joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bendrinė kalba

Bendrinė kalba – pavyzdinė, sunorminta nacijos ar tautos kalba. Ji gali būti rašomoji ir šnekamoji. Vartojama visose srityse: literatūroje, žiniasklaidoje, mene (pvz., kine, TV filmuose, teatre), mokslo reikalams, oficialioje ir buitinėje žodinėje kalboje bei daugybėje kitų sričių.

Lietuvių bendrinės kalbos periodizacija 
Prof. J. Palionis lietuvių bendrinę kalbą periodizuoja taip:
 I. Lietuvių bendrinė kalba ikinacionaliniu periodu – lietuvių senųjų raštų kalba (XVI-XVIII a.):
 Lietuvių bendrinė kalba XVI-XVII a.; 
 Lietuvių bendrinė kalba XVIII a.
 II. Lietuvių bendrinė  kalba nacionaliniu periodu:
 Lietuvių bendrinė  kalba XIX a. pirmoje pusėje ir viduryje (iki 1883 m.);
 Lietuvių bendrinė  kalba XIX a. pab. – XX a. pr. (1883 – 1919 m.); 
 Lietuvių bendrinė  kalba Lietuvos Respublikos metais (1919-1940 m.); 
 Lietuvių bendrinė  kalba tarybinės santvarkos sąlygomis (nuo 1940 m.). 

Kiekvieno laikotarpio bendrinė kalba turi savitų stiliaus, rašybos, leksikos, morfologijos, fonetikos ir kitų ypatybių.

Susiję terminai 
Literatūros manifestas - idėjinių ir estetinių principų deklaracija, skelbiama besiformuojančios naujos srovės, judėjimo ar grupės vardu.
Literatūrinė įtaka - vieno rašytojo pažiūrų ir meninio vaizdavimo poveikis kito kūrybai.
Literatūros kritika - gyvenamojo meto grožinės literatūros kūrinių nagrinėjimas, aiškinimas ir vertinimas.
Literatūros istorija - literatūros mokslo šaka, kurios objektą sudaro istorinė chronologinė senosios raštijos ir vėlesnės grožinės literatūros srovių, žanrų, stilių raida bei rašytojų vieta ir vertė šioje raidoje.
Literatūros sociologija - tarpinė socialinių ir humanitarinių mokslų disciplina, tyrinėjanti literatūros ir socialinės aplinkos santykį.

Šaltiniai 

Kalba

ja:文語
Piotras Svidleris

Piotras Svidleris (; transl; g. 1976 m. birželio 17 d. Leningrade) – Rusijos šachmatų didmeistris. Pagal FIDE reitingą 2009-ųjų sausį Svidleris buvo 20-as pasaulyje.

Piotras Svidleris pradėjo mokytis žaisti šachmatais būdamas šešerių. Tarptautiniu didmeistriu tapo 1994-aisiais. 1994 m. žaisdamas pasaulio jaunių šachmatų čempionate iki 18 m. amžiaus grupėje tapo pasaulio jaunių čempionu.

Svidleris penkis kartus laimėjo Rusijos čempionatą (1994, 1995, 1997, 2003 ir 2008). 2001 m. FIDE pasaulio šachmatų čempionate pasiekė pusfinalį. Jo treneris – Andrejus Lukinas.

Svidleris aiškina Atsitiktinių Fišerio šachmatų idėjas. 2003-aisiais Svidleris tapo šių šachmatų pasaulio čempionu, nugalėjęs Peterį Leko aštuonių partijų mače. Jis du kartus apgynė savo titulą: prieš Levoną Aronianą 2004 m. ir prieš Zoltaną Almasi 2005 m. Tačiau 2006 m. Aronianas nugalėjo Svidlerį ir atėmė iš jo titulą.

2005-ųjų pasaulio čempionate San Luise Svidleris buvo trečias (kartu su Višvanatanu Anandu, kuriam atiteko 2-oji vieta dėl didesnio pergalių skaičiaus), surinkęs 8,5 taškų iš 14, atsilikdamas nuo nugalėtojo Veselino Topalovo 1,5 taško. Duodamas interviu World Chess Network Svidleris sakė:

Sėkmingas rezultatas leido Svidleriui žaisti 2007-ųjų pasaulio čempionate. Ten jis surinko 6,5 taško iš 14, užimdamas 5-ą vietą iš 8 dalyvių.

2006-ųjų pasaulio "Blitz" čempionate, kuris vyko Rišon Lezione (Izraelis), Svidleris buvo antras po Aleksandro Griščiuko, surinkęs 10,5 taško iš 15.
Svidleris taip pat dalinosi pirmąją vietą su Vladimiru Kramniku Dortmundo turnyre 2006-aisiais.

Svidleris yra kriketo fanas. Jo mėgstami dainininkai – Bob Dylan, Tom Waits ir Britney Spears.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Interviu su Piotru Svidleriu (2005)
 Piotras Svidleris: partijos ir biografija
 Piotras Svidleris (chess.com)

Rusijos šachmatininkai
Šachmatų didmeistriai
Gireišiai (Rokiškis)

Gireišiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, Panemunėlio seniūnijoje, piečiau Panemunėlio, prie krašto kelio . Kaime yra UNESCO paveldo objektas – Struvės geodezinio lanko punktas. Netoli kaimo teka Jara – Šetekšna.

Struvės punktas 
Struvės punkte šiuo metu yra vykdomi geodeziniai matavimai Panemunėlio apylinkėse. Struvės geodezinio lanko punkto aplinkos tvarkymo projektas įgyvendintas Europos Sąjungos struktūrinių fondų ir rajono biudžeto lėšomis 2012 m. pabaigoje.

2013 m. birželio mėn. vandalai apgadino objekto elementus, tame tarpe nuplėšė kelias stilizuotas aliuminio plokštes nuo apžvalgos aikštelės tako.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rokiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Pasaulio paveldo objektai Lietuvoje
2009 m. Didžiosios Britanijos Grand Prix

2009 m. Didžiosios Britanijos Grand Prix – aštuntosios FIA rengiamo Formulės 1 2009 m. sezono lenktynės. Jos vyko birželio 19-21 dienomis Silverstouno trasoje. 2009 m. šioje trasoje turėjo vykti paskutinės lenktynės, nes 2010 m. Didžiosios Britanijos Grand Prix planuota perkelti į Doningtono trasą. Tačiau 2009 m. Silverstouno trasa buvo renovuota ir Formulės 1 lenktynės toliau vyksta šioje trasoje.

Lewis Hamiltonas Silverstoune nugalėjo 2008 m. Per pastaruosius 40 m. šioje trasoje nugalėjo ir daugiau vietinių lenktynininkų – David Coulthard, Johnny Herbert, Damon Hill, Nigel Mansell, John Watson ir James Hunt. Šiais metais iš nugalėjusių šiose lenktynėse dalyvaus Kimi Raikkonenas, Fernando Alonso ir Rubensas Barrichello.

Penktadienio treniruotės 
Pirmosiose treniruotėse greičiausi buvo Red Bull Racing ekipos lenktynininkai – Sebastianas Vettelis pirmas (1:19.400 min.), Markas Webberis antras (1:19.682). Trečias liko Brawn GP ekipos narys britas Jensonas Buttonas (1:20.227).

Antrosiose penktadienio treniruotėse, kaip ir ryte, dominavo Red Bull ekipa. Greičiausias buvo S. Vettelis (1:19.456), antras M. Webberis (1:19.597). Šį kartą visus nustebino Force India ekipa, kurios narys Adrian Sutilas buvo trečias (1:20.141).

Šeštadienio treniruotės 
Šeštadienio ryte greičiausi buvo Williams ekipos nariai – Nico Rosbergas (1:18.899) ir Kazuki Nakajima (1:19.102). Trečias liko Toyota pilotas italas Jarno Trullis (1:19.125).

Kvalifikacija 
Kvalifikacijoje puikią formą demonstravo Red Bull ekipa. Abu jos pilotai pelnė pozicijas pirmajame trejetuke. Čempionato lyderis britas J. Buttonas nesugebėjo greičiu prilygti Red Bull pilotams ir pelnė šeštąją starto vietą – tai yra prasčiausia kvalifikacijos vieta britui šiame sezone. Nustebino ir kitas vietinis herojus L. Hamiltonas – pernai čia nugalėjęs šioje kvalifikacijoje jis neprasimušė net į antrąją kvalifikacijos dalį ir užėmė priešpaskutinę 19-ą starto vietą.

