joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jonas Variakojis

Jonas Variakojis (1892 m. gegužės 20 d. Rinkuškiuose, Biržų valsčius – 1963 m. spalio 31 d. Čikagoje, Ilinojaus valstija, JAV, palaidotas lietuvių tautinėse kapinėse) – Lietuvos kariuomenės pulkininkas leitenantas, laisvės kovų dalyvis, Krašto apsaugos ministras.

Biografija 

1913 m. baigė Piarnu gimnaziją. Studijavo Peterburgo universiteto Teisės fakultete, bendradarbiavo laikraščiuose „Viltis“, „Lietuvių balsas“. Iš trečio kurso mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, 1917 m. vasario mėn. baigė Vladimiro karo mokyklą Petrograde ir buvo nusiųstas į Austrijos frontą. Po bolševikų perversmo Rusijoje iš fronto atvyko į Voronežą, kur aktyviai dalyvavo politinėje lietuvių karininkų sąjungos veikloje, siekiančioje atkurti Lietuvos valstybingumą. 1918 m. dalyvavo Antrajame lietuvių karių suvažiavime, Lietuvos Taryba jį paskyrė savo įgaliotiniu Oršoje tvarkyti grįžtančių į Lietuvą pabėgėlių reikalų. 1918 m. grįžo į Lietuvą, dirbo Lietuvos prekybos ir pramonės rūmuose Vilniuje.

Prasidėjus bolševikų puolimui, 1918 m. gruodžio 29 d. savanoriu įstojo į Lietuvos kariuomenę, paskirtas Panevėžio apskrities apsaugos viršininku. Organizavo Panevėžio apsaugos būrį, kuris 1919 m. vasario 7 d. prie Kėdainių sulaikė puolimą Kauno kryptimi. Mūšiuose su bolševikais karininko J. Variakojo savanorių būrys išaugo į Panevėžio atskirąjį batalioną. Batalionui puolant išvaduoti Baisogala, Šeduva, Ukmergė, Panevėžys, Kupiškis, jis pirmasis bolševikų fronte įžengė į Latvijos teritoriją ir pasiekė Dauguvos krantus.

Prasidėjus kovoms su bermontininkais, J. Variakojo vadovaujamas batalionas išaugo ir buvo pavadintas Ketvirtuoju pėstininkų Lietuvos karaliaus Mindaugo pulku. Kovėsi mūšiuose ties Meškuičiais ir Šiauliais. Kare su lenkais kapitono J. Variakojo pulkas atlaikė aršiausius mūšius prie Širvintų ir Musninkų.

Taikos metais pulkininkas leitenantas Jonas Variakojis paskirtas 3-osios pėstininkų divizijos, vėliau – 3-osios karo apygardos štabo viršininku. 1926 m. išėjo į atsargą. Nuo 1928 m. lapkričio 22 d. Susisiekimo ministerijos valdytojas, 1929 m. rugsėjo 24 d. – 1930 m. birželio 28 d. XV Juozo Tūbelio Ministrų kabinete Krašto apsaugos ministras. 1929 m. vėl grįžo į tarnybą Lietuvos kariuomenėje, 1939 m. išėjo į atsargą pulkininko leitenanto laipsniu ir gyveno 1938 m. nusipirktame Šešuolėlių dvare. Drauge su kitais įkūrė Zibalų pieno perdirbimo bendrovę, buvo jos pirmininkas. 

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 

1949 m. emigravo į JAV. Aktyviai dalyvavo Lietuvos karo veteranų sąjungos „Ramovė“ veikloje.

Apdovanojimai 
 I rūšies Vyčio kryžiaus 2 laipsnio ordinas,Latvijos Lačplėsio karo ordinas (trečios rūšies)
 I rūšies Vyčio kryžiaus 3 laipsnio ordinas,
 Vytauto Didžiojo 2 laipsnio ordinas,
 Gedimino 3 laipsnio ordinas,
 Latvijos Lačplėsio karo ordinas (3 laipsnio),
 Savanorių medalis.

JAV lietuviai
Lietuvos pulkininkai leitenantai
Lietuvos krašto apsaugos ministrai
Lietuvos prekybos rūmų darbuotojai
Niktė (palydovas)

Niktė – natūralus Plutono palydovas. Jis buvo atrastas kartu su Hidra Hablo kosminiu teleskopu Plutono Bendros Paieškos Komandos, sudarytos iš Halo A. Vyverio, S. Alano Sterno, Makso J. Mutchlerio, Andriu J. Stefflo, Marko W. Buje, Viljamo J. Merlino, Džono R. Spencerio, Elioto F. Youngo ir Lesli A. Young.

Atradimo nuotraukos buvo padarytos 2005 m. gegužės 15 ir 18 d. Mėnulius nepriklausomai atrado Maksas J. Mutchleris 2005 m. birželio 15 d. ir Andriu J. Stefflas 2005 m. rugpjūčio 15 d. Atradimas buvo paskelbtas 2005 m . spalio 31 d. Mėnuliai buvo laikinai pavadinti S/2005 P 1 (Hidra) and S/2005 P 2 (Niktė). Niktė buvo aplankyta kartu su Plutonu New Horizons misijos metu 2015 m.

Niktės orbita yra toje pačioje plokštumoje kaip ir Charono. Apskriejimo laikas (24.9 dienos) yra artimas 1:4 orbitiniui rezonansui su Charonu, bet laiko nesutapimas yra 2.7 %, tad spėjama, kad nėra aktyvaus rezonanso. Teorija, paaiškinanti tokia rezonansui artimą būklę teigia, kad ji atsirado prieš Charono migraciją išorėn, dėl ko atsirado trijų mėnulių sistema ir yra palaikoma 9 % Plutono-Charono gravitacinio lauko jėgos svyravimų.

Palydovo diametras yra apie 35 km. Niktė yra blyškesnė ir kiek mažesnė už Hidrą.

Ankstyvieji pranešimai teigė, kad Niktė rausva kaip Plutonas ir nepanaši į kitus palydovus , bet vėlyvesni teigia, kad ji pilka kaip kiti palydovai.   New Horizons nufotografavo didelę rausvos spalvos dėmę, kurios centre yra krateris. Ši dėmė paaiškina minėtus prieštaravimus. 

Kad palydovas bus pavadintas Niktės, graikų tamsos ir nakties deivės, Charono motinos, vardu, buvo paskelbta 2006 m. birželio 21 d.

Šaltiniai 

Plutono palydovai
Vaitkūnai (Biržai)

Vaitkūnai – kaimas Biržų rajono savivaldybės pietryčiuose, 5 km į pietus nuo Anglininkų. Kaimo rytine dalimi teka Apaščia, vakarinėje dalyje – IX–XII a. Vaitkūnų senkapiai. Pro kaimą eina rajoninis kelias .

Istorija 

Istorijos šaltiniuose pirmąkart paminėti 1645 m. Iki 1922 m. kaimas priklausė Anglininkų dvarui. 1923 m. kaime buvo 20 sodybų ir 111 gyventojų. 1949-1950 m. veikė Vaitkūnų kolūkis, kolūkius sustambinus prijungtas prie J. Janonio kolūkio.

1891 m. sausio 25 d. policija išaiškino slaptą mokyklą Vaitkūnų kaime, kurioje pamokas vedė Adomas Kairys.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

 Povilas Jakubėnas, profesorius, kunigas

Šaltiniai 

Biržų rajono savivaldybės gyvenvietės
Edmundas Rimša

Edmundas Antanas Rimša (g. 1948 m. gruodžio 15 d. Skiruose, Rokiškio rajonas) – Lietuvos istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija 
Nuo 1955 m. mokėsi Kraštų pradinėje, 1959–1967 m. Panemunėlio vidurinėje mokykloje. 1970–1977 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto dieniniame ir neakivaizdiname skyriuose. Nuo 1977 m. Vilniaus universiteto Visuotinės istorijos katedros dėstytojas. Nuo 1981 m. dirba Lietuvos istorijos institute. 1993 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Herbai Lietuvos privačių miestų istorijoje“.  1995–1998 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete, 1995 m. docentas. 1999–2000 m. Lietuvos istorijos instituto direktorius.  Lietuvos ir užsienio spaudoje paskelbė per 70 mokslinių ir apie 90 mokslo populiarinimo straipsnių.

