Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis

Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis (1852 m. lapkričio 2 d. Birželiuose, Pumpėnų valsčius – 1916 m. lapkričio 28 d. Vilniuje, palaidotas Rasų kapinėse) – dramaturgas, publicistas, teatro veikėjas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.

Biografija 
Gabrielius Landsbergis gimė Birželių kaime, Pumpėnų valsčiuje ir parapijoje. Jo tėvai – Vincentas Antanas Landsbergis (1807–1857) ir Rozalija Juozapota Jasienskytė (1816–1904) buvo neturtingi, demokratinių pažiūrų, sulenkėję bajorai. Jų santuokos įrašai Pumpėnų bažnyčios 1837–1848 m. santuokų metrikų knygoje (dėl nežinomų priežasčių jų santuokos registracijos įrašų yra du – 1844 m. spalį ir 1847 m. rugsėjį, dalyvaujant skirtingiems liudininkams) liudija, kad Vincentas Landsbergis gimė buvusiame Kompanščiznos dvare, Linkuvos valsčiuje ir parapijoje, Kazimiero Landsbergio ir Bogumilos Padrezaitės šeimoje, o Rozalija Jasienskytė – minėtame Birželių kaime, Viktoro Jasienskio ir Barboros Stanevičiūtės šeimoje.

Kilmė pagal vyriškąją liniją:
 Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis (1852-1916)
 Vincentas Antanas Landsbergis (1807-1857)
 Kazimieras Landsbergis (~1780 - 1842)
 Rafael Landsberg (~1715 - ?)
 Jerzy Jan Landsberg (1680 - ?)
 Georg Adolf Landsberg (1652-1679)
 Ebelhard Eward Landsberg (1625-1652)
 Adolf Landsberg (1590-1673) 
Johann Landsberg (? - 1615)
Adolf Landsberg (? - 1593)
Dietrich Landsberg (? - 1532)
Johann Landsberg (? - 1499)
Wilhelm Landsberg
Reinhard Landsberg
Heinrich Landsberg gen. Tharant (? - 1387)
Reinhard Landsberg (1294 - 1361)
Philip Werden iš Landsbergo (? - 1297)
Vezzel Werden (? - 1240)
Werembert Werden 
Wezzel Werden (1148 - 1203)
Ludolf Werden (1124 -?)
Wezzel Werden (1050 - 1126)
Ludolf Werden (1040 - 1080)

Gabrielius mokėsi slaptoje lenkiškoje pradinėje mokykloje. 1864–1870 m. Šiaulių gimnazijoje. Paragintas mokinio Petro Vileišio išmoko lietuvių kalbą. Išstojęs iš septintos klasės, toliau mokėsi Rygos telegrafo mokykloje.

1871 m. gavo tarnybą Maskvos telegrafe. Laisvuoju klausytoju įstojo į Maskvos universitetą studijuoti teisės ir išlaikė privataus advokato egzaminus. Nuo 1878 m. dirbo Kryme. 1884 m. grįžo į Lietuvą. Iki 1895 m. gyveno Joniškėlyje ir Linkaučiuose.

Apie 1886 m., gyvendamas Joniškėlyje, susipažino su Gabriele Petkevičaite-Bite, ėmė domėtis lietuviška spauda, rėmė „Varpą“, „Ūkininką“ ir nuo 1890 m. juose bendradarbiavo – skelbė didaktinio pobūdžio prozos kūrinius. Ieškodamas bendraminčių, jau pasireiškusių tautine veikla, keliavo po Lietuvą. Vilkaviškyje susipažino su Petru Matulaičiu. Dalyvaudamas Petro Leono vestuvėse susitiko su Vincu Kudirka, Vincu Palukaičiu ir kitais suvalkiečiais inteligentais.

Pažinojo Petrą Kriaučiūną. Palaikė ryšius su Jurgiu Bieliniu, kuris atveždavo lietuviškos spaudos. Įsitraukė į jos platinimą.

Žandarai įtarė Gabrielių Landsbergį-Žemkalnį lietuviška veikla ir ieškojo progos nubausti. 1894 m. buvo priverstas išvykti į Charkovą, vėliau persikėlė į Maskvą. Gabrieliaus Landsbergio-Žemkalnio bute Maskvoje susitikdavo Maskvoje studijavę studentai, čia buvo slepiama lietuviška spauda.