Lenktynės 
Visose lenktynėse dominavo Red Bull ekipa. Antrąjį kartą šiame sezone ši ekipa pelnė dvigubą pergalę. Antrąją pergalę sezone pelnė ir vokietis S. Vettelis. Sezono lyderis britas J. Buttonas nesugebėjo tinkamai susiderinti automobilio ir užėmė žemiausią šiame sezone šeštąją vietą. Trečias lenktynėse liko brito komandos draugas brazilas R. Barrichello. Ketvirtoji pozicija, kurią pelnė brazilas Felipe Massa, buvo geriausias pasirodymas jam šiame sezone.

Kita 
 19-ta starto pozicija Lewisui Hamiltonui buvo pati prasčiausia jo karjeroje.
 6-ta vieta lenktynėse Jensonui Buttonui buvo pati prasčiausia šiame sezone.

Išnašos

Nuorodos

Įskaita po lenktynių 
Pilotų įskaita

Komandų įskaita

Pastaba: Pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Formulės 1 Grand Prix
Neringos dviračių takas

Neringos dviračių takas D10 – dviračių takas Neringoje, einantis per Kuršių nerijos nacionalinį parką, atskira Pajūrio dviračių tako pietinė dalis, Europos dviračių takų tinklo, EuroVelo maršruto EV 10 – „Hanzos žiedas“ ir Europos dviračių trasos R1 dalis, „EuroVelo Geležinės uždangos“ dalis EV 13. Trasos ilgis 53 km.

Maršrutas 

Dviračių takas prasideda Smiltynėje. Vienos atšakos pradžia greta Jūrų muziejaus-delfinariumo, antros – prie senosios perkėlos (2 km), trečios – ties jachtklubu (2,5 km), ketvirtos – prie naujosios perkėlos (4,2 km). Smiltynės pliažų zonoje takui panaudoti anksčiau nutiesti asfaltuoti takai, toliau 2004–2005 m. nutiestas naujas specialia danga klotas takas. 8 km takas suka nuo jūros link kelio  ir aplenkia Meškos galvos kalną. 11 km prie išdegusio miško yra poilsio aikštelė. Dar viena didelė poilsio aikštelė yra 19 km prie Lapnugario Raganos kalno, ant kurio stovi Juodkrantės švyturys.

Toliau takas vėl suka prie jūros, 20 km pirmoji atšaka į Juodkrantę. Įkalnė statesnė, bet neilga, be to, šiuo keliu nevažiuoja automobiliai. Dar už 1,2 km – antra atšaka į Juodkrantę, ilgesnė, bet ir aukštesnę už pirmąją. Jos aukščiausias taškas 39,5 m. Tarpe tarp pirmosios ir antrosios atšakų bei dar 2 km link Nidos dviračių takas nutiestas greta automobilinio kelio, išskirtas rausva kelio danga. 26,5 km prasideda Naglių rezervatas, užtverta tvora ir link jūros. 28,6 km posūkis į kairę – link automobilinio kelio, 29 km – į dešinę ir toliau takas eina per 10-20 m nuo kelio. 34,1 km dviračių takas kerta automobilių kelią ties Naujaisiais Nagliais (Agila), yra stovėjimo aikštelė, kur palikus dviratį galima apie 1 km pėsčiomis nueiti pasižiūrėti Mirusių kopų.

Už 0,8 km nuo aikštelės dviračių takas pasuka kairiau per Karvaičių kraštovaizdžio draustinį link Pervalkos. Šioje atkarpoje yra trys kiek aukštesnės kalvos. Takas praeina už Pervalkos, aplenkdamas aukštesnes kalvas ir toliau eina sena trasa pagal Kuršių marias. Pakeliui – Karvaičių įlanka, Karvaičių kalnas, Preila, Vecekrugo (Senosios smuklės) kalva, yra keliukas į Bulvikio įlanką, kurioje atsiveria nuostabus vaizdas į marias.

Dviračių takas baigiasi Nidoje, prie Parnidžio kopos.

Legenda

Nuorodos 
 Maršruto Palanga-Nida žemėlapis 

Klaipėdos sportas
Klaipėdos transportas
Neringos savivaldybė
Lietuvos dviračių keliai
Pašiliai (Vilnius)

Pašiliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, Riešės seniūnijoje, 1 km į šiaurę nuo Vilniaus miesto savivaldybės ribos, 1 km į šiaurės rytus nuo Raudondvario. Pro Pašilius eina kelias Raudondvaris–Liubavas. Stovi kaimo kryžius.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Aras Vėberis

Aras Vėberis (g. 1970 m. balandžio 4 d. Vilniuje) – muzikos atlikėjas, tekstų ir muzikos autorius, grupės Naktinės personos įkūrėjas, internetinio portalo Frype.lt įkūrėjas ir vadovas.

Studijavo Vilniaus universitete taikomąją matematiką, ekonomiką. LMTA apgynė audio – vizualinio meno vadybos magistro tezes.

2006 m. gruodžio mėn. įkūrė internetinę svetainę frype.lt. Jos generaliniu direktoriumi buvo iki 2010 m. gegužės mėn. iki kol buvo nuspręsta nebeplėtoti svetainės į rinką atėjus socialiniam tinklui Facebook..

2017 m. liepos 22 d. susižadėjo su Martyna Kerbedyte (dainininko Kastyčio Kerbedžio dukra) per jos gimtadienį, o 2021 Sausio 11 d. susituokė Pasvalyje, jos gimtinėje. Kartu augina sūnų Nojų.

Išnašos 

Lietuvos atlikėjai
Lietuvos vadybininkai
Alytaus aerodromas

Alytaus aerodromas įsikūręs ant dešiniojo Nemuno kranto, nutolęs apie 1,5 km nuo Alytaus miesto centro. Užima 102,5 ha plotą.

Istorija 
Aerodromas pradėtas kurti 1939 m. buvusių ulonų kareivinių vietoje. Lietuvos kariai kartu su vietiniais gyventojais lauką ruošė kaip aerodromą Lietuvos karo aviacijai. 1940 m. darbus baigė sovietinė okupacinė valdžia, ir tų pačių metų pabaigoje jame jau bazavosi sovietinė eskadrilė. 1944 m. Alytaus aerodrome buvo dislokuotas ir kovų veiksmus vykdė naikintuvų pulkas „Normandija-Nemunas“. Iš čia prancūzų lakūnai beveik 2 mėnesius vykdė karines operacijas prieš fašistinę Vokietiją.

Sovietmečiu Alytaus aerodromu naudojosi civilinė aviacija. Buvo vykdomi reisai į Vilnių, Kauną, Klaipėdą, Palangą, Druskininkus. Keleivius skraidinančiais lėktuvais keliaudavo ir paštas.

Aerodromas funkcionalus ir šiandien, yra išlikęs senasis aerouosto pastatas, angarai, pakilimo takas. Šiuo metu priklauso Alytaus aeroklubui.

Lietuvos aerodromai
Lietuvos sportiniai aerodromai
Alytus
Mohamed Soliman

Mohamedas Solimanas Homosas (g. 1979 m. sausio 1 d.) – Egipto futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje. Atstovauja Egipto klubui iš Izmailijos „Ismaily“.

Nuo 2000 m. Mohamedas Solimanas kviečiamas į Egipto nacionalinę rinktinę. 2009 m. Konfederacijų taurės varžybose jis įmušė pergalingą įvartį į tuometinės pasaulio čempionės Italijos rinktinės vartus.

Nuorodos 
 Karjera

Soliman
Avižonys (Lazdijai)

Iki XX a. vidurio Avižonimis vadinti ir Avižieniai dabartinėje Šlavantų seniūnijoje.

Avižonys – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Lazdijų.

Istorija 
XIX a. pab. kaimas priklausė Seinų apskrities Alnų valsčiui, Lazdijų parapijai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Lazdijų rajono savivaldybės gyvenvietės
Mykolas Naujokaitis

Mykolas Steponas Naujokaitis (1915 m. rugsėjo 2 d. Bartninkuose, Vilkaviškio apskr. – 2004 m. gegužės 17 d. San Diege, Kalifornijoje, JAV) – Lietuvos teisininkas, politinis veikėjas, Tautos Tarybos narys, antinacistinės ir antisovietinės rezistencijos dalyvis.