Lietuvos istorijos instituto leidinio „Lietuvos istorijos metraštis“ bei Lietuvos nacionalinio muziejaus leidinio „Numizmatika“ redakcinės kolegijos narys. 1987–2015 m. Lietuvos heraldikos komisijos pirmininkas. Lietuvos banko monetų projektavimo ekspertas. Lietuvos istorijos instituto tarybos, Lenkijos heraldikos draugijos narys. Lietuvos dailės muziejaus konsultantas. 

1976–1990 m. LKP narys.

Bibliografija 
 Lietuvos miestų istorijos šaltiniai, kn. 1–2 / Zigmantas Kiaupa, Edmundas Rimša, 1988–1992.
 Kauno miesto herbas XV–XX a. – Vilnius: Diemedis, 1994. – 192 p.
 Lietuvos heraldika. – Vilnius: Baltos lankos, 1998.
 The heraldry of Lithuania. – Vilnius: Baltos lankos, 1998.
 Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės miestų antspaudai. – Vilnius: Žara, 1999. – 765 p.
 Rokiškis: miestas, kraštas, žmonės. – Vilnius: Diemedis, 1999. – 417 p.: iliustr. – ISBN 9986-23-061-6
 Heraldika: iš praeities į dabartį. – Vilnius: Versus aureus, 2004. – 181 p.: iliustr. – ISBN 9955-601-07-8
 Heraldika: iš praeities į dabartį. – 2-oji papild. laida. – Vilnius: Versus aureus, 2004. – 188 p.: iliustr. – ISBN 9955-601-18-3
 Heraldry: past to present. – Vilnius: Versus aureus, 2005. – 204 p.: iliustr. – ISBN 9955-601-73-6
 Konstantinas Jablonskis ir istorija: straipsnių rinkinys. – Vilnius: LII leidykla, 2005. – 384 p.: iliustr. – ISBN 9986-780-64-0
 Lietuvos Metrika. Knyga Nr. 556: (1791–1792); Viešųjų reikalų knyga 35 / Algirdas Baliulis, Romualdas Firkovičius, Edmundas Rimša. – Vilnius: Versus aureus, 2005. – 198 p.: iliustr. – ISBN 9955-601-85-X
 Lietuvos heraldika. – Vilnius: Baltos lankos, 2008. – 526 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-23-202-5
 The heraldry of Lithuania. – Vilnius: Baltos lankos, 2008. – 526 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-23-203-2
 Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto antspaudai ir žemių heraldika. – Vilnius: Lietuvos istorijos institutas, 2016.- 192 p. – ISBN 978-609-8183-24-5

Įvertinimas 
 1998 m. DLK Gedimino 5 laipsnio ordinas 
 1999 m. Rokiškio krašto garbės pilietis 
 2001 m. Lietuvos mokslo premija
 2007 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius 
 2013 m. VDU garbės daktaras

Šaltiniai 

Lietuvos mokslo premijos laureatai
Lietuvos istorikai
Lietuvos enciklopedininkai
Lietuvos miestų ir rajonų garbės piliečiai
VDU garbės daktarai
Margavonė (Ignalina)

Margavonė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, apie 10 km į pietus nuo Salako, apie 15 km nuo Kazitiškio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės
Užudvarionys

Užudvarionys – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, prie šiaurės vakarinio Vilniaus miesto pakraščio, 1 km į šiaurę nuo Bukiškio, prie magistralės .

Etimologija 

Greičiausiai Zadvorancų (Užudvarionių) kaimo atsiradimą nulėmė šalimais esantis Bukiškių dvaras. Šalia dvaro gyvenantys valstiečiai pasivadino ar buvo pavadinti Užudvarionių („už dvaro“) vardu (kadangi daugiausia gyveno lenkai, pavadino , vietovė priklausė Riešės apskričiai.

Lietuviškas vardas Užudvarionys atsirado Vilniaus kraštą atgavus Lietuvai, kai 1939–40 m. Lituanistikos instituto kalbininkai važinėdami po šį kraštą iš vietinių gyventojų lietuvių (jei tokių rado) užrašė lietuviškas sulenkintų vietovardžių formas arba jas kai kurias ir patys sulietuvino. Taigi pasakyti, kuri iš šių formų – lietuviška ar lenkiška buvo pirminė, dabar sunku, nes dokumentai XIX a. rašyti lenkiškai ar rusiškai, taigi lietuviška forma galėjo apslavinti raštininkai.

1976 m. Lietuvos TSR administracinio-teritorinio suskirstymo žinyne Užudvarionys jau yra (Avižienių apylinkėje).

Istorija 

1950–1980 m. buvo 8 namai, 2001 m. likę 3 namai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Hidra (palydovas)

Hidra – tolimiausias natūralus Plutono palydovas. Jį, kartu su Nikte, atrado Hablo kosminiu teleskopu Plutono Bendros paieškos komanda, sudaryta iš Halo A. Vyverio, S. Alano Sterno, Makso J. Mutchlerio, Andriu J. Stefflo, Marko W. Buje, Viljamo J. Merlino, Džono R. Spencerio, Elioto F. Youngo ir Lesli A. Young.

Atradimas 
Atradimo nuotraukos buvo padarytos 2005 m. gegužės 15 ir 18 d. Nepriklausomai palydovus atrado Maksas J. Mutchleris 2005 m. birželio 15 d. ir Andriu J. Stefflas 2005 m. rugpjūčio 15 d. Atradimas buvo paskelbtas 2005 m . spalio 31 d. palydovai buvo laikinai pavadinti S/2005 P 1 (Hidra) and S/2005 P 2 (Niktė).

Fizinės charaketristikos 
Palydovas skrieja apie tą patį sistemos baricentrą ir toje pačioje plokštumoje kaip Charonas ir Niktė, tik 65 tūkst. km atstumu. Kitaip nei kitų Plutono palydovų, Hidros orbita nėra visiškai apvali. Jos ekscentricitetas yra 0.005 ± 0.001. Apskriejimo laikas (38,2 dienos) yra artimas 1:6 orbitiniui rezonansui su Charonu, bet laiko nesutapimas yra 0,3 %, tad spėjama, kad nėra aktyvaus rezonanso. Teorija, paaiškinanti tokia rezonansui artimą būklę teigia, kad ji atsirado prieš Charono migraciją išorėn, dėl ko atsirado trijų mėnulių sistema ir yra palaikoma 5 % Plutono-Charono gravitacinio lauko jėgos svyravimų.

Palydovo diametras yra maždaug 45 km. Hidra yra ryškesnė ir kiek didesnė už Niktę.

Hidra bus aplankyta kartu su Plutonu New Horizons misijos metu 2015 m.

Pavadinimas 
2006 m. birželio 21 d. buvo paskelbta, kad palydovas bus pavadintas Hidros, pabaisos, graikų mitologijoje saugojusios Hado (Plutono) požemio vandenis, vardu.

Plutono palydovai
Ruikiai

Ruikiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Sartininkų. Rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1561 m. Yra dvejos neveikiančios kapinės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Tauragės rajono savivaldybės gyvenvietės
Laugaliai (Šilutė)

Laugaliai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje. Sovietmečiu vykstant melioracijai, kaip ir daugelyje senų kaimų, daugelis gyventojų išsikėlė. Laugaliuose yra nebeveikiančios evangelikų liuteronų kapinaitės.

Gyventojai

Šaltiniai 

 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Leidinys

Leidinys – informacinis dokumentas, kuris paprastai leidžiamas daugeliu egzempliorių ir skirtas viešam platinimui (kartais leidiniai, pvz., žinybiniai, kartais platinami tik tam tikros organizacijos viduje).

Šiais laikais vis labiau plinta elektroniniai leidiniai.

Leidinių rūšys 
 Knygos
 Laikraščiai
 Žurnalai
 Informaciniai lapeliai ir kt.

