Sintautai

Sintautai – miestelis Šakių rajono savivaldybėje, prie kelio . Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Miestelis įsikūręs trijų upelių santakoje, kurie toliau teka viena vaga, sudarydami Pentos upę. Stovi Sintautų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (atstatyta 1995 m.), šalia yra buvusi laikina medinė bažnyčia, kurioje įkurtas kunigo, švietėjo, rašytojo, vertėjo Antano Tatarės (To­toraičio) muziejus. Veikia Sintautų pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-71057), Sintautų bendruomenės centras (nuo 2003 m. spalio), poeto Prano Vaičaičio muziejus, Sintautų akademijoje – Juozo Pikčilingio muziejus.

Etimologija 

Vietovardis vedamas iš asmenvardžio Siñtauta. Kaimas pavadintas pagal pirmųjų gyventojų – brolių Suntautavičių (Suntautaičių arba Sintautaičių) sutrumpintą pavardės lytį. Suntautaičių kaimas minimas dar 1561 m. Ilgainiui nežymiai pakito šaknis (vietoje Sunt- tapo Sint-). XIX a. valsčius buvo žinomas Sintavičių vardu, bet 1867 m. pervadintas Sintautais.

Istorija 

Kolonizuojant Sūduvą, 1561 m. prie Šešupės ir Aukspirtos upelio karališ­kosios malonės valdiniai Petras, Jurgis ir Grigas (kartais dar įvardijamas ir Vilius) Suntautavičiai (Suntauto vaikai) gavo 3 valakus naujai išmatuotos žemės. Pamažu čia atsirado kaimas. 1641 m. LDK kancleris Albertas Radvila pastatė medinę koplyčią, vėliau ir bažnyčią, prie kurios ėmė kurtis miestelis, kuris 1735 m. gavo turgaus ir prekymečių privilegiją. 1674 ir 1683 m. minimas Sintautų kaimas.

XIX a. pabaigoje Šv. Mergelės Marijos dangun ėmimo bažnyčioje klebonavo Antanas Tatarė. Jis suremontavo bažnyčią, pastatė varpinę, mokyklą, kleboniją, prieglaudą, įveisė sodą su keliais šimtais šilkmedžių. Lietuviškos spaudos draudimo laikotarpiu apylinkėse aktyviai veikė knygnešiai, Sintautai buvo vienas draudžiamosios lietuviškos spaudos skirstymo punktų.

Tarpukariu veikė pieninė, 9 parduotuvės, malūnas, buvo Krikščionių demokratų partijos, Ūkininkų, Lietuvių katalikių moterų, Tautininkų, Vokiečių kultūros sąjungų skyriai, jaunalietuviai, šauliai ir pavasarininkai.

II pasaulinio karo metu miestelis beveik visiškai sugriautas, kadangi vyko įnirtingos kovos tarp sovietų ir nacių, kurie gynė netoliese esančią sieną su Vokietija. Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

2001 m. patvirtintas Sintautų herbas.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Adolfas Lapinskas (1844–1909), kunigas, poetas, tautosakos rinkėjas
 Antanas Pranas Daniliauskas (1876–1941), mokytojas, švietėjas, spaudos platintojas
 Kazimieras Rėklaitis (1887–1962), katalikų vienuolis marijonas, spaudos darbuotojas
 Pranas Dailidė (1888–1965), visuomenės veikėjas, diplomatas, žurnalistas
 Edmundas Steponaitis (1892–1908), poetas, kilęs iš Sintautų
 Juozas Kamaitis (1893–1957), vargonininkas, pedagogas, chorvedys, kompozitorius
 Vytautas Steponaitis (1893–1957), karinis veikėjas, redaktorius, kolekcionierius
 Alfonsas Dobkevičius (1919–1978), aktorius
 Rimaldas Vikšraitis (1954–), fotografas
 Ona Zokaitė-Samuilienė (1941–1996), poetė, tautodailininkė, mokytoja

Sintautų kapinėse palaidotas lietuvių poetas Pranas Vaičaitis (1876–1901; antkapis byloja: „Vai, lėkite, dainos, iš vargo nupintos“), kalbininkas Juozas Pikčilingis (1926–1991).

Šaltiniai

Literatūra 
 Sintautų krašto keliais (sud. Marija Puodžiukaitienė). – Vilnius: Alio, 2007. – 150 p. – ISBN 978-9986-827-04-7
 Sintautų padangėj: eilėraščiai (sud. Birutė Matijošaitytė). – Vilnius: Karminas, 2010. – 182 p. – ISBN 978-609-8031-08-9
 Sintautai / [vyriausioji redaktorė Vida Girininkienė]. – Vilnius: Versmė, 2013. – (Lietuvos valsčiai, ISSN 1822-489X; kn. 26)
 D. 1 / [sudarytojai Vida Girininkienė, Raimondas Daniliauskas, Kazys Misius]. 2013. – 1448 p.: iliustr., faks., portr., žml. ISBN 978-9955-589-74-7
 D. 2 / [sudarytojai Vida Girininkienė, Vitas Girdauskas, Povilas Krikščiūnas, Venantas Mačiekus]. – 2013. – 1464 p. : iliustr., faks., portr., žml. – Santr. angl., lenk. – Asmenvardžių r-klė: p. 2819–2870.

Nuorodos 
 
 Miestelio svetainė
 Žemėlapiai 
 Neformalaus suaugusių švietimo įstaiga „Sintautų akademija“ 
 Monografija „Sintautai“