Biografija 

Mykolas Naujokaitis gimė provizoriaus šeimoje. Baigęs mokyklą 1929 m. įstojo į Alytaus gimnazijos penktą klasę. 1933 m. šia gimnaziją baigė. Tais pačiais metais įstojo į VDU Teisės fakultetą. Būtinajai karo tarnybai atlikti 1936 m. įstojo į Karo mokyklą aspirantu, kurią baigęs 1937 m. jaunesniojo leitenanto laipsniu grįžo į VDU tęsti studijų. Studijų metais buvų skautų korporacijos „Vytis“ valdybos narys. 1939 m. Teisės fakultetas buvo perkeltas į Vilnių, į kurį baigti studijų persikėlė ir M. Naujokaitis.

Antrasis pasaulinis karas 
Sovietams okupavus Lietuvą įsitraukė į Vilniaus LAF'o vadovaujančiąją grupę, jos pavedimu vyko į Berlyną pas pulkininką Kazį Škirpą. būsimiesiems sukilimo veiksmams koordinuoti, grįždamas sunkiai sužeistas įstengė perduoti informaciją LAF’o štabui ir, atsispyręs čekistų tardymams Kauno kalėjime, Birželio sukilėlių išvaduotas įsitraukė į LAF’o štabo veiklą.

Kazys Škirpa davė susipažinti su griežtai slaptais "Lietuvai išlaisvinti nurodymais", kad juos galėtų perduoti žodžiu. Devyniolikos puslapių dokumentas išdėstė kaip rengtis ir siekti Lietuvos nepriklausomybės atstatymo ir ta proga išbaidyti  Lietuvos žydus, kad "jų Lietuvoje išvis nebūtų".  Šiem tikslam įgyvendinti buvo kuriamas Tautos darbo apsaugos batalionas.    

Įsikūrus  Lietuvių frontui, 1942 m. tapo LF vyriausiojo vadovaujančiojo organo –  Tautos Tarybos – nariu, dalyvavo aptariant ir priimant LF svarbiausius antinacinio pasipriešinimo strategijos ir taktikos sprendimus.

Išeivijoje 

1944 m. su šeima pasitraukė į Austriją. Po Antrojo pasaulinio karo persikėlė į Vokietiją, apsistojo Bremerhafene (Šiaurės Vokietija). 1947 m. išvyko į JAV, įsikūrė Pomonoje (Kalifornija). Aktyviai dalyvavo Amerikos lietuvių visuomeninėje ir skautų veikloje.

1996 m. lankėsi Lietuvoje.

Mirė 2004 m. gegužės 17 d. San Diege, Kalifornijoje. Palaidotas Forest Lone, Glendeile.

Apdovanojimai 
 Dimisijos leitenanto laipsnis (suteiktas 1998 m. birželio 10 d. Krašto apsaugos ministro įsakymu),
 Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius (apdovanotas prezidento Valdo Adamkaus dekretu), 1998 m.
 2001 m. įteiktas Kariuomenės kūrėjų savanorių medalis.

Šaltiniai 

Lietuvos teisininkai
Lietuvos rezistentai
JAV lietuviai
Lietuvos skautai
Birželio sukilimo dalyviai
Bronius Vaivada

Bronius Vaivada (1900 m. gegužės 29 d. Žadeikiuose, Vabalninko valsčius, Biržų apskritis – 1946 m. birželio 7 d. Utenoje) – Lietuvos karininkas, pedagogas, rezistentas.

Biografija 
1910–1913 m. mokėsi Kupreliškio mokykloje, 1918–1921 m. Kupreliškio progimnazijoje, 1923–1927 m. Kauno mokytojų seminarijoje, kurią baigęs įstojo į Karo mokyklą. Ją baigęs tarnavo karo aviacijoje. 1932–1935 m. studijavo Strasbūro universiteto Geofizikos ir matematikos institute, jį baigęs 1935–1940 m. dirbo Lietuvos kariuomenės aviacijos meteorologijos biure.

Sovietams okupavus Lietuvą iš kariuomenės buvo atleistas. Dirbo matematikos mokytoju Utenos gimnazijoje. 1942 m. įsitraukė į Lietuvių fronto (LF) veiklą, dalyvavo pasitarimuose Panevėžyje kaip LF Utenos apskrities atstovas. 1943 m. įsitraukė į LF karinės organizacijos „Kęstutis“ veiklą, buvo Utenos apskrities štabo viršininkas, leido pogrindinį leidinį „Prošvaistės“.

Antrosios sovietų okupacijos metais tęsė „Kęstučio“ organizacijos veiklą. 1945 m. birželio 7 d. buvo suimtas, po metų sušaudytas.

Lietuvos karininkai
Lietuvos rezistentai
Lietuvos matematikai
Lietuvos pedagogai
Juozas Žagrakalys

Juozas Žagrakalys (1906 m. kovo 14 d. Tetirvinuose, Pasvalio valsčius – 1977 m. balandžio 2 d. Biržuose) – Lietuvos teisininkas, rezistentas, vertėjas, prozininkas.

Biografija 
Gimė pasiturinčių ūkininkų šeimoje. 1919 m. įstojo į Linkuvos gimnaziją. Čia įsitraukė į ateitininkų moksleivių sąjungos veiklą. Gimnaziją baigė 1925 m. Tais pačiais metais įstojo į Lietuvos universiteto Teisės fakulteto Teisės skyrių, kurį baigė 1930 m. Universitete dalyvavo studentų ateitininkų veikloje.

1932–1940 m. advokatas, nuo 1942 m. Panevėžio ekonomikos mokyklos dėstytojas. Įsikūrus Lietuvių frontui (LF) buvo Panevėžio LF apygardos vadovas, organizavo apygardos veiklą, rengė ir dalyvavo LF programos svarstymuose, rašė korespondencijas į LF spaudą, organizavo jos platinimą Panevėžyje ir apygardoje.

Dirbo Zarasuose, Panevėžyje. Redagavo leidinį „Teisininkas“, leidinių „Teisė“, „Naujoji Romuva“, „Kraštotyra“ (etnografiniai aprašai) bendradarbis. Rinko kalbos faktus „Lietuvių kalbos žodynui“.

1945 m. (antrosios sovietų okupacijos metais) buvo suimtas ir kalinamas įvairiuose lageriuose (Vorkutoje), ištremtas į Kazachstaną. Grįžo 1956 m. Įgijo agronomo specialybę. Gyveno Biržuose, dirbo meteorologijos stotyje.

Paskelbė apsakymų, straipsnių laikraštyje „Biržiečių žodis“, vertė.  Spaudinių, darbų, raštų kolekcija – kūryba, kraštotyros darbai (1943–1977), korespondencija (1944–1977) – saugoma Lietuvoje, LNB. Priimta 1973–1977 m. iš J. Žagrakalio ir 1978 m. iš P. Aukštikalnytės-Žagrakalienės.

Šaltiniai 

Lietuvos teisininkai
Lietuvos rezistentai
Lietuvos redaktoriai
Ateitininkai
Priemiestis

Priemiestis () – mažesnis miestas prie pagrindinio miesto. Dažnai dideli miestai turi daug priemiesčių. Dažniausia priemiesčiai įsikuria po pagrindinio miesto sukūrimo. Dažnai žmonės, kurie gyvena priemiesčiuose, dirba pagrindiniame mieste, bet gali būti ir kitaip.

Miestai
Aušra prie Nemuno

Aušra prie Nemuno – 1953 m. Lietuvos kino studijos ir „Lenfilm“ kartu sukurtas meninis filmas. Spalvotas, filmo trukmė – 86 min. Premjera įvyko 1953 m. rugsėjo 17 d. Lietuvoje nėra likę šio filmo kopijos.

Siužetas 
Pusiau propagandinis filmas apie kolūkių kūrimą Lietuvoje pokario metais, šeimos narių konfliktus, atsidūrus skirtingose grupuotėse, užsienio šalių žvalgybų bandymus „pakenkti“ tarybų valdžios kūrimui Lietuvoje.