Serialinis leidinys 
Serialinis leidinys () – spausdintas ar nespausdintas leidinys, kuris leidžiamas numeriais ar datomis žymimomis dalimis, kurios eina viena po kitos. Paprastai numatytas leisti neapibrėžtą laikotarpį.

Serialinių leidinių rūšys:
 Periodiniai leidiniai () – reguliariai, nustatytomis datomis leidžiami serialiniai leidiniai. Tai laikraščiai, metininkai (metinės ataskaitos, metraščiai, vadovai ir t. t.), žurnalai.
 Elektroninis periodinis leidinys – tik elektronine forma arba elektronine ir spasdinta forma išleistas periodinis leidinys.
 Neperiodiniai leidiniai – kurių leidimas nesusietas su tam tikromis datomis. Tai mokslo straipsnių rinkiniai, mokslo draugijų darbai, serijinės monografijos.

 

eo:Eldono
gera informacija
Jucaičiai (Tauragė)

Jucaičiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, Gaurės seniūnijoje, 3,5 km į šiaurės vakarus nuo Gaurės, dešiniajame Agluonos krante, tarp Bernotiškės ir Naudvario miškų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Tauragės rajono savivaldybės gyvenvietės
Jungtinių Valstijų nepriklausomybės deklaracija

JAV nepriklausomybės deklaracija – Antrojo Kontinentinio Kongreso aktas, patvirtintas 1776 m. liepos 4 d., kuris paskelbia 13 kolonijų nepriklausomybę nuo Didžiosios Britanijos.

Dokumentas formaliai pavadintas Trylikos jungtinių Amerikos Valstijų vieninga deklaracija, daugiausia parašytas Tomo Džefersono ir pateikia atsiskyrimo nuo britų karūnos pateisinimą ir buvo Ričardo Henrio Ly rezoliucijos (Kongreso patvirtintos liepos 2 d.), pirmos paskelbusios nepriklausomybę, išplėtimas. Perrašyta Deklaracijos kopija buvo pasirašyta daugumos delegatų rugpjūčio 2 d. ir yra Nacionalinių Archyvų ir Įrašų Administracijos parodoje Vašingtone.

Deklaracija laikoma pirmuoju vėliau įkurtų Jungtinių Amerikos Valstijų įkūrimo dokumentu, tad liepos 4 d. tapo JAV nepriklausomybės diena. Paskelbiant Deklaraciją, Amerikos valstijos buvo „vieningos“ paskelbiant nepriklausomybę nuo Britanijos, bet dar ne tai, kad jos yra viena tauta. Sąjunga išsivystė per ateinančius kelerius metus. Džonas Hankokas pirmasis pasirašė Nepriklausomybės deklaraciją.

Nepriklausomybės deklaracijos
JAV istorija
JAV teisės šaltiniai
Bruce Faulconer

Bruce Faulconer – JAV kompozitorius, geriausiai žinomas kaip angliško įgarsinimo muzikos filmams Dragon Ball Z kūrėjas. Taip pat jis yra įmonių Faulconer Productions ir CakeMix Recording savininkas ir įkūrėjas.

Nuorodos 
 Faulconer Productions;
 CakeMix Recording;
 .

Faulconer
Animė kompozitoriai
John Higgins

Džonas Higinsas (John Higgins, g. 1975 m. gegužės 18 d.) – profesionalus škotų angliškojo biliardo žaidėjas, šiuo metu 5 pasaulyje. Jis yra 31 reitinginio turnyro laimėtojas ir pagal šį skaičių nusileidžia tik Ronnie O'Sullivan (39).
Jis padarė virš 900 šimtinių serijų ir 12 maksimalių breikų – pagal abu kriterijus už jį daugiau turi tik Ronnie O'Sullivan. Higinsas turi vadinamają trigubą karūną Triple Crown, nes yra laimėjęs tris pagrindinius turnyrus: UK Championship (3), Masters (2) ir Pasaulio čempionatą (4): (iš viso 9). Higinsas daugiausia kartų iš eilės (28) dalyvavo prestižiniame Masters turnyre, o tai yra rekordas. Jis rekordinius 5 kartus tapo Welsh Open čempionu.

Higinsas pirmasis iš žaidėjų pasiekė 1000 laimėtų profesionalių rungtynių ribą. Yra daugiausiai snukerio istorijoje rungtynių sužaidęs ir laimėjęs žaidėjas.

1998, 2007, 2009 ir 2011 m. Pasaulio angliškojo biliardo čempionatų nugalėtojas. Turi daug gerbėjų rytų Europoje.

Indėlis populiarinant angliškąjį biliardą 
Džonas Higinsas išties labai daug pasitarnavo populiarinant angliškąjį biliardą rytų Europoje. Jo dėka buvo surengti turnyrai Snooker Series – angliškojo biliardo turnyrai buvo pirmąkart surengti Berlyne, Varšuvoje ir Maskvoje.

Biografija 
Higinsas savo profesionalią karjerą pradėjo 1992 metais, tais pačiais metais kaip ir kiti garsūs žaidėjai Ronnie O'Sullivan ir Markas Viljamsas. Škotas laimėjo pirmąjį čempionatą 1994 m. Jis yra vedęs žmoną Denise ir turi 3 vaikus.

Išnašos 

Higgins
Higgins
Graeme Dott

Gremas Dotas (Graeme Dott, g. 1977 m. gegužės 12 d.) – profesionalus škotų angliškojo biliardo žaidėjas, pasaulio čempionas, 35 pasaulio numeris.

Dotas pradėjo savo karjerą 1994 m. Jis laimėjo Pasaulio angliškojo biliardo čempionatą 2006 m., bet neteko savo titulo jau pirmajame 2007 m. čempionato mače, balandžio 21 d. 7-10 pralaimėdamas Ian McCulloch. Nepaisant to, G. Dotas vis dėlto užbaigė metus užimdamas 2 vietą pajėgiausių pasaulio angliškojo biliardo žaidėjų reitinge. Dabar jis turi virš 250 šimtinių serijų. Dotas pirmasis žaidėjas, per skirtingus keturis dešimtmečius pasiekęs reitinginio turnyro finalą. 2011 m. jis išleido autobiografiją pavadinimu „Frame of Mind“.

Dotas yra padaręs 2 maksimalius breikus, paskutinį kartą – 2022 m. pasaulio čempionato atrankos varžybose.

2013 m. Dotas buvo įtrauktas į snukerio šlovės muziejų kartu su Shaun Murphy ir Neil Robertson. Į šlovės muziejų taip pat yra įtraukti kiti garsūs žaidėjai, kaip 7 kartus pasaulio čempionas Ronnie O'Sullivan, 4 kartus čempionai John Higgins ir Mark Selby.

Išnašos 

Dott
Dott
Archėja

Archėjos (Archaea) – didelė mikroorganizmų grupė, išskirta kaip atskiras domenas. 

Archėjos plačiai paplitusios, dažnai sutinkamos itin ekstremaliose sąlygose.

Archėjų, bakterijų ir eukariotų palyginimas 
Daugeliu ląstelės sandaros aspektų archėjos panašios į bakterijas, tačiau genų transkripcija ir transliacija panašesnė į eukariotų. Skirtingai nei bakterijos, archėjos gali gaminti metaną, nevykdo fotosintezės chlorofilo pagrindu, ląstelės sienelėje nebūna peptidoglikano ir jos turi ne vieną, o kelias RNR polimerazes. Archėjos neturi peptidoglikano sienelėse, jų lipidai sujungti eterine jungtimi, o RNR polimerazės sudėtingos – panašios į eukariotų.

Klasifikacija

Tipai 
 Tipas. Crenarchaeota
 Klasė. Thermoprotei
 Tipas. Euryarchaeota Klasė. Archaeoglobi Klasė. Halobacteria Klasė. Methanobacteria Klasė. Methanococci Klasė. Methanomicrobia
 Klasė. Methanopyri
 Klasė. Thermococci
 Klasė. Thermoplasmata
 Tipas. Korarchaeota
 Tipas. Nanoarchaeota

Alternatyvus skirstymas 
Nors archėjos priskiriamos atskiram domenui, pagal tradicinę sistematiką priskiriamos prokariotams (moneroms) kaip ir bakterijos .