Palaikė ryšius su Liudu Vaineikiu, 1897 m. prasidėjus kurio bylai žandarai sulaikė Gabrieliaus Landsbergio-Žemkalnio korespondenciją. 1900 m. buvo krata, bet lietuviškų knygų nesurado, jos buvo paslėptos vežiminėje. 1900 m. lapkričio 27 d. suimtas, kaltintas lietuviškos spaudos rėmimu, lėšų jai rinkimu. Pas Gabrielių Landsbergį-Žemkalnį rasti laiškai buvo kratos pas teisininką Motiejų Čepą, gyvenusį Užbaikalėje, priežastis. Atgabeno į Liepojos kalėjimą. Po 10 savaičių paleido už 300 rb užstatą. Grįžo į Maskvą. Caro 1902 m. lapkričio 27 d. paliepimu 2 metams ištremtas į Smolenską, paskirta vieša policijos priežiūra. Iš čia tik 1904 m., atlikęs bausmę, atvyko į Vilnių.

Pradėjus Petrui Vileišiui leisti „Vilniaus žinias“, tapo laikraščio administratoriumi, priklausė Dvylikos Vilniaus apaštalų draugijai. Daug energijos skyrė lietuvių mėgėjų teatro organizavimui, rašė dramas, pjeses, režisavo spektaklius. Skelbė publikacijas „Varpe“, „Ūkininke“, „Vilniaus žiniose“, „Viltyje“ ir kitoje spaudoje. Pasirašinėjo Aitvaro, Keleivio, Terremont, Da-gyvas, Žemkalnio ir kt. slapyvardžiais. 1904–1905 m. dirbo dienraščio „Vilniaus žinios“ redakcijoje.

Pastatė keliasdešimt pjesių, vaidino mėgėjų dramos spektakliuose, dainavo operetėse.

Šeima 
Pirmoji Gabrieliaus Landsbergio-Žemkalnio žmona buvo Marija Jakubovskaja (Gabrielės Petkevičaitės-Bitės pusseserė), kurią vedė dirbdamas Kryme, tačiau ji greitai mirė.

Antroji jo žmona buvo Česlava Lukaševičiūtė (1860–1907 m.), lenkų kilmės bajorų Adomo Lukaševičiaus ir Anelės Penskytės, gyvenusių Slavutos apylinkėje (buvusioje Voluinės gubernijoje), dukra, su kuria jis susipažino taip pat Kryme, Jaltoje. Jie turėjo penkis vaikus:
 Stanislava Landsbergytė (1883 m. Bobrynce, Chersono gubernija – 1937 m. Marijampolėje), mokytoja
 Sofija Landsbergytė (1886 m. sausio 6 d. – 1974 m. balandžio 4 d.), matematikė, Konstantino Jablonskio žmona
 Gabrielė Landsbergytė-Kukutienė (1888 – 1957), mokytoja
 Jadvyga (Jagutė) Landsbergytė-Gurevičienė (1890 – ?), dantų gydytoja
 Vytautas Landsbergis-Žemkalnis (1893 m. kovo 10 d. Linkavičiuose – 1993 m. gegužės 21 d. Vilniuje)

Bibliografija 
 Lenkai ir lietuviai, publicistika, 1899 m.
 Birutė, melodrama, pastatyta ir išleista 1906 m., pagal jos tekstą kompozitorius Mikas Petrauskas sukūrė pirmąją lietuvių operą.
 Blinda, drama, pastatyta 1907 m., išleista 1908 m. komedija
 Pagavo, komedija, 1908 m.
 Jurgis durnelis, komedija, 1908 m.
 Tarnaitė pamokė, komedija, 1908 m.
 10 metų jubiliejui rengiantis, straipsnių rinkinys, 1909 m.

Atminimas 
 Kapas ir antkapinis paminklas Rasų kapinėse Vilniuje;
 Pavardė įrašyta Linkuvos krašto knygnešių atminimo lentoje, pritvirtintoje prie buvusios Linkuvos gimnazijos.

Šaltiniai 

Knygnešiai
Lietuvos dramaturgai
Lietuvos publicistai
Lietuvos visuomenės veikėjai