Kūrybinė grupė 
 Scenarijaus autoriai – Juozas Baltušis, Jevgenijus Gabrilovičius
 Režisieriai statytojai – Aleksandras Faincimeras, Andrejus Apsolonas, Adolfas Bergunkeris
 Dailininkas – Semionas Malkinas
 Kompozitorius – Balys Dvarionas
 Dainų teksto autorius – Eduardas Mieželaitis
 Operatorius – Andrejus Moskvinas
 Antrasis operatorius – Jonas Gricius.

Vaidina 
 Juozas Siparis – Gabrys
 Algirdas Voščikas – Tauras, jo sūnus
 Juozas Laucius – Silvestras
 Juozas Miltinis – Prankus
 Aldona Jodkaitė – Birutė, jo dukra
 Irena Leonavičiūtė – Aušra
 Valerijonas Derkintis – Pikelis
 Kazimieras Preikštas – Klevas
 Bronius Babkauskas – klebonas
 Stasys Petronaitis – Mikas
 taip pat Vytautas Kancleris, Pavelas Pankovas, Jurgis Petrauskas, Stasys Petraitis, Juozas Mažeika ir kiti.

Nuorodos 

 Filmo aprašymas
 Daina iš kino filmo YouTube

1953 filmai
Aušra prie Nemuno
Mojka

Mojka () yra upė Sankt Peterburge, Rusijoje. Nevos deltos dalis.

Upės ilgis 4,67  km, plotis iki 40  m, didžiausias gylis - 3,2  m. Išteka iš Fontankos. XVIII a. pradžioje upė tekėjo iš pelkių netoli dabartinio Marso lauko. 1711 m. sujungta su Fontanka. Dirbtinėje saloje tarp Fontankos, Mojkos ir Nevos yra Vasaros sodas. Teka centrinėje miesto dalyje, iš pietų pusės supa Admiraliteto salą ir įteka į Didžiąją Nevą. Iš Mojkos išeina keli kanalai - Žiemos kanalas, Liebiažo kanalas, jungiantys Mojką su Didžiąja Neva ir Gribojedovo kanalas jungiantis su Fontanka.

Iki miesto įkūrimo upė turėjo ižorišką pavadinimą Muja ("purvinoji"), 1719-1797 m. oficialiai vadinta Mja (Мья). Dabartinis pavadinimas, išstūmęs ankstesnįjį atsirado 1726 m. kaip alternatyva sunkiai ištariamam "Mja".

Sankt Peterburgas
Rusijos upės
Bitėnų kapinės

Bitėnų kapinės – kapinės Bitėnuose, 1 km į rytus nuo Rambyno kalno, Pagėgių savivaldybė. Kapinės įtrauktos į kultūros paminklų registrą.

Istorija 
Iki 1991 m. šias medžiais ir krūmais apaugusias kapinaites žinojo tik vietos gyventojai. Nuo kelio į jas vedė siauras takelis, kurio pabaigoje tarp įvairių krūmų stovėjo romuviečių pastatytas kryžius, kuriuo buvo įamžinta ir pagerbta Martyno Jankaus šeimos kapavietė. Jomis rūpinosi lietuvininkė E. Grigolaitytė-Kondratavičienė.

Čia, ant kalvelės, architektų Marijos ir Martyno Purvinų pasiūlymu buvo parinkta Vydūno amžino poilsio vieta. 1991 m. rugsėjo mėnesį paskelbta respublikinė talka, iškirsti krūmai, beverčiai medžiai, išvalyti brūzgynai. Atsiskleidė nuostabus vietovės grožis, pasimatė užmiršti kapai, seni antkapiai, paminklai. Vydūno palaikai iš Detmoldo (Vokietija) sugrįžo 1991 m. spalio 19 d. Į laidotuves atsisveikinti su Vydūnu suvažiavo žmonės iš visos Lietuvos.

1993 m. gegužės 30 dieną šiose kapinėse iš Flensburgo perlaidotas ir Martynas Jankus. Jo palaikai atgulė šalia čia jau palaidotų šeimos narių. 1999 m. kapinaitėse palaidotas žymus lietuvininkas, muzikantas, žurnalistas ir visuomenininkas Valteris Kristupas Banaitis.

Dar 1913 m. žymiojo lietuvininkų dainiaus Kristijono Donelaičio ainiai ir vokiečių šviesuoliai buvo nutarę poeto 200 metų gimtadieniui ant Rambyno kalno pastatyti paminklinį akmenį. Šlifuoto juodo marmuro paminklas, vaizduojantis evangelikų liuteronų pamokslininko sakyklą su atversta knyga Bitėnų kapinėse pastatytas 2003 m.
2009 m. iš Kassel-Mattenbergo pabėgėlių stovyklos (Vokietija;)perlaidoti Jono Vanagaičio ir žmonos Marijos Brožaitytės - Vanagaitienės  palaikai. Jonas Vanagaitis - Mažosios Lietuvos visuomenės veikėjas, politikas, spaudos darbuotojas. 
 2011 m. Bitėnuose buvo palaidota ir Romo teta, Jono Vanagaičio ir Marijos Brožaitytės dukra Ieva Vanagaitytė – Janukėnienė. J. Vanagiačio, Marijos Brožaitytės - Vanagaitienės ir Ievos Vanagaitytės - Jokūbėnienės perlaidojimo ceremoniją organizavo Pagėgių savivaldybės kultūros centro kolektyvas ir asmeniškai  direktorė Svetlana Jašinskienė 
2013 m. rugsėjo 7 d. po iškilmių Vilkyškių evangelikų liuteronų bažnyčioje urnos su Tilžės ir Fuldos Aktų signataro Valterio Didžio ir jo žmonos palaikais perkeltos į Bitėnų kapines.

Išnašos 

Lietuvos kapinės
Pagėgių savivaldybė
Lietuvos evangelikų liuteronų kapinės
Danijos vyrų krepšinio rinktinė

Danijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Danijos valstybę, FIBA narė.

Rinktinė yra patekusi į Europos krepšinio čempionatą 3 kartus – 1951, 1953 ir 1955 m.

Ilgą laiką Danijos rinktinė buvo tarp silpniausių žemyno komandų, dalyvavo FIBA „Mažųjų šalių“ Europos čempionatuose (2010 m. jį laimėjo). 2022 m. Europos krepšinio čempionato atrankoje pateko į tą pačią atrankos grupę su Lietuva, kurią pirmą kartą netikėtai nugalėjo (80:76), o antrą kartą pralaimėjo 1 tašku (76:77) ir praleido istorinę progą patekti į Europos čempionatą.

Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose 

 1951 – 14 vieta.
 1953 – 16 vieta.
 1955 – 18 vieta.

Žymiausi žaidėjai 
 Gabrielis Liundbergas
 Šeivonas Šildsas

Šaltiniai 

Vyrų krepšinio rinktinės
danijos sporto rinktinės
Toma Birmontienė

Toma Birmontienė (tikrasis asmenvardis ir mergautinė pavardė Tamara Mockevičiūtė, g. 1956 m. balandžio 15 d.) – teisininkė, teisėtyrininkė konstitucionalistė, MRU profesorė, LR KT teisėja.

Biografija 
1974 m. baigė Vilniaus 22-ąją vidurinę mokyklą, 1979 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. 1989 m. Maskvos M. Lomonosovo universitete apgynė daktaro disertaciją tema „Tarybinės milicijos sukūrimas Lietuvoje”, socialinių mokslų daktarė. Nuo 1979 m. iki 2004 m. LTA, LTA, Mykolo Romerio universiteto (buvusios Minsko aukštosios milicijos mokyklos Vilniaus filialas) dėstytoja, vyr. dėstytoja, docentė, profesorė, Valstybinio valdymo fakulteto dekanė (1998–2000 m.), Teisės fakulteto Konstitucinės teisės katedros vedėja (1998–2004 m.).

Nuo 1990 iki 1996 m. LR sveikatos apsaugos ministerijos konsultantė, nuo 1995 iki 2004 m. Lietuvos žmogaus teisių centro direktorė, nuo 2004 m. liepos mėn. LR Prezidento patarėja, Teisės departamento vadovė, nuo 2005 m. kovo mėn. iki 2014 m. LR Konstitucinio Teismo teisėja.