 Prokariotai (Prokaryota) arba Moneros (Monera) 
 Archėjos (Archaea) 
 Eubakterijos (Eubacteria)

Archėjos
Griežpelkiai II

Griežpelkiai II – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Lauksargių, netoli kelio  (kitapus kelio arčiau link Lauksargių yra Griežpelkiai I).

Kaime yra dvejos kapinaitės, jose yra antkapinių paminklų. Griežpelkiuose yra kavinė-viešbutis „Griežpelkiai“.

Istorija 

XIX a. Griežpelkiuose veikė mokykla, o šiandieninės mokyklos vietoje buvusi karčema. Prieš Antrąjį pasaulinį karą, kasant žvyrą, buvo aptiktas senkapis. Po karo toliau eksploatuojant žvyro karjerą, kapinynas buvo visiškai sunaikintas.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Tauragės rajono savivaldybės gyvenvietės
Hank Williams

Hiram „Hank“ King Williams  (1923 m. rugsėjo 17 d. – 1953 m. sausio 1 d.) – amerikiečių dainininkas, gitaristas ir dainų tekstų rašytojas, gerai žinomas kaip kantri ir rokenrolo muzikos atlikėjas.

Sūnus Henkas Viliamsas jaunesnysis, dukra Jett Williams, anūkai Henkas Viliamsas III, Holly Williams ir Hilary Williams taip pat yra profesionalūs dainininkai.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Oficiali Henko Viliamso fanų svetainė
 

Williams
Williams
Minjotai

Minjotai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, Natkiškių seniūnijoje, 3 km į vakarus nuo Sartininkų. Anksčiau kaimas priklausė Šilutės rajonui. Kaimo šiaurėje teka Kamona, pietuose – Sartė.

Sovietmečiu, vykstant melioracijai, kaime buvo nugriauta daug senų sodybų. Kaip ir kituose Klaipėdos krašto miestuose ir kaimuose, Minjotuose po Antrojo pasaulinio karo vietinių gyventojų beveik nebeliko, dabar gyvena atvykėliai iš Didžiosios Lietuvos.

Kaime yra senos evangelikų liuteronų kapinės, jose nebelaidojama, jos menkai prižiūrimos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Pagėgių savivaldybės gyvenvietės
Raugeliai

Raugeliai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Žemaičių Naumiesčio. Visai šalia Raugelių yra Midveriai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Fibonačio skaičius

Fibonačio skaičių seka – sveikųjų skaičių seka {Fn}, nusakoma taip:
F0 = 0,
F1 = 1,
Fn+1 = Fn + Fn-1. Seka prasideda šiais skaičiais:
0, 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13, 21, 34, 55, 89, 144, 233. Kiekvienas šios sekos skaičius lygus dviejų prieš jį einančių skaičių sumai. Pavadinta viduramžių matematiko Fibonačio vardu.

Binė formulė 
Binė lygtis nusako Fn tokia funkcija:
 ,

kur  – dydis, vadinamas harmoniniu santykiu ar aukso pjūviu.

Fibonačio sekos savybės 
Santykis  konverguoja į aukso pjūvį : .

Skaičių teorija
Kreivėnai (Tauragė)

Kreivėnai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 15 km iki Lauksargių. Stūkso Kreivėnų piliakalnis.

Istorija 

Kaimas pirmą kartą šaltiniuose buvo paminėtas 1540 m.

Vilkės upelio kairiajame krante, Jakštaičio lauke, 1932 m. aptikta archeologinių radinių. Į muziejų pateko V–VI a. ir XIII–XIV a. archeologinių radinių, kurie iki 1945 m. buvo saugomi Prūsijos muziejuje Karaliaučiuje ir Įsrutyje. Per Antrąjį pasaulinį karą radiniai sunaikinti. Senkapio vietą mėginta surasti, tiksli vieta nežinoma, ji galėtų būti netoli Kulmėnų piliakalnio su senovės gyvenviete (Pagėgių sav.).

Gyventojai

Šaltiniai 

Tauragės rajono savivaldybės gyvenvietės
Dirvėnai (Tauragė)

Viduramžiais Žemaitijoje buvo pavietinė gyvenvietė Dirvonėnai.

Dirvėnai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 7 kilometrai iki Žygaičių. Tai 1925 metais išparceliuotas Starlaukio dvaras, gavęs Dirvėnų pavadinimą. Auga Dirvėnų kadagys (gamtos paminklas).

Gyventojai

Išnašos 

Tauragės rajono savivaldybės gyvenvietės
Girininkai (Tauragė)

Girininkai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 10 km nuo Tauragės. 

1923 m. buvo 219 gyventojų, šiuo metu – 20. Kaime yra kapinaitės, kuriose laidojama nuo 1812 m. Tada čia buvo palaidoti sušalę atsitraukiantys prancūzų kariai. Čia rastos monetos perduotos muziejui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Tauragės rajono savivaldybės gyvenvietės
Mikalojus Radvila II

Mikalojus Radvila II (, 1470 m. – 1521 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, valstybės veikėjas.

Biografija 

Kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės, Tėvas Mikalojus Radvilaitis, broliai Jonas Radvila I, Vaitiekus Radvila, Jurgis Radvila I, sesuo Ona Radvilaitė. Vaikai Žemaitijos vyskupas Mikalojus Radvila III, Jonas Radvila III ir Sofija Radvilaitė, karaliaus Stepono Batoro senelė.

Paveldėjo Musninkų dvarą, Kėdainius, o konfiskavus Mykolo Glinskio turtą, jam perėjo Goniondzas, Raigardas, Knyšinas, Vanevas. Kaip žmonos Elžbietos Sakavičiūtės kraitis giminei atiteko Medilas. Pagrindinis šeimos dvaras buvo Goniondzo pilis, todėl jo palikuonys vadinami Radvilų Goniondzo-Medilo linija.

Valstybės tarnyba 

Karštas gerų santykių su Lenkija rėmėjas, lietuvių ir lenkų unijos šalininkas, už tai pramintas „Amor Polonia“. Dalyvavo 1500–1503 m. kare prieš Maskvą ir kituose žygiuose, kuriems vadovavo Lietuvos didysis etmonas Konstantinas Ostrogiškis. 1505–1510 m. Lietuvos didysis maršalka, nuo 1507 m. Vilniaus vaivada, nuo 1510 m., mirus tėvui – Lietuvos didysis kancleris. 1515 m. vadovavo Lietuvos pasiuntinybei Habsburgų ir Jogailaičių suvažiavime, už tai imperatorius Maksimiljanas I jam suteikė Šventosios Romos imperijos Goniondzo ir Medilo kunigaikščio titulą.

Lietuvoje ilgai privačiai kariavo su Trakų vaivada Albertu Goštautu.

Šaltiniai

Nuorodos 
Trimitų herbo Radvilos  lenkų kalba

|-

Radvilos
Lietuvos didieji kancleriai
Lietuvos didieji maršalkos
Vilniaus vaivados
Lietuvos pataurininkiai
Bielsko seniūnai
Paskalina

Paskalina (dar vadinama „Paskalio skaičiuotuvu“) – viena iš tobulesnių mechaninių skaičiavimo mašinų, išlikusių iki šių dienų ir turėjusių didelę įtaką kitiems mokslininkams. 1642 m. ją sukūrė prancūzų mokslininkas Blezas Paskalis.

Istorija 
Jaunasis Blezas Paskalis, padėdavęs tėvui, tuometiniam mokesčių rinkimo valdininkui, skaičiuoti pinigus, sugalvojo įrenginį, galintį atlikti sudėtį. Įrenginys buvo reklamuojamas kaip galintis atlikti dešimties buhalterių darbą. Vis dėlto tų laikų gamybos priemonės neleido pagaminti tikslaus mechanizmo. Be to, buhalterių darbas buvo pigesnis už mašinų gamybą, todėl tebuvo parduota tik dvylika šių skaičiuotuvų. Amžininkai įrenginį pavadino „Paskalina“.

