kurioje nuo 1795 m. gyveno, XIX a. pradžioje tapo vienu svarbiausių Lenkijos kultūros centrų. Parašė komedijų, literatūros teorijos ir kritikos darbų. 

Mirus tėvui paveldėjo 60 mln. auksinų vertės turtą. Jam priklausė Palenkės Mendzyžecas bei Pakarpatės Jaroslavas. Masonų ložės Aux trois frères narys.

Apdovanotas Baltojo erelio ordinu, Šv. Stanislovo ordinu ir Rusijos caro Šv. Onos ordinu.

Šaltiniai 

|-

Adomas Kazimieras
ATR seimo maršalkos
Lietuvos mecenatai
Lietuvos masonai
ATR generolai leitenantai
Podolės Kameneco generaliniai seniūnai
ATR Seimo atstovai
Kastilija ir La Manča

Kastilija ir La Manča () – Ispanijos autonominis regionas, vienas rečiausiai gyvenamų šalyje. Sostinė – Toledas. Plotas – 79 463 km²; 2 121 888 gyventojai (2012 m. duomenys). Ribojasi su Kastilijos ir Leono, Madrido, Aragono, Valensijos, Mursijos, Andalūzijos ir Estremadūros regionais.

Regiono provincijos 
 Albasetės provincija
 Gvadalacharos provincija
 Kuenkos provincija
 Siudad Realio provincija
 Toledo provincija

Ispanijos regionai
Alikantė

Alikantė () – svarbiausias Costa Blancos pakrantės miestas Ispanijoje, prie Viduržemio jūros; provincijos centras. Išvystyta lengvoji, maisto pramonė. Apylinkėse auginama daug vynuogių. Pajūrio kurortas. Išlikusi viduramžių Šv. Barboros pilis, rotušė su dvibokščiu fasadu (XVII–XVIII a.), Šv. Mykolo bažnyčia (XVII a.). Veikia tarptautinis Alikantės oro uostas.

Istorija
Čia savo gyvenvietes buvo įkūrę graikai ir romėnai. VIII a. maurai įkūrė miestą Benancantil kalno papėdėje. Šio kalno viršūnėje yra Šv. Barboros pilis, pastatyta XVI a.

Sportas 

Mieste 1982 m. vyko XII pasaulio futbolo čempionatas. Žymiausis futbolo klubas – Hércules CF.

Nuorodos 
 Alikantes turistinis žemėlapis

Valensijos regiono miestai
Ispanijos kurortai
Remigijus Valiulis

Remigijus Valiulis (g. 1958 m. rugsėjo 20 d. Šilutėje) – Lietuvos sportininkas, olimpinis čempionas.

Pasiekimai 
1980 m. vasaros Olimpinėse žaidynėse Maskvoje laimėjo aukso medalį bėgdamas estafetę 4×400 (SSRS rinktinė).

Lietuvos rekordininkas:
 400 m manieže – 46,75 s (neviršytas) – 1980 m. kovo 2 d. (Zildefingenas)
 400 m – 45,73 s (neviršytas) – 1979 m. rugsėjo 8 d. (Meksikas), treneris A. Krasaitis

1980 m. SSRS nusipelnęs sporto meistras. 1981 m. SSKP narys. Nuo 1987 m. Vilniaus internatinės sporto mokyklos mokytojas.

Šaltiniai 

TSRS olimpiečiai
Lietuvos sprinteriai
 TSRS nusipelnę sporto meistrai
San Luisas (Peru)

San Luisas (, ) – miestas Peru, Ankašo departamente. Carlos Fermín Fitzcarrald provincijos sostinė. Keliai į Varį, Piskobambą, Čiakasą.

Peru miestai
Korongas

Korongas (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento šiaurėje, 3141 m aukštyje. Provincijos centras. 2,5 tūkst. gyventojų (1993 m.). Per miestą teka Korongo upė. Apylinkėse gausu ežerų. Keliai į Kabaną, Karasą.

Peru miestai
Piskobamba

Piskobamba (, ) – miestas Peru, Ankašo dpartamento šiaurės rytuose, tarpkalnių slėnyje, 2824 m aukštyje. Mariscal Luzuriaga provincijos centras. Keliai į Siuasą, Varį.

Peru miestai
Ljanganuko lagūna

Ljanganuko lagūna (, ) – bendras 2 ežerų vardas Peru, Ankašo departamente, Andų kalnuose (Baltojoje Kordiljeroje). Lagūna įsiterpusi kalnų slėnyje, apsupta aukštų viršukalnių: Uaskarano, Uandojo, Pisko, Čopikalkio ir kt. Įeina į Uaskarano nacionalinį parką.

Lagūna sudaryta iš dviejų ežerėlių: Laguna Warmicocha telkšo 3850 m aukštyje, vanduo turkio spalvos, pakrantėse auga polylepis augalų sąžalynai; į rytus nuo jo yra Laguna Orkoncocha, kuri telkšo 3860 m aukštyje ir yra mažesnė už Warmicocha.

Peru ežerai
Kabana

Kabana (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento šiaurėje. Paljaskos provincijos centras. Kelias į Korongą.

Kabana gyvuoja dar nuo priešinkinių laikų. Oficialiai įkurta 1857 m. sausio 2 d., o nuo 1901 m. tapo provincijos sostine. Apylinkėse gausu archeologinių radimviečių.

1946 m. Kabanoje gimė Peru prezidentas Alejandro Toledo.

Peru miestai
Adomo Mickevičiaus paminklas Vilniuje

Adomo Mickevičiaus paminklas Vilniuje – paminklas, pastatytas 1984 m. pietinėje dalyje skvero, esančio prie šv. Onos bažnyčios varpinės bei Bernardinų bažnyčios Maironio gatvėje, netoli Vilnelės upės.

Paminklo autorius yra Lietuvos menininkas skulptorius Gediminas Jokūbonis, architektas Vytautas Čekanauskas. Paminklo atidarymas įvyko 1984 m. balandžio 18 d. Iškaltas iš granito, atvežto iš Voluinės.

Paminklas pastatytas ant bazalto plytelėmis grįstos aikštelės. Link jos veda trys takeliai ir bazaltiniai laipteliai. Paminklo kompoziciją sudaro monumentali apvali skulptūra ant neaukšto (0,57 m) stačiakampio postamento su užrašu lietuvių kalba „Adomas Mickevičius“. A. Mickevičiaus figūra (4,5 m aukščio) susimąsčiusi žvelgia į miestą, atsirėmusi į perskeltą į dvi dalis ir kiek pasislinkusią koloną. Dvi kolonos dalys simbolizuoja poeto gyvenimą tėvynėje ir svetur, bei kartu jo priklausymą dviem – lietuvių ir lenkų – kultūroms.

Figūros charakteris bei architektūrinė aplinka aukštą paminklą daro kameriniu. Poetas pavaizduotas susimąstęs, beveik užmerktomis akimis. Veido formos sukurtos pagal poeto atvaizdus.

1996 m. prie paminklo pridėta nepabaigta Henriko Kunos (Henryk Kuna) plokštė. Tenai taip pat yra 6 plytos (iš 12 planuotų). Jos rodo scenas iš „Vėlinės“: „Pas Senatorių“, „Pikto pono šmėkla“, „Konrado ciklas“, „Kapinėse“, „Konrado susitikimas su kun. Petru“, „Kelias į tremtį“. Plytos su paminklu sudaro vieną kompoziciją.

Nuorodos 

Lietuvos skulptūros
Vilniaus paminklai
Adomas Mickevičius