Šaltiniai

Nuorodos, šaltiniai 
 LR KT informacija  (CV, fotografija)

Vytauto Didžiojo ordino kavalieriai
Lietuvos konstitucionalistai
LR Konstitucinio Teismo teisėjai
Suomijos vyrų krepšinio rinktinė

Suomijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Suomijos valstybei. Rinktinė yra dalyvavusi 17 Europos čempionatų, o 2014 m. debiutuos Pasaulio čempionate Ispanijoje, į kurį iš FIBA organizacijos gavo vardinį kvietimą.

Geriausias pasirodymas – 6 vieta 1967 m. Suomijoje vykusiame Europos čempionate.

Pasiekimai pasaulio krepšinio čempionatuose 
 2014 – 22
 2023 –

Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose 

 1939 – 8
 1951 – 9
 1953 – 12
 1955 – 10
 1957 – 11
 1959 – 13
 1961 – 14
 1963 – 14
 1965 – 12
 1967 – 6
 1977 – 10
 1995 – 14
 2011 – 10
 2013 – 9
 2015 – 16
 2017 – 11
 2022 – 8

Pasiekimai olimpinėse žaidynėse

Žymesni žaidėjai 
 Lauri Markkanen
 Hanno Möttölä
 Teemu Rannikko
 Sasu Salin
 Shawn Huff

Šaltiniai 

Vyrų krepšinio rinktinės
Suomijos krepšinis
Suomijos sporto rinktinės
Rūmų krantinė

Rūmų krantinė () - dešinioji Nevos krantinė Sankt Peterburge tarp Kutuzovo krantinės ir Admiraliteto krantinės.

Tai viena gražiausių Sankt Peterburgo krantinių.

Palei krantinę yra išsidėstę Žiemos rūmai, Marmuro rūmai, Vasaros sodas.

Įdomūs faktai 

Aleksandro kolonos pagrindui (600 tonų granito monolitas), padarytam 1830-1832 m. Piuterlaksko akmens skaldykloje, buvao naudojama speciali prieplauka Rūmų krantinėje. Pristatymo klausimais užsiėmė inžinierius pulkininkas Glasinas, kuris sukonstravo ir pastatė specialų botą "šventasis Nikolajus" turinti 1 100 tonų keliamąją galią. Iškrovimo darbams pastatyta speciali prieplauka. Iškrovimas vykdytas ant specialios medinės platformos molo gale, kurios aukštis sutapo su laivo bortu. Darbams vadovavo pirklio sūnus V. A. Jakovlevas, kuris buvo atsakingas už visą operaciją iki monolito iškrovimo ant kranto.

Nuorodos 

Sankt Peterburgo architektūra
Mažuikiai

Mažuikiai – kaimas Biržų rajono savivaldybės pietryčiuose, 8 km į pietvakarius nuo Papilio.

Istorija 

|}

Gyventojai

Šaltiniai 

Biržų rajono savivaldybės gyvenvietės
Didžiakaimis

Didžiakaimis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Kurklių. Veikia stambus Angelės Černiauskienės pieno ūkis. Kaimas priklauso Kurklių parapijai. Kapinių nebuvo. Iš Trakinių kilęs Jonas Pilka (1922–2004) savo sodyboje savo lėšomis 1992 m. pastatė akmenų mūro originalaus trikampio plano monumentą su geležiniu kryžiumi savo dėdei Povilui Pilkai ir kitiems žuvusiems už Lietuvos laisvę. 2019 m. atnaujintos atminimo plokštės. Prie sodybos auga keli medžiai su tikslingai deformuotais kamienais.

Geografija 

Ribojasi su Moliakalnio, Kurklių I, Kukiškio kaimais. Įsikūręs 0,5 km į pietryčius nuo magistralinio kelio . Į šiaurę nuo kaimo yra Kurklio ežeras.

Istorija 

Po II pasaulinio karo iš Didžiakaimio buvo ištremta į Sibirą 10 žmonių. 1946 m. buvo atidaryta Didžiakaimio pradinė mokykla, veikusi iki 1970 m.

1949 m. balandžio 23 d. kaimas buvo įjungtas į kolūkį „Naujas gyvenimas“, vėliau iki 1962 m. priklausė „Draugystės“, nuo 1962 m. – „Virintos“, Kurklių kolūkiams, kol 1992 m. ūkis iširo. Nuo 1962 m. balandžio 21 d. iki 1974 m. lapkričio 11 d. Didžiakaimis buvo „Virintos“ kolūkio centrinė gyvenvietė.

Gyventojai 

1923 m. kaime buvo 35 sodybos – 176 gyventojai. 1923 m. taip pat minimas Didžiadvario dvaras, 2 sodybos – 41 gyventojas. Paskutinė šio dvaro savininkė buvo Zofija Jasaitienė, valdžiusi 105 ha žemės. 1934 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius, tuomet turėjo 432,9 ha žemės.

Žymūs žmonės 
 Didžiakaimyje gimė laisvės gynėjas, partizanų būrio vadas Kazimieras Tubys-Žvalgas (1924–).

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Anykščių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kovos menai

Kovos menai – sporto šakos, pasižyminčios tarpusavio kova, grumtynėmis be šaunamųjų ginklų dažniausiai tarp dviejų asmenų. Šių menų studijavimo tikslai įvairūs, tačiau bendriausi yra fizinės pergalės prieš kitus asmenis užsitarnavimas, savigynos bei kitų gynybos nuo potencialios grėsmės tobulinimas. Tolimuosiuose Rytuose koviniai menai turi tiesioginį ryšį su hinduizmo, budizmo, daoizmo, konfucianizmo, šintoizmo religijomis bei šiuo regiono tautų tradicijomis.

Kovos menų arba kempo terminas Europoje atsirado tik XV a., nors Rytuose jis vyravo jau gilioje senovėje.

Kiekvienas kovinis menas turi savitą stilių, unikalius bruožus, darančius jį išskirtiniu, tačiau visų bendra savybė yra sistemingas technikos panaudojimas kovoje. Skiriasi mokymo metodai, į kurių gretas įtraukiami sparingai (kautynės treniruočių metu), koviniai technikos rinkiniai (rytuose žinomi kaip kata), šaltųjų ginklų panaudojimas, fizinės galios išbandymai bei psichologijos studijavimai.

Ištakos 
Kinų kovos menai siekia gilią senovę ir jų atsiradimas priskiriamas maždaug 200 m. pr. m. e. „Geltonojo imperatoriaus“ (cin shi hvang di) valdymo metais, nors ir prieš tai jau buvo žinomi gynybos, atakos bei medžioklės metodai kaip išgyvenimo būdas. Todėl patys kinai tiksliai ir nežino savo kaip nacionalinės vertybės tikslios atsiradimo datos – visa tai vystėsi kartu augant visuomenei. Taip metai iš metų jie buvo perduodamas iš rankų į rankas ir per daugelį amžių atsirado (taip pat ir išnyko) daug kovos metodų, stilių, kurių šiandien yra žinomi keli šimtai.

Kovos menų klasifikacija 

Kovos menai skirstomi įvairiai:

 į tarptautines ir nacionalines rūšys, tarptautiniai koviniai menai studijuojami daugumose pasaulio šalių, nacionaliniai būdingi tik tam tikrai tautai, grupei žmonių;

 į kovos menus, kuriuose nenaudojami ir naudojami ginklai: kardai, špagos, lazdos, katanos, nunčiakai.

Tarptautinės rūšys

Be ginklų 

 Boksas
 Laisvosios imtynės
 Dziudo
 Karatė
 Sumo
 Muay Thai
 Aikido
 Iaido
 Tai či 
 Wu Dang
Jukado

Su ginklais 

 Fechtavimas
 HEMA

Nacionalinės rūšys

Be ginklų 

 Tekvondo
 Džiudžitsu
 Kapueira
 Braziliškas Džiu-Džitsu

Su ginklais 

 Silambam
 Niat-Nam
 Kendo
 eskrima
 Kendžiutsu
 Kyudo

Nuorodos 

 http://www.akban.org/ Kovos menų enciklopedija (angl.)
Libano vyrų krepšinio rinktinė

Libano vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Libano valstybei.