Veikimo principas 
Paskaliną sudarė rutuliukai, ant kurių buvo užrašyti skaitmenys nuo 0 iki 9. Rutuliukai turėjo dantračius. Apsisukęs vieną kartą, rutuliukas užkabindavo gretimą ratuką ir pasukdavo jį per vieną skaitmenį, t. y. atitinkama skaičių skiltis padidėdavo vienetu. B. Paskalio taikytas „surištų ratukų“ principas buvo naudojamas beveik visuose per tris šimtmečius sukurtuose mechaniniuose skaičiuotuvuose.

Pagrindinis „Paskalinos“ trūkumas – labai sudėtingas įvairių operacijų, išskyrus sudėtį, atlikimas.

Pirmąją mašiną, kuria lengvai atliekami visi keturi aritmetikos veiksmai, 1673 metais sukūrė vokietis G. V. Leibnicas. Šis mechaninis kalkuliatorius sudėtį atlikdavo kaip ir „Paskalina“, tačiau jo konstrukcijoje Leibnicas pirmą kartą pritaikė judančią dalį (karūnėlę).

Trumpai apie B. Paskalį 
Pagrindinis straipsnis Blezas Paskalis

B. Paskalis vėliau tapo žymiu matematiku ir filosofu, tačiau jo nuopelnai kompiuterių istorijai prisimenami iki šiol, nes „Paskalina“ laikoma šiuolaikinių kompiuterių prosenele. B. Paskalio vardu pavadinta viena iš populiariausių programavimo kalbų – Paskalio programavimo kalba.

Nuorodos 

 https://web.archive.org/web/20091027135149/http://geocities.com/aistuciuke/link2.html
 http://www.ik.ku.lt/lessons/konspekt/kti/1-4.HTM 
 http://www.kf.vu.lt/~antanas16/mokslas/antano%20stojamojo%20informatikos%20egzamino%20konspektai.html
 http://ifko.ktu.lt/~marisu/P170B104.htm
 http://www.buhalteris.lt/index.php?cid=420&new_id=439 

Skaičiavimo mašinos
Vaitiekus Radvila

Vaitiekus Albertas Radvila (, 1478 m. – 1519 m. balandžio 19 d. Verkiuose) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Lietuvos katalikų bažnyčios veikėjas.

Biografija 

Kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės,  Mikalojaus Radvilaičio ir Sofijos Onos Manvydaitės sūnus. Broliai Mikalojus Radvila II, Jonas Radvila I, Jurgis Radvila I, sesuo Ona Radvilaitė.

Nuo mažens buvęs dievobaimingas, tapo pirmuoju dvasininku iš Radvilų giminės. 1502 m. Lucko vyskupas, 1507–1519 m. Vilniaus vyskupas. Atkakliai kovojo prieš stabmeldystės liekanas Lietuvoje, išsikovojo Lietuvos bažnyčiai didelių privilegijų, jo pastangomis buvo išpuošta Vilniaus katedra.

Šaltiniai

Nuorodos 
Trimitų herbo Radvilos  lenkų kalba

Radvilos
Radvila Vaitiekus
Vilniaus vyskupai
Lucko vyskupai
Magistralinis kelias A3 (Lietuva)

A3 – Lietuvos magistralinis kelias, jungiantis Vilnių, su Minsku. Kelio ilgis – 33,99 kilometro. Kelyje „juodųjų dėmių “ nėra. Kelias sudaro dalį  greitkelio. Nuo 21 kilometro iki sienos, kelio danga yra betoninė. Nuo Vilniaus iki sankryžos su , kelias yra 4-6 juostų.

Kelias prasideda Vilniuje, Minsko pl. Eina Vilniaus miesto ir Vilniaus rajono savivaldybių teritorijomis. Svarbiausios gyvenvietės – Nemėžis, Medininkai. Kelias baigiasi ties Lietuvos–Baltarusijos valstybine siena, už Medininkų. Baltarusijoje kelias turi indeksą M7 ir driekiasi iki Minsko.

Istorija 
Dabartinis kelias buvo baigtas apie 1992 m. Senasis ėjo per Rukainius ir Medininkus, ir Tarybų Sąjungoje buvo magistralinis kelias (M12), jungęs Minską ir Vilnių. Šiuo metu tai yra rajoninis kelias .

Maršrutas

Šaltiniai 

Lietuvos magistraliniai keliai
Shaun Murphy

Šonas Merfis (; g. 1982 m. rugpjūčio 10 d. Nortamptone, Anglija) – profesionalus anglų snukerio žaidėjas ir 2005 m.pasaulio angliškojo biliardo čempionas. Tapęs profesionalu 2001 metais, Merfis per karjerą padarė daugiau kaip 500 šimtinių serijų, 6 maksimalius breikus 
ir laimėjo 4,5 milijono svarų sterlingų. Jo pergalė pasaulio čempionate buvo laikoma staigmena, nes jis į turnyrą pateko tik per atrankas. Merfis iš viso turi 24 titulus, iš kurių 9 reitinginiai. 2019 m. pasaulio snukerio čempionato pirmame raunde rezultatu 10-0 įveikė Luo Honghao, tapdamas antru tai padariusiu žaidėju. Šiuo metu Merfis užima 6 vietą pasaulio reitinge.

Nuorodos 
 oficiali Šono Merfio svetainė
 profilis Europos biliardo ir angliškojo biliardo asociacijoje 
 Biografija svetainėje biogs.com
 BBC 2005 Pasaulio angliškojo biliardo čempionato World Snooker Championship aprašas

Anglijos sportininkai
Snukerio žaidėjai
Jurgis Radvila III

Jurgis Radvila III (, 1578 m. gruodžio 14 d. – 1613 m. Žiežmariuose) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės veikėjas.

Biografija 

Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės, Naugarduko vaivados Mikalojaus Radvilos sūnus.

Mokėsi Strasburgo ir Bazelio universitetuose, po to keliavo po Vokietiją ir Šveicariją. Savo dėdės ir globėjo, Lietuvos didžiojo etmono Mikalojaus Kristupo Radvilos palaikyme Jurgis 1589 tapo Mozyriaus seniūnu, o 1590 metais – Anykščių. 1600 metais gavo Trakų kašteliono pareigybę. 1599 ir 1605 metais buvo išrinktas Lietuvos Tribunolo maršalka. 1600 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą.

Vadovaujant savo karinei įgulai dalyvavo Zebžydovskio rokoše vadovaujamo Krokuvos vaivados Mikalojaus Zebžydovskio 1606–1609 metais.

Valdė Dubingių dvarą (Vilniaus paviete), Bielyčią, Dokudovą, Lipičną ir Žirmūnus (Lydos paviete), Žurpanus, Gnezdilovičius Volberovičius (Ašmenos paviete), Indurą (Gardino paviete) ir kitus. В

Šeima 

1601 metais Jurgis Radvila vedė Sofiją Zborovską (m. po 1618), Karūnos lauko etmono ir Gnezno kašteliono Jano Zborovskio (1538–1603) ir Katerinos Konarskos dukterį, nuo santuokos su kuria palikuonių neturėjo.

Valstybės tarnyba 

1600 m. Trakų kaštelionas. Mirė nesulaukęs palikuonių, po jo mirties Dubingiai ir Belica perėjo Kristupo Radvilos Perkūno vaikams: Jonušui Radvilai ir Kristupui Radvilai Jaunajam.

Šaltiniai

Nuorodos 
Trimitų herbo Radvilos  lenkų kalba

|-

Radvilos
Trakų kaštelionai
Lietuvos tribunolo maršalkos
Mozyriaus seniūnai
Anykščių seniūnai
ATR pasaulietiniai senatoriai
Progresyvusis rokas

Progresyvusis rokas (, dažnai trumpinamas prog rock arba tiesiog prog) – roko muzikos forma, susiformavusi XX a. 7-ojo dešimtmečio pabaigoje ir 8-ojo pradžioje iš psichodelinio roko, bliuzroko, folk roko, sunkiojo roko, klasikinės muzikos ir jazz fusion. Progresyvaus roko ištakomis laikoma Anglija, bet neilgai trukus jis išplito po visą Europą.

Progresyvaus roko kūriniai dažniausiai sudėtingesni už standartinį roką ar populiarią „posmas-priedainis“ kūrinių struktūrą. Progresyviojo roko kūrėjai ( – pažangus, progresuojantis) norėjo sujungti roko muziką su klasikine bei džiazu ir taip sukurti sudėtingesnę, „gilesnę“ muzikos kryptį, kuri netelpa į radijo sukurtus roko ir popmuzikos rėmus. Žodžiai neretai būna konceptualūs, abstraktūs ar paremti fantazija. Progrokas neįsivaizduojamas be improvizacijų, spontaniškumo pojūčio, ilgų kompozicijų, jam atlikti dažnai reikia didelio meistriškumo. 

Šis terminas taikomas tokių grupių, kaip King Crimson, Genesis, Yes, Pink Floyd, Gentle Giant, Emerson, Lake and Palmer, Van der Graaf Generator ir kt. muzikai. Jo vartojimas paplito XX a. 8-ojo dešimtmečio viduryje.

Giminingi žanrai ir požanriai 

 Art rock
 Avant-progressive rock
 Canterbury Scene
 Italian progressive rock
 Krautrock
 Neo-prog
 New Prog
 Progressive metal
 Psychedelic rock
 Rock in Opposition (RIO)
 Symphonic rock

Progresyviojo roko atlikėjų sąrašas 
Progresyviojo roko atlikėjų sąrašas (abėcėlės tvarka)

Nuorodos 
 Baltic Prog Fest - Baltijos progresyvios muzikos festivalis
 Prog Archives – progresyvios muzikos archyvas 

Rokas
Muzikos žanrai
Kristupas Radvila Jaunasis

Kristupas Radvila Jaunasis (, 1585 m. kovo 22 d. Biržuose – 1640 m. lapkričio 19 d. Svėdasuose) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas.

Biografija 
Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų Biržų – Dubingių giminės, Kristupo Radvilos Perkūno ir Kotrynos Tečinskaitės sūnus.

Nuo 1601 m. studijavo Leipcigo ir Heidelbergo universitetuose, vėliau Nyderlanduose mokėsi karybos.

Kariuomenės vadas 
Jaunystėje greta tėvo dalyvavo kare su Švedija bei 1617–1619 m. karuose su Rusija. Pasirodė esąs energingas ir talentingas karo vadas. 1615–1635 m. Lietuvos lauko etmonas. 

1617–1618 m. ir 1621–1622 m. vadovavo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės kariuomenei kovose su Švedija. 1622 m. prie Mituvos atrėmė didesnės švedų kariuomenės, kuriai vadovavo pats karalius Gustavas Adolfas, puolimą.

Pasižymėjo 1632–1634 m. kare su Rusija, kai vadovaudamas gerokai silpnesnei lietuvių kariuomenei, sugebėjo išlaikyti Smolensko apsiaustį ir aktyviais bei drąsiais veiksmais leido karaliui Vladislovui IV surinkti ir atvesti pagrindines kariuomenės jėgas. Nebijodamas būti atkirstas nuo pagrindinių jėgų užpuolė rusus iš užnugario, o tai ir lėmė jų kapituliaciją. Persekiodamas sumuštą kariuomenę ir trukdydamas surinkti naują, su savo raiteliais atliko drąsų reidą į Rusijos gilumą.

1635–1640 m. Lietuvos didysis etmonas.

Pasižymėjo ne tik kaip karybos praktikas, bet ir kaip teoretikas. 1624 m. lenkų kalba parašė knygą Apmąstymai apie karo Livonija pradžią.

Religija 
Būdamas įsitikinęs reformatas tęsė tėvo ir senelio Mikalojaus Radvilos Rudojo pradėtus darbus. 1625 m. įsteigė aukštesniąją evangelikų reformatų mokyklą Kėdainiuose, 1626 m. Slucke. Tuo buvo nepatenkintas karalius Žygimantas Vaza, bet ir jis nedrįso kovoti su turtingiausia Lietuvos didikų gimine, kuri galėjo per trumpą laiką surinkti stipriausią kariuomenę tuometinėje Europoje. Santykiai su karaliumi dar labiau pašlijo, kai užsienyje buvo rasti vadinamieji Orleano užrašai, kuriuose buvo Kristupo apmąstymai, kad reikia nuversti Žygimantą ir karaliumi išrinkti Prancūzijos sosto įpėdinį Gustavą Orleanietį.

1633–1640 m. būdamas Vilniaus vaivada, stengėsi taikiai išspręsti tuo metu paaštrėjusius konfliktus tarp katalikų, kuriuos kurstė jėzuitai, ir protestantų.

Valstybės tarnyba 
Mirus karaliui Žygimantui, kai buvo tariamasi dėl naujo karaliaus kandidatūros, 1632 m. birželio 22 – liepos 17 d. buvo išrinktas Seimo maršalka. Nors iš pradžių skeptiškai žiūrėjo į Vladislovo Vazos išrinkimą karaliumi, tačiau vėliau rėmė visus jo žygius.

Šeima ir vaikai 

Nuo santuokos su Ona Kiškaite turėjo du vaikus: 
 Jonušas (1612−1655) − Lietuvos didysis etmonas, 
 Katerina (1614−1672/74) − Jurgio Karolio Hlebavičiaus žmona.

Šaltiniai

Nuorodos 
Trimitų herbo Radvilos  lenkų kalba

|-

Radvilos
ATR seimo maršalkos
Lietuvos didieji kancleriai
Vilniaus vaivados
Slucko kunigaikščiai
Borisovo seniūnai
ATR pasaulietiniai senatoriai
ATR Seimo atstovai
Lietuvos protestantai
XIV pasaulio krepšinio čempionatas

2002 m. pasaulio vyrų krepšinio čempionatas vyko JAV, Indianos valstijoje 2002 m. rugpjūčio 19 d.–rugsėjo 3 d. Renginio organizatoriai: tarptautinė krepšinio federacija FIBA. Pirmą vietą iškovojo Jugoslavijos rinktinė, finale laimėjusi prieš Argentinos rinktinę rezultatu 84:77. Bronzos medalius iškovojo Vokietijos rinktinė, kuri iškovojo pergalę prieš Naujosios Zelandijos rinktinę rezultatu 117:94.

Kvalifikacija 

Automatiškai pateko čempionato šeimininkė JAV.
 
Pirmas tris vietas A ir B grupėse užėmusios rinktinės antrajame etape žaidė E grupėje, o pirmas tris vietas C ir D grupėje užėmusios rinktinės - F grupėje.

Grupės

A grupė

B grupė

C grupė

D grupė

Atranka

E grupė

F grupė

Atkrintamosios 

2002 sporte
JAV krepšinis
Pasaulio krepšinio čempionatai
Magistralinis kelias A4 (Lietuva)

A4 – magistralinis kelias Lietuvoje, besitęsiantis 134,46 km nuo Vilniaus per Druskininkus iki Gardino Baltarusijoje. Iš rytų pusės aplenkia Druskininkus. Šiame kelyje yra 1 „juodoji dėmė“.

Kelias prasideda Vilniuje, Galvės g. Eina Vilniaus miesto, Vilniaus, Trakų, Varėnos rajonų savivaldybių teritorijomis. Svarbiausi miestai prie kelio – Senoji Varėna, Merkinė ir Druskininkai. Už Merkinės, Druskininkų link, kerta Merkį. Kelias baigiasi už Druskininkų, ties Lietuvos–Baltarusijos valstybine siena.

Prie kelio atkarpos Varėna–Druskininkai 1975–1976 m. įrengta tautodailės paminklų grandinė „Čiurlionio kelias“.

Istorija 
Tarybų Sąjungoje kelias nuo Vilniaus iki Pirčiupių buvo žymimas A232, nuo Pirčiupių iki Merkinės – A233, o nuo Merkinės iki Gardino buvo žymimas A231.