Medaliai 
 XXI Azijos krepšinio čempionatas, 2001 m. –  sidabro medalis
 XXIII Azijos krepšinio čempionatas, 2005 m. –  sidabro medalis
 XXIV Azijos krepšinio čempionatas, 2007 m. –  sidabro medalis

Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose

Pasiekimai Azijos krepšinio čempionatuose

Pasiekimai pasaulio krepšinio čempionatuose 

Vyrų krepšinio rinktinės
Libano sporto rinktinės
Krievukalnas

Krievukalnas ( - Kryvių kalnas) – alkakalnis ir senovės kuršių ir baltų kulto vieta Latvijoje, Pietų Kuršo savivaldybėje, Embūtės valsčiuje, prie kelio P106 Ežerė – Gruobinia, 3 km į pietvakarius nuo Embutės pilies.

Alkakalnis įrengtas aukščiausioje Kuržemės kalvoje (altitudė 190 m). Jame buvo garbinamas vienas iš vyriausių dievų – Perkūnas. 

Latvijos piliakalniai
Latvijos kalvos
Nikolajus Goluško

Nikolajus Michailovičius Goluško (Николай Михайлович Голушко, g. 1937 birželio 21, Kazachijos TSR) – TSRS KGB darbuotojas, vadovavo Rusijos Federacijos saugumo ministerijai (Министерство безопастности Российской Федерации) ir Federalinei kontržvalgybos tarnybai (Федеральная служба контрразведки), TSRS Aukščiausiosios tarybos deputatas, vėliau TSRS Liaudies deputatas. Komunistų partijos narys, turi karinį generolo pulkininko laipsnį.

Biografija 
 1959 m. baigė Kuibyševo vardo Tomsko valstybinio universiteto Teisės fakultetą.
 1959–1963 m. dirbo tardytoju Kemerovo miesto prokuratūroje.
 1963–1971 m. dirbo KGB Kemerovo srities valdybos 2 skyriuje (kontržvalgyba). Turėjo operatyvinio įgaliotinio, o vėliau vyresniojo operatyvinio įgaliotinio pareigas.
 1971–1974 m. dirbo KGB Kemerovo srities valdybos 5 skyriaus (kova su ideologinėmis diversijomis) poskyrio viršininku, o vėliau 5 skyriaus viršininko pavaduotoju.
 1974–1978 m. dirbo KGB centrinio aparato 5 valdybos 2 skyriaus (kova su nacionalizmu) 1 poskyrio viršininku.
 1978–1983 m. KGB 5 valdybos 2 skyriaus viršininkas.
 1983–1984 m. dirbo KGB 5 valdybos 5 skyriaus viršininku, vėliau 5 valdybos viršininko pavaduotoju.
 1984–1987 m. KGB Sekretoriato viršininko pirmasis pavaduotojas – Budėtojų tarnybos viršininkas.
 1987–1991 m. dirbo Ukrainos TSR KGB pirmininku. Priklausė TSRS KGB kolegijai.
 Nuo 1991 rugpjūčio iki lapkričio laikinai ėjo Ukrainos nacionalinio saugumo tarnybos pirmininko pareigas.
 Nuo 1991 lapkričio iki 1992 sausio TSRS KGB Sekretoriato viršininkas.
 Nuo 1992 sausio iki birželio Rusijos Federacijos Saugumo ministerijos ministro pavaduotojas.
 Nuo 1992 birželio iki gruodžio Rusijos Federacijos Saugumo ministerijos ministro pirmasis pavaduotojas.
 Nuo 1992 gruodžio iki 1993 rugpjūčio Rusijos Federacijos Saugumo ministerijos ministro pirmasis pavaduotojas – RF Saugumo ministerijos štabo viršininkas.
 Po RF Saugumo ministro Viktoro Baranikovo atstatydinimo nuo 1993 rugpjūčio iki 1993 rugsėjo ėjo RF Saugumo ministro pareigas.
 Nuo 1993 rugsėjo 18 paskirtas RF Saugumo ministru.
 Nuo 1993 gruodžio 21 iki 1994 vasario 28 – Rusijos Federacijos Federalinės kontržvalgybos tarnybos direktorius. Oficialiai iš pareigų atleistas 1994 kovo 3. Jo pareigas užėmė Sergejus Stepašinas.

Šaltiniai 

 Biografija ir foto 
 Biografija iš www.agentura.ru  

Rusijos generolai pulkininkai
FSB direktoriai
KGB tarnautojai
Kvadriga

Kvadriga () - antikinis dviratis vežimas su keturiais pakinkytais žirgais. 

Senovės Romoje dažnai naudota lenktynėse arba triumfo eisenose. 

Išliko nemažai atvaizdų, bareljefų ir skulptūrų, vaizduojančių kvadrigą.

Antika
Fraser Clarke Heston

Fraser Clarke Heston (g. 1955 m. vasario 22 d. Los Andžele) – amerikiečių scenaristas, filmų prodiuseris, režisierius.

Gimė Los Andžele, aktorių Charlton Heston ir Lydia Clarke šeimoje.

Filmografija 

Kaip aktorius:
 The Ten Commandments (1956 m.).

Kaip režisierius:
 Alaska (1996 m.).
 Needful Things (1993 m.).
 City Slickers (1991 m.).
 Treasure Island (1990 m.).Kaip prodiuseris:
 Mother Lode (1982 m.). A Man for All Seasons (1988 m.). Treasure Island (1990 m.). The Crucifer of Blood (1991 m.). Charlton Heston Presents the Bible (1997 m.). Ben Hur (2003 m.).Kaip scenaristas:
 The Crucifer of Blood (1991 m.). Treasure Island (1990 m.). Mother Lode (1982 m.). The Mountain Men (1980 m.).''

Nuorodos 

 IMDB: Fraser C. Heston

JAV asmenybės
JAV kino režisieriai
Kino prodiuseriai
Salos (Smurgainys)

Salos – miestelis Baltarusijoje, 15 km į vakarus nuo Smurgainių, prie Ašmenos upės ir geležinkelio tarp Vilniaus ir Minsko; apylinkės centras. Geležinkelio stotis. Dievo Motinos bažnyčia (pastatyta 1934 m.).

Istorija 

1917 m. gruodžio 4 d. Salose Vokietija ir Rusija pasirašė taikos sutartį.

Žymūs žmonės 
 Jan Kurczewski (1854–1916), kunigas, istorikas.

Nuorodos 
 Salų Dievo Motinos bažnyčia

Smurgainių rajono gyvenvietės
Millard Fillmore

Milardas Filmoras (, 1800 m. sausio 7 d. – 1874 m. kovo 8 d.) buvo 13-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas, ėjęs pareigas nuo 1850 iki 1853 m.

Biografija 
Gimė gausioje devynių vaikų škotų kilmės ūkininko šeimoje Moravia vietovėje, Niujorko valstijos centrinėje dalyje. Būdamas keturiolikos metų pradėjo mokytis siuvėjo amato. 1819 m. pradėjo mokytis teisės, kurią Bafale 1823 m. baigė ir pradėjo dirbti advokatu. 1829 m. išrinktas į Niujorko valstijos Senatą. Nuo 1833 m. iki 1835 m. ir nuo 1837 m. iki 1843 m. buvo išrinktas JAV Atstovų rūmų nariu kaip Vigų partijos narys. JAV Kongrese pasisakė prieš vergovę. 1844 m. nesėkmingai kandidatavo į Niujorko valstijos gubernatoriaus pareigas. 1846 m. įkūrė privatų Bafalo universitetą. JAV ir Meksikos karo metu tarnavo Niujorko milicijoje. 1849 m. Z. Teiloras tapo JAV prezidentu, o M. Filmoras - viceprezidentu. Jis buvo antrasis JAV viceprezidentas, perėmęs prezidento postą po pareigas einančio prezidento Z. Teiloro mirties, kuris, kaip manoma, mirė nuo ūmaus gastroenterito. M. Filmoras niekada nebuvo išrinktas prezidentu. Ištarnavus Teiloro kadenciją, Vigų partija nebeiškėlė M. Filmoro kandidatūros į JAV prezidentus 1852 m. rinkimuose. 1856 m., kai jo kandidatūrą iškėlė kita partija, jam nepavyko laimėti prezidento rinkimų. M. Filmoras taip pat buvo paskutinis JAV vigų partijos narys, išrinktas į prezidento postą.

Šaltiniai 

|-

JAV prezidentai
JAV viceprezidentai
JAV Senato nariai
JAV Atstovų rūmų nariai
Bijelina

Bijelina – miestas šiaurės rytų Bosnijoje ir Hercegovinoje, pasienyje su Serbija ir Kroatija. Antrasis pagal dydį Serbų respublikos miestas (po Bania Lukos), vyrauja serbai. Stovi Šv. Jurgio cerkvė, Atiko mečetė, yra miesto parkas. Geležinkelio stotis.