Maršrutas

Šaltiniai 

Lietuvos magistraliniai keliai
Magistralinis kelias A5 (Lietuva)

A5 – magistralinis kelias, jungiantis Kauną, Marijampolę ir Suvalkus. Kelio ilgis – 97,06 kilometro. Kelias yra dalis „Via Baltica“ magistralės. Ruožas nuo Kauno (sankryžos su ) iki Marijampolės šiuo metu yra keturių juostų. Planuojama, kad 2022 m. visa trasa iki valstybės sienos bus praplatinta iki keturių juostų. 

Kelias prasideda ties Kaunu, prie IX forto, svarbiame transporto mazge, kuris jungia magistralinį kelią , krašto kelią  ir Kauno miestui priklausantį Žemaičių plentą. A5 Nutiestas Kauno, Prienų rajono, Kazlų Rūdos, Marijampolės ir Kalvarijos savivaldybių teritorija. Svarbiausios gyvenvietės prie kelio: Garliava, Juragiai, Mauručiai, Sasnava, Marijampolė, Kalvarija. Ties Kaunu Lampėdžių tiltu kerta Nemuną. Baigiasi ties Lietuvos valstybės siena su Lenkija. Nuo jos kelias toliau eina link Suvalkų, toliau šakojasi link Balstogės, Varšuvos.

Istorija 
Sovietmečiu kelias buvo žymimas A226 (kelio „Kaunas-Daugpilis“ tęsinys). Trasa baigdavosi ties Kalvarija. Susisiekimo su Lenkija tuo metu nebuvo.

XX amžiaus paskutiniajame dešimtmetyje, tranzitas į Lenkiją iš Kauno vykdavo per Veiverius, Skriaudžius, Marijampolę ir Kalvariją. 1996–2005 m. kelias buvo pertiesiamas, rekonstruojamas. Buvo nutiestos dvi naujos atkarpos, po kurių tranzitas nebekerta jokios didesnės gyvenvietės.

2018 m. lapkričio mėn. atidarytas rekonstruotas kelio ruožas Mauručiai-Marijampolė, kuriam suteiktas automagistralės statusas.

Rekonstrukcija

Maršrutas po rekonstrukcijų (Atkarpa: Mauručiai - Lenkijos siena)

Maršrutas

Šaltiniai

 Lietuvos automobilių kelių direkcija. VIA BALTICA: vakar, šiandien ir rytoj. 2015-08-31 
 Verslo žinios. Startuoja „Via Baltica“ rekonstrukcija. 2015-09-11
 lrytas.lt Kaip ateityje atrodys skirtingos „Via Baltica“ atkarpos? 2015-09-03 
 Šimtais tragedijų pažymėta „Via Baltica“ virsta tikra magistrale. 2016-07-05 
 LAKD: Atidaryta „Via Baltica“ tarp Kauno ir Marijampolės – saugi keturių eismo juostų automagistralė 2018-11-29 

Lietuvos magistraliniai keliai
Magistralinis kelias A6 (Lietuva)

A6 – kelias jungiantis Kauną ir Daugpilį. Kelio ilgis – 185,40 kilometro. Šiame kelyje yra 13 „juodųjų dėmių“.

Kelias prasideda Kaune, Savanorių pr. Eina Kauno, Jonavos, Ukmergės, Utenos ir Zarasų rajonų savivaldybių teritorijomis. Svarbiausios gyvenvietės – Karmėlava, Jonava, Ukmergė, Utena, Zarasai. Ties Jonava kerta Nerį (Taurostos tiltas), ties Ukmerge – Šventąją (Radiškio tiltas). Kelias baigiasi už Zarasų, ties Lietuvos valstybės siena su Latvija.

Istorija 

Šis kelias tarnavo kaip pagrindinis Carinės Rusijos pašto kelias (jis buvo Peterburgo-Varšuvos kelio dalis) 1836 m. buvo baigtas tiesti Zarasų-Kauno ruožas, pirmasis Lietuvoje turintis grindinį – kietą suplūkto žvyro dangą. Šalia kelio XIX a. buvo pastatytos pašto arklių keitimo stotys, dauguma šių pastatų yra išlikę ir iki šių dienų. Lygiagrečiai šiam keliui tarp Jonavos ir Ukmergės taip pat ėjo ir siaurasis Jonavos–Ukmergės geležinkelis.

Magistralinio kelio ruožas Vilnius–Ukmergė baigtas tiesti 1970 m.

Maršrutas

Šaltiniai 

Lietuvos magistraliniai keliai
Magistralinis kelias A7 (Lietuva)

A7 – magistralinis kelias, jungiantis Marijampolę ir Kybartus. Aplinkkelis iš pietų pusės aplenkia Vilkaviškį. Svarbus tranzitinis kelias į Kaliningrado sritį. Šiame kelyje yra 3 „juodosios dėmės“.

Kelias prasideda Marijampolėje, Vilkaviškio g. Eina per Marijampolės savivaldybės ir Vilkaviškio rajono savivaldybės teritoriją. Šalia kelio yra šios gyvenvietės – Vilkaviškis, Paežeriai, Maldėnai, Alvitas, Virbalis ir Kybartai. Kelias baigiasi Kybartuose, J.Basanavičiaus g., ties Lietuvos valstybės siena su Rusija.

Istorija 
Tarybų Sąjungoje šis kelias buvo trasos A229, jungusios Vilnių su Kaliningradu, dalimi.

Maršrutas

Šaltiniai 

Lietuvos magistraliniai keliai
Magistralinis kelias A8 (Lietuva)

A8 – Lietuvos magistralinis, kelias, jungiantis Panevėžį ir Sitkūnus. Kelio ilgis – 87,86 kilometro. Šiame kelyje viena „juodoji dėmė“.

Kelias prasideda Panevėžyje, J.Basanavičiaus g. Eina Panevėžio, Kėdainių ir Kauno rajonų savivaldybių teritorija. Svarbesnės gyvenvietės – Ramygala, Kėdainiai, Sitkūnai. Baigiasi ties Sitkūnais, sankryžoje su automagistrale . Kelias yra dalis „Via Baltica“ magistralės. Ties Kėdainiais, viaduku kerta „Kaišiadorių-Radviliškio“ geležinkelį.

Istorija 
Sovietmečiu (~1980-1990 m.) kelias buvo žymimas indeksu A230.

~2002 m. buvo atidarytas ruožas tarp Sitkūnų ir Aristavos. Iki ruožo atidarymo trasa iki Aristavos ėjo nuo Cinkiškių per Kėdainius. Po atidarymo, senajam keliui į Kėdainius buvo suteiktas Lietuvos krašto kelio numeris .

Maršrutas

Šaltiniai 

Lietuvos magistraliniai keliai
Kauno rajono savivaldybė
Kėdainių rajono savivaldybė
Panevėžio rajono savivaldybė
Magistralinis kelias A9 (Lietuva)

A9 – Lietuvos magistralinis kelias, jungiantis Panevėžį, Radviliškį ir Šiaulius. Kelio ilgis - 78,94 kilometro. Šiame kelyje yra 5 „juodosios dėmės“. 

Kelias prasideda Panevėžyje, Klaipėdos g. Eina Panevėžio, Radviliškio ir Šiaulių rajono teritorijomis. Svarbesnės gyvenvietės prie kelio – Smilgiai, Šeduva, Radviliškis. Kelias tarp Radviliškio ir Šiaulių turi 4 juostas (po dvi juostas į kiekvieną pusę). Nuo Radviliškio iki šalia Šiaulių esančio Bertužių kaimo kelias turi greitkelio statusą, bei greitis ribojamas iki 110 km/h.

Istorija 
Sovietmečiu (~1980-1990 m.), kelias buvo žymimas A225, kuris sudarė trasą „Panevėžys-Palanga“.

Ruožas „Šeduva-Radviliškis–Šiauliai“ 

Iki 2011 m. birželio buvo rekonstruota 6,5 kilometro atkarpa nuo Radviliškio iki Gudelių kepyklos (netoli Gudelių ežero). Tai platus keturių eismo juostų kelias - po dvi eismo juostas kiekviena kryptimi. Rekonstruojamoje kelio atkarpoje yra vienintelė gyvenvietė - Šniūraičiai. Ties jais palei kelią pastatyta garso izoliacinė sienelė. Ties Šniūraičiais yra požeminis viadukas, kad žmonės galėtų patekti ir išvažiuoti iš gyvenvietės bei apsisukti, įrengta požeminė pėsčiųjų perėja. Šios atkarpos rekonstrukcija kainuos per 60 milijonų litų. Pinigai gauti iš Europos Sąjungos. Rekonstruotu ruožu galima važiuoti iki 120 km/h greičiu.

2011 m. vasarą buvo pradėtas statyti Kairių aplinkkelis (II etapas), kuris šiuo metu aplenkia Kairių miestelį. Pastatytos trys skirtingų lygių sankryžos - ties Kairių rytiniu ir pietiniu pakraščiu ir dobilo formos sankryžą ties Bertužiais, kuri bus būsima sankryža su  magistraliniu keliu.

Yra planų rekonstruoti į greitkelį kelio ruožą nuo Radviliškio iki Šeduvos ir pastatyti Radviliškio aplinkkelį.

Maršrutas po planuojamų rekonstrukcijų

|}
|}

Maršrutas

Šaltiniai

Nuorodos 

Lietuvos magistraliniai keliai
Olyka

Olyka () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Voluinės srityje, į rytus nuo Lucko, kelių į Rivnę, Dubną ir Lucką sankirtoje.

Istorija 
Istoriniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1149 m. kaip įtvirtintas miestelis Čemerinas Putilovkos ir Oseništės upelių santakoje. Vėliau išsiplėtęs miestelis pradėtas vadinti netoliese tekėjusio upelio Olykos vardu. Pirmasis 1433 m. dokumentuose paminėtas dvaro savininkas Lenka Zarubičius.

1460 m. Trakų vaivada ir Lucko seniūnas Petras Manvydas miestelyje pastatė Petro ir Povilo bažnyčią, seniausią Volynės srityje. Po jo mirties Olyka atiteko Onai Manvydaitei, ištekėjusiai už Kiškos. Kai 1514 m. Olykos dvaro paveldėtoja Ona Kiškaitė ištekėjo už Lietuvos Didžiosios kunigaikštystė didiko Jono Radvilos, Olyka tapo Radvilų giminės, Olykos – Nesvyžiaus linijos dvaru.

Pirmasis dvaro paveldėtojas Mikalojus Radvila Juodasis 1547 m. iš Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Karolio V gavo Olykos ir Nesvyžiaus kunigaikščio titulą, kurį 1549 m. patvirtino ir karalius Žygimantas Augustas.

1654 m. miesteliui suteiktos Magdeburgo teisės. Mieste buvo įsteigta kolegija. 1702 m. miestą sudegino švedai. 1793 m. Olyka atiteko Rusijai. Paskutinis tiesioginis Olykos paveldėtojas buvo Napoleono armijos pulkininkas Dominykas Radvila (1786-1813) m. 1814 m. Olyka perduota valdyti Klecko majorato valdytojui Antanui Radvilai (1775–1832 m.) Tačiau po gaisrų ir karų miestelis nebeatsigavo, nes prekybos centrai persikėlė į Rusijos gilumą. 1838 m. sugriuvo kolegijos ir seminarijos rūmai, 1870 m. sudegė rotušė su visu miesto archyvu. Paskutinis Olykos valdytojas Jonušas Pranciškus Radvila, 1939 m. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui buvo suimtas, o po karo apsigyveno Lenkijoje.

Istoriniai paminklai 
 Radvilų pilis, pastatyta 1558 m., perstatyta XVII a.
 Kolegiata, XVII a.
 Miesto Lucko vartai, XVII a.

Taip pat skaitykite 
 Voluinės sritis
 Voluinė
 Ukraina

Voluinės srities gyvenvietės
Magistralinis kelias A13 (Lietuva)

A13 – magistralinis kelias, jungiantis Klaipėdą, Palangą ir Liepoją. Kelio ilgis – 45,15 km.

Kelias prasideda Žiede, o baigiasi ties Lietuvos–Latvijos siena. Latvijos teritorijoje kelias tęsiasi kaip A11, kuris driekiasi iki Liepojos. Kelyje yra 5 „juodosios dėmės“.

Kelias prasideda prie Klaipėdos, Jakų sankryžoje. Eina Klaipėdos rajono ir Palangos savivaldybės teritorija. Svarbesnės gyvenvietės – Palanga, Šventoji. Kelias baigiasi ties Latvijos siena. Už sienos kelias veda į Liepoją. Ruožas tarp Klaipėdos ir Palangos yra 4 juostų (po dvi juostas į kiekvieną pusę). Dalis, dar sovietmečiu tiesto ruožo planuojama rekonstruoti. Po rekonstrukcijos tame kelio ruože bus leidžiamas 120 km/h greitis, vietinis ir tranzitinis srautai bus atskirti, susisiekimas tik skirtingo lygio sankryžomis.

2015 m. rudenį baigtas tiesti Palangos aplinkkelis, kurio ilgis yra ~8 km..

Maršrutas 

|}
|}

Šaltiniai 
Vyriausybės nutarimas dėl Rajoninio kelio nr. 2336 

Lietuvos magistraliniai keliai
Magistralinis kelias A14 (Lietuva)

A14 – magistralinis kelias, jungiantis Vilnių ir Uteną. Kelio ilgis – 95,6 km. Kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.

Kelias prasideda Vilniuje, Geležinio Vilko g. Eina Vilniaus miesto, Vilniaus, Molėtų ir Utenos rajono savivaldybių teritorijomis. Svarbesnės gyvenvietės prie kelio – Paberžė, Giedraičiai, Molėtai. Kelias baigiasi Utenoje, Kupiškio gatvėje. Nuo Vilniaus iki Jadvygiškių kelias yra keturių juostų (2+2 kelias), turintis aptvarus ir apšvietimą. Likusi trasa yra paprastas dviejų juostų kelias, sudarytas daugiausiai iš cementbetonio dangos. 2019 m. rekonstruotas 4,2 km ilgio ruožas už Vilniaus nuo 16-to kilometro, iki 21-ame kilometre esančios sankryžos į Nemenčinę, cementbetonio dangą keičiant asfaltu.

Istorija 
Senasis kelias tarp Vilniaus ir Molėtų ėjo dab.  trasa. Už Molėtų ėjo dab.  trasa. Nuo sankryžos su  iki Utenos kelias eina dabartine trasa.

Magistralinis kelias A14 Vilnius–Utena pradėtas tiesti apie 1978 m., visiškai baigtas 1985 m. Pirmieji šio kelio rekonstrukcijos darbai vyko 2008–2009 m., kai nuo 2 iki 4 eismo juostų buvo paplatinta kelio dalis ties Vilniaus miesto riba (nuo 10 iki 16 km). Po ilgos pertraukos, 2019–2020 m., panaudojant Europos Sąjungos fondų investicijas, buvo rekonstruotas Vilniaus rajone, Riešės seniūnijoje, esantis kelio ruožas nuo 16 iki 21,5 km, jis taip pat paplatintas nuo 2 iki 4 eismo juostų.

Kelias tarp Vilniaus ir Molėtų, bei Molėtų aplinkkelis atidarytas 1987 m.

Maršrutas 

|}
|}

Šaltiniai 

Lietuvos magistraliniai keliai
Magistralinis kelias A15 (Lietuva)

A15 – magistralinis kelias, jungiantis Vilnių ir Lydą. Kelio ilgis Lietuvoje – 49,28 kilometrų. Šiame kelyje yra 1 „juodoji dėmė“

Kelias prasideda Vilniuje, Liepkalnio g. Eina Vilniaus miesto, Vilniaus ir Šalčininkų rajonų teritorija. Svarbesnės gyvenvietės prie kelio – Totorinė, Marijampolis, Jašiūnai, Šalčininkėliai ir Šalčininkai. Trasa  baigiasi ties siena su Baltarusija, už Šalčininkų. Už sienos, kelias eina tolyn link Lydos.

Maršrutas 

|}
|}

Šaltiniai 

Lietuvos magistraliniai keliai