Sportas 
 FK Radnik Bijeljina (futbolas)

Miestų partnerystė 
Bijelinos miestai-partneriai:
  Kruševacas, Serbija
  Rusė, Bulgarija
  Kumanovas, Makedonija
  Langenhagenas, Vokietija.

Žymūs žmonės 
 Mirza Begić, slovėnų krepšininkas
 Savo Miloševičius, serbų futbolininkas

Taip pat skaitykite 
 Jania

Šaltiniai 

Serbų respublikos miestai

Nuorodos 
  
  
 
 
 
 
 
 
 
  
 
 
 
 
 
 
  
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 [https://www.facebook.com/pages/Светосавска-омладинска-заједница/113833205328954
Prijedoras

Prijedoras – miestas šiaurės vakarų Bosnijoje ir Hercegovinoje, 48 km į šiaurės vakarus nuo Bania Lukos. Vyrauja serbai. Veikia muzikos mokykla, medicinos ir verslo kolegijos, Bania Lukos universiteto geologijos filialas. Netoli miesto yra Kozaros kalnai.

Sportas 
 FK Rudar Prijedor (futbolas)

Serbų respublikos miestai
Vaidotas

Vaidotas (g. XIV a. – m. po 1401 m.) – LDK kunigaikščio Kęstučio sūnus, vadovavęs Kauno pilies gynybai. Be pilies gynybos apie jį šaltiniuose maža.

Istorija 
Kauno pilis turėjo svarbią strateginę padėtį, kadangi užtvėrė kelią kryžiuočių veržimuisi į Lietuvos gilumą, taip pat ir į sostinę Vilnių. Dėl šios priežasties pilis buvo pulta kryžiuočių keletą kartų. Vygandas Marburgietis, kryžiuočių ordino diplomatas Prūsijoje, kronikoje rašė, kad Kauno pilis buvo mūrinė, turėjo aukštas sienas, stiprius bokštus išorinėje gynybinėje sienoje ir buvo apsupta pylimų ir griovių. Kauno pilį gynė didelė ir gerai ginkluota lietuvių įgula, kuriai vadovavo kunigaikščio Kęstučio sūnus Vaidotas. Pilį kryžiuočiai užėmė tik po ilgų, beveik mėnesį trukusių įnirtingų kautynių. 

Kunigaikščio brolio Vytauto Didžiojo 1401 m. dokumente minima, jog jis buvo patikėjęs valdyti lygiomis dalimis Naugarduką abiem savo broliams – Vaidotui ir Tautvilui Kęstutaičiui.

Atminimo įamžinimas 
 2008 m. gegužės 23 d. atidengta stilizuota memorialinė lenta ant lauko akmens, skirta 1362 m. Kauno pilies gynėjams bei įgulos vado kunigaikščio Vaidoto biustas (skulpt. Algimantas Šlapikas) ;
 Kunigaikščio vardu tarpukaryje vadintas Lietuvos kariuomenės pulkas – Aštuntasis pėstininkų Kauno Kunigaikščio Vaidoto pulkas;
 Nuo 1992 m. tradicijas tęsia Kunigaikščio Vaidoto mechanizuotasis pėstininkų batalionas;
 Veikia Kauno Vaidoto pagrindinė mokykla.

Šaltiniai

Literatūra 
 Vytautas Spečiūnas Vaidotas. Lietuvos valdovai (XIII-XVIII a.), enciklopedinis žinynas. Vilnius: 2004 m., Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 76 psl. ISBN 5-420-01535-8.

Nuorodos 
 Apie kunigaikštį Vaidotą 
 Naugarduko pilis (rusų k.)
Kęstutaičiai
Joe Biden

Džozefas Robinetas „Džo“ Baidenas (; g. 1942 m. lapkričio 20 d.) – JAV politikas, 46-asis JAV prezidentas. Buvęs JAV viceprezidentas. Nuo 1973 m. sausio 3 d. iki 2009 m. sausio 15 d., prieš tapdamas viceprezidentu, Dž. Baidenas buvo Delavero valstijos senatorius.

Biografija 
Dž. Baidenas gimė Skrantone, Pensilvanijoje, ir gyveno ten 10 metų, prieš išsikraustydamas į Delaverą. 1969 m. tapo advokatu, 1970 m. buvo išrinktas į apygardos tarybą.

Dž. Baidenas pirmą kartą į senatą išrinktas 1972 m. ir tapo 6-uoju jauniausiu senatoriumi JAV istorijoje. Džo Baidenas į senatą buvo perrinktas 6 kartus, ir tapo 5-uoju ilgiausiai senate dirbančiu žmogumi.

Dž. Baidenas buvo ilgametis Užsienio reikalų komiteto narys, ir buvęs pirmininkas. 1991 metais jis pasisakė prieš Įlankos karą. Dž. Baidenas 2002 m. balsavo už Irako karo rezoliuciją, bet vėliau pasiūlė pakeitimus JAV strategijoje Irake.

Dž. Baidenas nesėkmingai siekė jo kandidatūros iškėlimo į JAV prezidento postą 1988 ir 2008 m., bet abu kartus pasitraukė. Barakas Obama pasirinko Džo Baideną naujuoju viceprezidentu. Dž. Baidenas – pirmasis viceprezidentas iš Delavero valstijos ir pirmasis katalikas, užėmęs šį postą.

2019 m. balandžio 25 d. Dž. Baidenas paskelbė trečiąkart sieksiantis JAV prezidento posto.

2020 m. birželį Dž. Baidenas užsitikrino reikiamą skaičių delegatų balsų (1991), kad taptų Demokratų partijos kandidatu į prezidentus 2020 metų JAV prezidento rinkimuose.

2020 m. rugpjūčio 11 d. pranešta, kad Demokratų partijos kandidate į viceprezidentes Dž. Baidenas pasirinko senatorę iš Kalifornijos Kamalą Haris.

2020 m. lapkričio 7 d., suskaičiavus daugumą 2020 metų JAV prezidento rinkimuose atiduotų balsų, paaiškėjo, kad Dž. Baidenas juos laimėjo ir tapo 46-tuoju išrinktu šalies prezidentu. 2020 m. gruodžio 14 d. JAV rinkikų kolegija oficialiai patvirtino jo pergalę.

Prezidentavimas 
Dž. Baideno inauguracija įvyko 2021 m. sausio 20 d. Dž. Baidenas JAV prezidento pareigas pradėjo eiti būdamas 78–erių metų ir yra vyriausias šias pareigas pradėjęs eiti asmuo. Dž. Baidenas – antrasis prezidentas katalikas (po Dž. F. Kenedžio) ir pirmasis prezidentas iš Delavero valstijos. Kitaip nei įprasta, inauguracijoje nedalyvavo Dž. Baideno pirmtakas D. Trampas (pirmas toks atvejis nuo 1869 m.).

Pirmąją prezidentavimo dieną Dž. Baidenas pasirašė 17 įsakų, memorandumų ir pareiškimų, tarp jų įsakus dėl planuoto JAV sugrįžimo į Paryžiaus klimato susitarimą, kovos su COVID-19 priemonių, be to, atšauktas pirmtako D. Trampo įvestas draudimas į JAV atvykti kelių valstybių, kuriose daugiausia gyvena musulmonai, piliečiams, sustabdytas finansavimas sienos Meksikos pasienyje statyboms, taip pat sugrąžintos gamtos draustinių apsaugos taisyklės.

Išnašos

Nuorodos ir šaltiniai 
 Oficiali Baltųjų rūmų biografija;
 Oficialus Senatoriaus rinkimų kampanijos puslapis ;
 Oficialus Viceprezidento rinkimų kampanijos puslapis .

|-

|-

|-

JAV Senato nariai
JAV viceprezidentai
JAV prezidentai
Ivy League

Ivy League () - JAV rytinės pakrantės universitetų sporto lyga, laikoma elitine. Gebenės lyga yra NCAA narė.

JAV sportas
Studentų sportas
Sporto lygos
James Buchanan

Džeimsas Bukananas (, 1791 m. balandžio 23 d. – 1868 m. birželio 1 d.) buvo 15-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas, dirbęs šiose pareigose nuo 1857 m. iki 1861 m. Jis buvo paskutinis JAV prezidentas gimęs 18-ajame amžiuje.

Biografija

Iškilimas 
Gimė gausioje škotų-airių kilmės ūkininko šeimoje pietų Pensilvanijoje. Mokėsi pirmoje JAV Dickinson kolegijoje. 1812 m. baigė teisės studijas Lancaster mieste ir dirbo advokatu. 1814 m. išrinktas į Pensilvanijos Atstovų Rūmus. Juose atstovavo Federalistų partiją. Nuo 1821 m. iki 1831 m. buvo JAV Atstovų rūmų narys. Nuo 1831 m. iki 1833 m. dirbo JAV ambasadoriumi Rusijoje. 1834 m. buvo išrinktas į JAV Senatą, kuriame atstovaudamas demokratų partiją dirbo iki 1845 m. Tais pat metais JAV prezidentas Dž. Polkas paskyrė jį JAV valstybės sekretoriumi. Šiose pareigose derėjosi su Britais dėl 1846 m. pasirašytos Oregono sutarties, kuria buvo nustatyta šiaurinė JAV vakarinių valstijų siena. Nuo 1853 m. iki 1856 m. dirbo JAV pasiuntiniu Jungtinėje Karalystėje.

Prezidento pareigose 
1856 m. atstovaudamas demokratų partiją buvo išrinktas JAV prezidentu. Iki šių dienų, Bukananas yra vienintelis prezidentas iš Pensilvanijos valstijos ir vienintelis iš prezidentų, visą gyvenimą buvęs viengungiu. Kaip ir jo pirmtakas prezidentas Franklinas Pyrsas, Bukananas buvo iš šiaurės, tačiau prijautė pietinėms (vergvaldinėms) valstijoms. Jis taip pat kovojo su Styvenu Duglasu dėl įtakos JAV demokratų partijoje. Populiarus ir patyręs politikas stengėsi išlaikyti taiką tarp šiaurės ir pietų, tačiau jo pastangos dar labiau sukiršino abi puses. JAV pilietinio karo pradžioje pietinėms valstijoms paskelbus apie atsiskyrimą, Bukananas laikėsi nuomonės, kad atsiskyrimas yra nelegalus. Tačiau ir bandymą karinėmis priemonėmis atsiskyrimą sustabdyti jis laikė nelegaliu. Taigi, prezidentas nieko nedarė. Iki jam paliekant prezidento pareigas, Bukananas prarado populiarumą, o JAV demokratų partija suskilo į dvi stovyklas. Bukanano nesugebėjimas suvaldyti prieš JAV pilietinį karą susidariusios krizės lėmė tai, kad istorikai jį laiko vienu iš blogiausių JAV prezidentų.

|-

Šaltiniai 

Buchanan
JAV valstybės sekretoriai
Vasylis Ivančukas

Vasylis Michailovyčius Ivančukas (, g. 1969 m. kovo 18 d.) – Ukrainos šachmatų didmeistris.

Nuo 1988-ųjų Ivančukas – vienas iš stipriausių pasaulio žaidėjų, kartą jo Elo reitingas buvo antras pasaulyje pagal dydį, bet niekada nebuvo pasaulio čempionu. Nuo 2007-ųjų Ivančukas yra dvyliktas pasaulyje.

Ivančiukas buvo 2007–2008 pasaulio Blitz šachmatų čempionas.

Ankstyvieji metai 

Ivančukas gimė Kopičincuose, Ukrainoje. 1986 m. Groningene laimėjo Europos jaunimo (iki 20 m.) čempionatą Pirmasis laimėtas tarptautinis turnyras buvo 1988-aisiais Niujorke su 7,5 taško iš 9, aplenkus keletą didmeistrių. Tais pačiais metas jis dalijosi pirmąją vietą pasaulio jaunimo čempionate Adelaidėje, bet po papildomos partijos pralošė prieš Žuelį Lotjė, tad titulas atiteko pastarajam. Taip pat tais metais Ivančiukui buvo suteiktas didmeistrio titulas, be to, Ivančiukas pateko į pirmąjį pasaulio reitingo dešimtuką.

Kelias į šachmatininkų elitą 

Ivančukas šachmatų pasaulyje išgarsėjo 21-erių, kai nugalėjo 1991-ųjų Linareso turnyre. Turnyre dalyvavo 14 žaidėjų, aštuoni iš jų buvo pasaulio pirmajame dešimtuke, įskaitant pasaulio čempioną Garį Kasparovą. Ivančiukas aplenkė pastarąjį puse taško
ir nugalėjo Kasparovą jų individualioje partijoje.

Nors po šių turnyrų Ivančukas buvo laikomas vienu stipriausių pasaulio šachmatininkų, tačiau pasaulio čempionu netapo.

Žymios turnyrų pergalės

Komandinės varžybos 

Ivančukas dažnai dalyvavo tarptautinėse komandinėse varžybose. Jis dalyvavo 11-oje šachmatų olimpiadose, du kartus atstovavo TSRS (1988 ir 1990), o 9 kartus – Ukrainą. Iš viso Ivančukas laimėjo 10 medalių. Jo rezultatai olimpiadose:

 Salonikai, 1988, TSRS, 2-asis atsarginis, 6,5 taško iš 9 (+4 =5 -0), komandinis aukso medalis;
 Novi Sadas, 1990, TSRS, 1 lenta, 7 taškai iš 10 (+5 =4 -1), komandinis aukso medalis, individualus bronzos medalis;
 Manila, 1992, Ukraina, 1 lenta, 8,5 taško iš 13 (+6 =5 -1);
 Maskva, 1994, Ukraina, 1 lenta, 9,5 taško iš 14 (+5 =9 -0);
 Jerevanas, 1996, Ukraina, 1 lenta, 8,5 taško iš 11 (+6 =5 -0), komandinis sidabro medalis, individualus sidabro medalis;
 Elista, 1998, Ukraina, 1 lenta, 7 taškai iš 11 (+3 =8 -0), komandinis bronzos medalis;
 Stambulas, 2000, Ukraina, 1 lenta, 9 taškai iš 14 (+4 =10 -0), komandinis bronzos medalis;
 Bledas, 2002, Ukraina, 2 lenta, 9 taškai iš 14 (+4 =10 -0);
 Kalvija, 2004, Ukraina, 1 lenta, 9,5 taško iš 13 (+6 =7 -0), komandinis aukso medalis, individualus bronzos medalis;
 Turinas, 2006, Ukraina, 1 lenta, 8 taškai iš 13 (+4 =8 -1);
 Drezdenas, 2008, Ukraina, 1 lenta, 6 taškai iš 11 (+3 =6 -2).

Išnašos

Nuorodos 
 Reitingas
 Interviu su Vasyliumi Ivančuku

Ukrainos šachmatininkai
Šachmatų didmeistriai
Bangajaus salos

Bangajaus salos () yra salynas Indonezijoje, prie rytinių Sulavesio salos krantų (nuo jos skiria Pelengo sąsiauris), priklauso Centrinio Sulavesio provincijai, sudaro regenciją. Plotas 3160 km². Sudarytos iš kalkakmenio.

Didžiausios salos:
 Pelengas (2 340 km²),
 Bangajus (268 km²),
 Bankurungas (145 km²),
 Salue Besaras (84 km²),
 Labobas (80 km²).

Salyne gyvena 150,9 tūkst. gyventojų (2004 m.).

Indonezijos salos
Salynai
Šiupieniai

Šiupieniai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės pietvakariuose.

Istorija 
1656 m. kaimas minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje (Šiupieniškės). 1683 m. Molėtų santuokų metrikų knygoje minimas Mykolas Šiupienis iš Šiupienių kaimo.

1788 m. minimas Šiupienių arba Giedraičių dvaras. 1838 m. tam dvarui priklausė Šiupienių kaimas ir Gurių (Góry) vienkiemis. Kaimas dažnai painiojamas su to paties pavadinimo dvaru, kurio valdos ribojosi su kaimo žemėmis, tačiau kaime gyveno laisvieji valstiečiai.

XX a. viduryje buvo Šiupienių apylinkė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Kamardė

Kamardė – viensėdis Pasvalio rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, pasienyje su Latvija.

Istorija 

XX a. 1-ojoje pusėje buvo Kamardės dvaras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės