joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ylakių Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia

Ylakių Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia – bažnyčia, stovinti Ylakių miestelyje, prie centrinės aikštės, apie 1 km į pietus nuo kelio . Pastatyta po 1899 m. Bažnyčia yra architektūros paminklas, patenka į Ylakių miestelio istorinės dalies teritoriją.

Parapijoje stovi Ylakių Šv. Roko išpažinėjo koplyčia.

Istorija 

Pirmoji bažnyčia pastatyta 1640 m. Metrikų knygos rašytos nuo 1642 m. Nauja bažnyčia pastatyta 1701 m. Jai 1709 m. dovanota 1,5 valako žemės. 1744 m. buvo vėl statoma nauja bažnyčia, kuri 1806 m. buvo sena ir griūvanti (dalis bažnyčios ir bokštai buvę neseniai perstatyti, tik dėl blogo stogo virto griuvėsiais). Nuo XIX a. pradžios veikė parapinė mokykla. 1843 m. įsteigta parapija. 1863 m. vikarą Aleksandrą Miliauską valdžia įtarė raginus žmones eiti į sukilimą, todėl jį ištrėmė į Samaros guberniją.

1864 m. klebonas Motiejus Urbonavičius bažnyčioje nekalbėjo maldos už carą. Už tai nubaustas 150 rublių ir iškeltas į kitą parapiją. Nuo 1882 m. parapijiečiai ne kartą prašė, kad būtų leista statyti naują mūrinę bažnyčią. Leidimas gautas tik 1899 m. (projektavo architektas Ustinas Golinevičius; sąmatinė vertė 24 900 rub.). Bažnyčią konsekravo vyskupas Mečislovas Paliulionis. 1905 m. valdžia kaltino kleboną Silvestrą Pancerį, raginusį valstiečius reikalauti, kad mokykloje būtų mokoma lietuvių kalbos.

Architektūra 

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, dvibokštė. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame palaidotas kunigas Klemensas Arlauskas (1910–1991), 1949–1956 m. Sibiro tremtinys.

Bažnyčios fasaduose į raudonų plytų faktūrą įterpta nedidelių balto tinko plokštumų. Jomis papuoštos priekinių bokštelių ir pagrindinių bokštų tarpsniuose esančios aklinos nišos. Fasado portalo viršus komponuojamas laiptuotu apvadu. Langai smailėjančios formos, būdingos neogotikos stiliui. Frontone įkomponuotas trigubas pusapskričių, šiek tiek smailėjančių, arkų motyvas. Bokštai suskaidyti į du tarpsnius. Žemutiniame tarpsnyje langus puošia dvigubos biforinės arkos. Bokštų viršūnės užbaigiamos vertikaliomis smailėmis, kurias vainikuoja kryžiai.

Bažnyčia halinė, trinavė. Vidaus erdvę aplink centrinę navą skaido pilioriai. Interjere dominuoja šviesios gelsvų ir rusvų atspalvių spalvos. Altoriai išlaiko gotikai būdingus elementus.

Bažnyčioje stovi trys vertingi mediniai suolai. Spėjama, kad jie stovėjo buvusioje medinėje miestelio bažnyčioje, kuri po 1880 m. sudegė. Yra registrinis varpas, meistro M. Masalskio  vargonai. Pastatytos tautodailininko  Domininko Malakausko gamybos dvi klausyklos, sakykla ir du altoriai.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos

 Ylakių parapija (dekanato inf.)
 Ylakių Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia (panoraminiai vaizdai)

Istorizmo architektūra Lietuvoje
Skuodo rajono bažnyčios
Ylakiai
Janapolės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Janapolės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Janapolės miestelyje, 8 km į šiaure nuo Varnių. Architektūros ir dailės paminklas (unik. kodas ).

Istorija 

Viržuvėnai (taip iki XVIII a. antrosios pusės buvo vadinama Janapolė) 1421–1842 m. priklausė Žemaičių vyskupams. Iki 1748 m. pastatyta bažnyčia. Jonas Domininkas Lopacinskis, 1762 m. tapęs Žemaičių vyskupu, Viržuvėnuose pasistatė rūmus ir čia gyveno. 1763 m. pastatyta nauja bažnyčia, po 1774 m. įkurta parapija. 1776 m. bažnyčiai paskirtas valakas žemės. 1887 m. leista perstatyti bažnyčios bokštą, varpinę, kapų koplyčią. Kunigas Jonas Paliukas (1913–1990) 1950 m. suimtas ir 6 m. kalintas Sibire.

Architektūra 

Bažnyčia stačiakampio plano, su apside ir bokšteliu. Joje 4 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė dviaukštė varpinė.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Parapijos svetainė
 Architektūros objektai. Janapolės bažnyčia 

Telšių rajono bažnyčios
Janapolė
Jašiūnų Šv. Onos bažnyčia

Jašiūnų Šv. Onos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Jašiūnų miestelyje, 24 km į pietus nuo Vilniaus, prie magistralinio kelio , Merkio dešiniajame krante. Pamaldos laikomos lenkų ir lietuvių kalbomis.

Istorija 
Jašiūnų altarijai 1515 m. paskirta žemės su 4 valstiečiais. Nuo XVI a. antrosios pusės priklausė evangelikams reformatams. Katalikų bažnyčią 1640 m. apiplėšė Jonušo Radvilos vadovaujami kariai. Ją XVIII a. pradžioje sudegino Švedijos kariuomenė.

1744 m. bažnyčia neminima. 1767 m. minima Rūdninkų filija. Vėliau bažnyčia sunyko. 1830 m. įrengta koplyčia. Jašiūnuose 1864 m. gyveno Jašiūnų dvaro išlaikomas vienuolis dominikonas. 1866 m. koplyčia uždaryta.

1926 m. kovo 7 d. įvyko visuotinis Jašiūnų ir apylinkių gyventojų susirinkimas, kuriam pirmininkavo metropolijos kurijos delegatas kun. Mykolas Sopočka (dar žinomas kaip šventosios Faustinos Kovalskos nuodėmklausys). Miestelyje buvo nuspręsta pastatyti šventovę. Statybines medžiagas ir žemės sklypą būsimai bažnyčiai padovanojo tuometiniai Jašiūnų dvaro savininkai Aleksandras ir Anna Pereświt-Sołtan. 1927 m. spalio 16 d. iškilmingai pašventintas kertinis akmuo būsimai bažnyčiai. Medinės bažnyčios su lenkų liaudies architektūrai būdingais bruožais projektą parengė architektas Henryk Ganello. Statybos darbai truko metus ir pastatą iškilmingai pašventino būsimasis parapijos klebonas kun. Józef Staszkiewicz. 1930 m. įsteigta parapija. 1934 m. liepos mėnesį bažnyčią aplankė vysk. Romualdas Jalbžykovskis. Kitas svarbus įvykis parapijos istorijoje – 1935 m. parapijiečių lėšomis (už 600 zlotų) nupirkta Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos paveikslo kopija. Rugsėjo 8 d. paveikslas buvo iškilmingai įneštas į bažnyčią. Tuo metu Jašiūnų parapijoje buvo 2080 tikinčiųjų. Apie 95 proc. sudarė lenkai, o žydų ir baltarusių buvo labai mažai. Grąžinus Vilniaus kraštą Lietuvai, čia atvykę lietuviai daugiausia buvo pareigūnai, su kuriais kildavo ginčų dėl vartojamos kalbos. 1943 m. pavasarį parapijos klebonas Piotr Wojno-Orański Jašiūnų lietuvių administracijos iniciatyva buvo suimtas ir įkalintas Lukiškių kalėjime. Po šešių mėnesių jis buvo paleistas žinomo Vilniaus advokato Mieczysław Engiel pastangomis.

Klebono Nikodemo Jauros rūpesčiu ir parapijiečių lėšomis bažnyčia 1965 m. atnaujinta.

1999 m. bažnyčios aikštėje pastatyta karkasinė varpinė su 2 varpais.

Architektūra 
Jos apačia mūrinė, viršus medinis, vienabokštė, su bokšteliu, žemomis zakristijomis. Vidus 3 navų (šoninės gerokai žemesnės), atskirtų pilioriais. Yra 5 altoriai.

Nuotraukos

Šaltiniai

Nuorodos 

 Jašiūnų Šv. Onos parapija (dekanato inf.)
 Jašiūnų Šv. Onos bažnyčia (panoraminės nuotraukos)

Šalčininkų rajono bažnyčios
Jašiūnai
Jiezno Šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo bažnyčia

Jiezno Šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Jiezne, Jiezno ežero šiauriniame krante.

Istorija 
Gali būti, kad Jiezne bažnyčia pastatyta dar XVI amžiuje. 1611 m. minima evangelikų reformatų bažnyčia, 1640 m. – katalikų bažnyčios inventorius. 1643 m. klebonui dovanoti 2 palivarkai, įsipareigota pastatyti mūrinę bažnyčią. Statymu rūpinosi Steponas Kristupas Pacas. 1655 m. ji buvo mūrijama, 1670 m. konsekruota (LDK kanclerio K. Z. Paco iniciatyva). 1645 m. Steponas Kristupas Pacas įrengė prieglaudą. XVIII a. pabaigoje įsteigta parapinė mokykla.

Apie 1765 m. įkurtos naujos kapinės, panaikinant senąsias prie bažnyčios, nuo Jiezno ežero pusės. Jose pastatyta Šv. Kryžiaus koplyčia. Antano ir Teresės Pacų iniciatyva 1768–1772 m. bažnyčia padidinta ir išpuošta freskomis (pastatyti 2 bokštai, presbiterija ir dvi šoninės zakristijos). Antrą kartą bažnyčia konsekruota 1772 m., o 1794 m. Rusijos kareivių apiplėšta. Įtrūkus bažnyčios skliautams, 1872 m. valdžia leido remontuoti ir 1876 m. restauravimo darbams skyrė 4000 rublių. Po 1876 m. restauruota sieninė tapyba. Po Antrojo pasaulinio karo Jiezno klebonas Vincentas Vaičiulis suimtas ir ištremtas į Sibirą. Grįžęs į Lietuvą 1960 m. mirė Jiezne.

1974–1988 m. klebonas Bronius Bulika (1923–1988) atnaujino bažnyčią, sutvarkė aplinką, šventoriuje pastatė kryžių (prie jo palaidotas). Pasižymėjo nuoširdumu, gerumu, sakė gilius ir prasmingus pamokslus.

Architektūra 
Bažnyčia barokinė, stačiakampio plano, (41 × 18 m), vienanavė, su kripta. Požemiuose palaidoti Pacų ir kitų didikų palaikai.

Yra dailės kūrinių, tarp jų Nikodemo Silvanavičiaus „Mykolas Arkangelas“ (1875 m.).

Galerija

Literatūra 
 Jiezno šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo bažnyčia / tekstų autoriai Povilas Spurgevičius, Rolandas Bičkauskas; sudarytojas ir fotografas Vytautas Kandrotas. – Kaunas: Terra publica, 2011. – 46 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-652-84-7

Nuorodos 

 Parapijos svetainė
 Jiezno Šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo bažnyčia

Prienų rajono bažnyčios
Jieznas
Baroko architektūra Lietuvoje
Jonavos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia

Jonavos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Jonavoje, Neries dešiniajame krante.

Istorija 

Jonavoje 1750 m. pastatyta medinė bažnyčia. Apie 1775 m. įsteigtas marijonų vienuolynas. Iki 1782 m. marijonai įkūrė parapinę mokyklą. Vietoj marijonų Jonavoje 1791 m. įkurdinti trinitoriai.

1791–1793 m. bažnyčia ir vienuolynas perstatyti ir išplėsti (manoma, pagal Lauryno Gucevičiaus projektą). Valdžia 1827 m. trinitorius iš Jonavos iškėlė. Vienuolyne apsigyveno kareiviai. Formaliai vienuolynas uždarytas 1832 m. Bažnyčioje 1830 m. pamokslai daugiausia sakyti lenkiškai, tik retkarčiais lietuviškai.

1851 m. bažnyčia suremontuota. Kareiviai 1894 m. iš vienuolyno išsikėlė. 1905 m. kas antrą šventadienį pamaldos laikytos lietuvių kalba. Pastatas 1907 m. atiteko parapijai. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Klebono Petro Vaitiekūno rūpesčiu 1934–1935 m. bažnyčia suremontuota ir išdažyta, pastatyti 2 bokštai (Vaclovo Michnevičiaus projektas), nugriauta senoji varpinė. Prie bažnyčios liko mūrinis dviaukštis vienuolynas ir dviaukštė klebonija.

Architektūra 

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Didysis altorius užima visą presbiterijos plotį. Rūsyje palaidoti vyskupo Juozapo Kazimiero Kosakovskio (1737–1794 m.), Lietuvos didžiojo etmono Simono Martyno Kosakovskio (1741–1794 m.), generolo Juozapo Antano Kosakovskio (1772–1842 m.) ir kt. palaikai. 

Šventoriuje palaidoti kunigai Vincas Algirdas Pranckietis (1923–2016), Pijus Čižauskas (1906–2000).

Šventorių juosianti tvora dvejopa: priekyje išlikusi istorizmo stilistikos akmens mūro tvora su pagrindiniais vartais, toliau – metalinė, vertikalių virbų, su mūro stulpais.

Galerija

Nuorodos 

 Jonavos buvęs marijonų (vėliau trinitorių) vienuolynas ir Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia
 Bažnyčios tinklalapis

Jonavos bažnyčios
Joniškėlio Švč. Trejybės bažnyčia

Joniškėlio Švč. Trejybės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Joniškėlyje, 1,5 km į šiaurę nuo kelio , Mažupės (Mūšos dešiniojo intako) dešiniajame krante.

Istorija 
Apie 1684 m. kapinėse pastatyta medinė koplyčia. 1752 m. įsteigta parapija. Bažnyčia turėjo jurisdiką miestelyje. 1792 m. į bažnyčią trenkė žaibas, ji sudegė. Joniškėlio dvaro dvarininko Ignoto Karpio rūpesčiu 1790–1792 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Prie buvusios senosios bažnyčios pastatyta klebonija. Vikaras Stanislovas Parkovskis 1803 m. pastatė 5 registrų vargonus. Jie 1828 m. klebono Kibaro iniciatyva padidinti iki 12 registrų. Ignotas Karpis 1808 m. įkūrė parapinę mokyklą. Eustachas Karpis 1820 m. savo lėšomis pastatė medinę prieglaudą. Jos išlaikymui įkurta Labdarių draugija.

1940 m. klebono Juozapo Liubšio rūpesčiu įsteigta altarija. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

Architektūra 

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano (37 × 17 m), su apside, barokiniu bokštu. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, dengtų skliautais. Yra 6 altoriai. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro ir metalinė. Jame palaidotas Joniškėlio klebonas Bronislovas Jareckas (1908–1980) ir altarista Aleksandras Vytautas Masys (1911–1989).

Nuorodos 
 Parapijos puslapis 

Pasvalio rajono bažnyčios
Joniškėlis
Joniškio Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia

Joniškio Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Joniškio miestelyje, Arino ežero šiaurės vakarų krante.

Istorija 
Pirmąją bažnyčią 1726 m. pastatė jėzuitai. Prie jos veikė parapinė mokykla. 1752 m. bažnyčiai suteikti atlaidai. 1782 m. parapijoje veikė Švč. Trejybės ir Švč. Marijos Škaplierinės brolijos. Klebono F. Petrausko ir parapijiečių rūpesčiu 1848 m. pakeisti bažnyčios sienojai. Po 1891 m. klebonas Tomas Sirvydas pamaldas pradėjo laikyti lietuviškai. Bažnyčioje nuolat būta nesutarimų tarp lenkų ir lietuvių. 1912 m. teisti asmenys, terorizavę tuos, kurie viešai kalbėjo lietuviškai, giedojo lietuviškas giesmes ir skaitė iš lietuviškų maldaknygių.

Tarpukariu religinį ir kultūrinį švietimą organizavo klebonas Andrius Juknevičius. Klebonas Antanas Mažeika (Joniškyje nuo 1929 m.) 1945 m. ištremtas, klebonas Juozas Voveris (1911–1979 m.) taip pat buvo ištremtas, klebonas Juozas Šalčius (1900–1988) nuteistas 10 m. kalėti.

1978-1988 m. Joniškio klebonas - Česlovas Kavaliauskas (teologas, poetas, Biblijos vertėjas). 1996-2012 m. klebonas - Edvardas Kraujalis.

Architektūra, vargonai 
Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė, su trisiene apside ir 2 žemesnėmis zakristijomis. Vidus 3 navų, su kolonomis. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame palaidotas kunigas Stanislovas Šlamas (1866–1951), draudžiamos spaudos platintojas.
Vargonai pagaminti XVIII a. pabaigoje, laikomi vienais seniausių išlikusių Vilniaus mokyklos barokinio stiliaus vargonais. 

Molėtų rajono bažnyčios
Judrėnų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia

Judrėnų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia – katalikų bažnyčia, stovinti Judrėnų miestelyje, Klaipėdos rajone. Liaudies architektūros formų, įrašyta į Kultūros vertybių registrą.

Parapijoje yra Judrėnų kapinių koplyčia.

Istorija 

Liudvikas Semaška, Judrėnų seniūnas, žemaičių vyskupo Aleksandro Mikalojaus Gorainio (1717–1735) leidimu, savo lėšomis pastatė ir aprūpino koplyčią, suteikdamas jai Šv. Antano Paduviečio vardą. Judrėnų koplyčiai 1732 m. paskelbti Šv. Antano Paduviečio atlaidai. 1752 m. koplyčiai dovanotas valakas žemės, paskirtas kunigas, ji tapo filija. 

1780 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1863 m. areštuotas kunigas Leonas Abramavičius, netrukus paleistas. 1906 m. įkurta parapija. Kunigo algai Judrėnų dvaro savininkas Nestoras Bucevičius paaukojo 10 600 rublių.

Architektūra 

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano su penkiasiene apside, dvibokštė. Vidus 3 navų, atskirtų plonais stulpais. Yra 5 barokinių formų altoriai. Puošniausias – centrinis šv. Antano Paduviečio altorius, presbiterijos dešinėje – vientarpsnis altorius-krikštykla su šv. Jono Krikštytojo paveikslu, kairėje – paprastesnių formų altorius. Šoninių navų altoriai dvitarpsniai, pastatyti įstrižai. 

Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra kryžius, šventųjų skulptūrų.

Vargonai 

Dauguma instrumento vamzdžių, oro skirstymo dėžė, mechanika yra autentiški. Būta trejų originalių, pleištinių dumplių, kurios XX a. demontuotos, padėtos bažnyčios palėpėje. Griežykla įtaisyta kairėje vargonų pusėje. Manoma, kad bažnyčioje stovi vietinio meistro padaryta vargonų prospekto kopija. Ji palyginti primityvi, trūksta puošiančių drožinių, kurie buvo būdingi XVIII a. kūriniams. Prospektą sudaro keturių elementų kompozicija be centrinio bokšto. Šie vargonai laikomi vėliausiu išlikusiu tokios kompozicijos pavyzdžiu. Iš dalies šią prospekto struktūrą primena vėlesni, po 1830 m. pastatyti Juozapavos bažnyčios vargonai.

Vargonai pastatyti apie 1810 m. Iki XX a. pirmosios pusės atliktų rekonstrukcijų metu vargonai buvo padidinti, iš viso turėjo 1 manualą, pedalus, 11 registrų. XX a. pradžioje vargonai buvo iš pagrindų remontuoti ir praplėsti.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Judrėnų Šv. Antano Paduviečio parapija (vyskupijos inf.)
 Judrėnų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia (panoramas.lt)
 Istoriniai Lietuvos vargonai. Judrėnai (vargonai.com)

Klaipėdos rajono bažnyčios
Judrėnai
Juodeikių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Juodeikių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Juodeikių kaime, prie Žagarės–Šakynos kelio.

Išskirtiniai bruožai: stambus kvadratinis bokštas virš stogo su aukštu piramidiniu stogu, geležiniai šventoriaus vartai, puošti ornamentais. Šventoriaus kampe stovi Tėvo Stanislovo namelis–muziejus.

Istorija 

Kunigo Vincento Jarulaičio rūpesčiu 1920 m. pastatyta dabartinė bažnyčia, 1921 m. – klebonija. Bažnyčiai 1937 m. buvo pakeisti supuvę rąstai, paaukštintas bokštas. Klebonas Gerardas Dunda už partizanų rėmimą 1947 m. spalio mėnesį areštuotas.

Architektūra 

Bažnyčia medinė, stačiakampio plano, vienabokštė. Šventoriaus tvora su mūriniais stulpiniais vartais.

Galerija

Šaltiniai 

Joniškio rajono bažnyčios
Juodkrantės evangelikų liuteronų bažnyčia

Juodkrantės evangelikų liuteronų bažnyčia – bažnyčia, stovinti 20 km į pietus nuo Klaipėdos, Juodkrantės pietinėje dalyje, prie Kuršių marių. Ja taip pat naudojasi Romos katalikų Pranciškaus Asyžiečio parapija.

Istorija 

Juodkrantės dailidė Klimkus Grigalaitis (1750–1825) 1770–1780 m. pastatė pirmąją medinę bažnyčią . 1878 m. per Jonines gaisras šią bažnyčią sunaikino.1885 m. rugpjūtį buvo pašventinta nauja mūrinė evangelikų liuteronų bažnyčia, kurią suprojektavo žymus vokiečių architektas Frydrichas Augustas Štiuleris. Kadangi XVIII a. Karvaičių parapijoje, kuriai priklausė Juodkrantė, 4/5 gyventojų buvo kuršininkai ir lietuviai, tai Juodkrantės žvejai pamaldas klausė tik lietuviškai. 1920 m. jau tik 50 iš 367 juodkrantiškių lankė lietuviškas pamaldas. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia uždaryta. 1976 m., atlikus kapitalinį apleistos Juodkrantės bažnyčios remontą, bažnyčioje buvo įrengta Miniatiūrų muziejaus ekspozicija (arch. Vladas Vizgirda). 1988 m. bažnyčia grąžinta evangelikams, o nuo 1989 m. nuomojama katalikų.

Architektūra 

Bažnyčia neogotikinio stiliaus, stačiakampio plano, vienanavė.

Šaltiniai

Nuorodos 
2007 m. Juodkrantėje atkurtas miniatiūrų muziejus

Juodkrantės Liudviko Rėzos kultūros centras

Neringos savivaldybės bažnyčios
Lietuvos evangelikų liuteronų bažnyčios
Juodkrantė
Neogotika Lietuvoje
Juozapavos Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia

Juozapavos Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia – bažnyčia, stovinti Juozapavos kaime, kelių Kuršėnai – Dirvonėnai – Upyna ir Juozapava – Varputėnai kryžkelėje, Žižmos dešiniojo intako Upynos dešiniajame krante.

Istorija 
Vyskupas Juozapas Arnulfas Giedraitis 1825 m. Beržėnų apskrities vėliavininkui Juozapui Nagurskiui leido Dirvėnų dvare pastatyti mūrinę bažnyčią. Ji 1829 m. užbaigta ir fundatoriaus garbei pavadinta Juozapavu; buvo Raudėnų parapijos filija.

Architektūra 
Bažnyčia mūryta iš lauko akmenų, kampai ir angokraščiai – iš degtų molio plytų; pastatas forma primena gyvenamąjį namą, stačiakampio plano, su bokšteliu. Yra 4 altoriai. Bažnyčios šventoriuje įrengtos kapinės.

Šiaulių rajono bažnyčios
Jūžintų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Jūžintų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Jūžintų miestelyje, prie Rokiškio-Užpalių kelio. Vėlyvojo klasicizmo stiliaus, turi ir renesanso bruožų.

Bažnyčia yra vienintelė Baltijos šalyse, turinti celes.

Istorija 

Apie 1600 m. pastatyta medinė koplyčia. Ji minima 1669 m. Jūžintų dvaro savininkas Gediminas Rajeckas 1695 m. pastatė medinę bažnyčią, įkurdino reguliariuosius atgailos kanauninkus.

Jiems 1695 m. dovanotas Nabagiškio palivarkas. Prie bažnyčios veikė Šv. Barboros brolija, 1761 m. suburta vienuolio kunigo Tado Plakevičiaus, kuris parašė ir kelių leidimų sulaukusią „Patronkaj szciesliwos smerties Barboraj Swentaj karunką“. 1783 m. įkurta parapija. Dvaro savininkas Mykolas Veisenhofas (Weisenhof) 1792 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią.

Bažnyčia buvo pašventinta 1799 m. šv. arkangelo Mykolo titulu. Rusijos valdžia 1832 m. vienuolyną uždarė. Spaudos draudimo metu Jūžintuose veikė slapta mokykla. Mokykloje mokė Agota Raugytė ir Uršulė Raugytė, mokėsi 5 berniukai ir 6 mergaitės. Greta lietuvių kalbos nebuvo mokoma jokių kitų kalbų. XIX a. pab. ir XX a. pr. Jūžintai – draudžiamos lietuvių spaudos platinimo centras.

1915 m. bažnyčios varpai išvežti į Rusiją. Klebonas St. Žulys (Jūžintuose, 1933–1944 m.) pastatė kleboniją, ūkinius trobesius, prieglaudą, suremontavo bažnyčią, 1938 m. nupirko plieninį varpą. Vargonai remontuoti 1938 ir 1947 m. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apnaikinta, 1958 m. suremontuota.

1972–1986 m. bažnyčioje klebonavo Pabaikalės ir Bauskės tremtinys Antanas Mitrikas.

Kultūrinė vertė 
Didžiausio iš penkių altorių, pastatyto iš plytų, centre yra Švč. Jėzaus Širdies, viršuje Šv. arkangelo Mykolo paveikslai. Kiti altoriai – Šv. Antano, Šv. Jurgio, Šv. Barboros ir Švč. Mergelės Marijos. Jūžintų bažnyčia gali didžiuotis garsiausio XIX a. Rokiškio krašto tautodailininko Jono Dagio darbais ir labai senais 12 registrų vargonais. Vienuolių celėse įkurtas tarsi nedidelis muziejėlis, kuriame saugomi įvairūs liturginiai reikmenys, maldynai, metalinių kryžių viršūnės, nuo sunykimo išgelbėtos skulptūrėlės.

Architektūra 
Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus (turi ir renesanso bruožų), bazilikinė, stačiakampio plano (43×25×17 m), su bokšteliu ant kraigo, pastatyta iš molinių plytų, yra sudėtingos kompozicijos. Aukštis iki bokšto viršūnės 35 m. Sienų storis kai kur siekia iki 1,5 m. Bažnyčios išorė tinkuota ir baltai dažyta. Po bažnyčia yra du rūsiai, kuriuose sukaupta šiluma žiemos metu specialiais kanalais paduodama į bažnyčią šilumai palaikyti. Vakarinėje dalyje, už presbiterijos, yra laiptinė į bokšto pastogę, kurioje yra aštuonios viena aukščiau kitos ankštos celės atgailautojams, kuriose yra mažas langelis, asla. Bažnyčios vidus 3 navų, skliautai cilindriniai, bažnyčioje yra penki altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra mūrinė varpinė.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 Parapijos puslapis 
  
 Jūžintų vienuolynas ir bažnyčia

Jūžintai
Rokiškio rajono bažnyčios
Kabelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Kabelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kabelių kaime, 15 km į pietvakarius nuo Marcinkonių. Liaudies architektūros formų.

Veikia Kabelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija, yra parapijos namai. Tituliniai parapijos atlaidai – Žolinė (rugpjūčio 15 d.). Klebonas – Bronius Krakevičius (g. 1963 m.), aptarnaujantis dar ir Marcinkonių parapiją (kunigas reziduoja Marcinkonyse).

Istorija 
Vilniaus generalgubernatorius 1909 m. leido į Kabelius pervežti senąją Ratnyčios (Šv. apaštalo Baltramiejaus) bažnyčią. Ji pastatyta 1911 m., o 1916 m. padidinta. 1921 m. įkurta parapija. Nuo 1919 m. klebonavęs Pranciškus Čaglys ugdė parapijiečių pamaldumą, stiprino lietuvybę, ragino šviestis. Lenkijos valdžios persekiotas, baustas.

Architektūra 

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, dvibokštė, su žemomis zakristijomis. Šventoriuje stovi 2 tarpsnių medinė varpinė. Jo tvora medinių statinių.

Šaltiniai 

Varėnos rajono bažnyčios
Kabeliai
Kačergiškės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Kačergiškės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kačergiškės kaime, 7 km į rytus nuo Naujojo Daugėliškio. Priklauso Naujojo Daugėliškio Šv. Joakimo ir Onos parapijai.

Istorija 

1748 m. pastatyta koplyčia. Ji 1783 m. perstatyta. Medinė koplyčia po Antrojo pasaulinio karo buvo nenaudojama, apie 1987 m. sudegė. Jos vietoje 1993 m. pastatyta dabartinė bažnyčia, Daugėliškio parapijos filija.

Ignalinos rajono bažnyčios
Kairių Švč. Mergelės Marijos, Belaisvių Vaduotojos, bažnyčia

Kairių Švč. Mergelės Marijos, Belaisvių Vaduotojos, bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kairių miestelyje, Kairių ežero šiaurės rytų krante. Turi klasicizmo bruožų.

Istorija 

Po 1711 m. maro Kairių kapinėse pastatyta koplyčia. Popiežius Pijus VI 1792 m. sausio 3 d. bule Kairių koplyčiai paskelbė dvejus metinius atlaidus. Koplyčiai susenus, apie 1836 m. valstiečiai, remiami M. Zubovo, kitoje vietoje pastatė naują akmenų mūro koplyčią. Bažnytiniai reikmenys atvežti iš uždaryto Bazilionų vienuolyno. 1904 m. išplėsta. Po Pirmojo pasaulinio karo vadinama bažnyčia. Ją 1919 m. pabaigoje du kartus apiplėšė bermontininkai. Iki 1927 m. įsteigta parapija.

Per Antrąjį pasaulinį karą apgriauta, 1959 m. atstatyta. Kairių bažnyčia buvo atstatyta tremtinio klebono Vytauto Vinco Radzevičiaus (1922–2000) iniciatyva už tikinčiųjų suaukotas lėšas. Inventorius į Kairių bažnyčią buvo atvežtas iš Kelmės rajone uždarytos Palendrių bažnyčios. Bažnyčios atstatymo darbai baigti 1960 m.

Laikui bėgant supuvo medinės varpinės konstrukcijos, bokštui ėmė grėsti griūtis. Bažnyčios bokštas apie ketverius metus buvo užkonservuotas. Lėšų bokšto atstatymui gauta iš Europos Sąjungos fondų, o dar 20 procentų lėšų statybai surinko Kairių parapijos žmonės. 2011 m. naujasis bažnyčios bokštas tapo 5 metrais aukštesnis už senąjį. Varpinėje įrengta ir apžvalgos aikštelė, į kurią įlipę žmonės gali apžvelgti Kairių apylinkes. Atstatytoje varpinėje gaudžia senasis – dar 1789 m išlietas – varpas.

Architektūra 

Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Navas dengia cilindriniai skliautai. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Šaltiniai

NUorodos 

 Kairių parapija kairiubaznycia.lt

Šiaulių rajono bažnyčios
Kairiai
Kalesninkų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia

Kalesninkų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kalesninkų kaime, 11 km i vakarus nuo Eišiškių. Turi neoromaninio ir neogotikinio stiliaus bruožų. Pamaldos vyksta lenkų ir lietuvių kalbomis.

Istorija 

Konstantinas Kuncevičius 1643 m. karmelitams paskyrė Kalesninkų dvarelį, 1676 m. pastatė koplyčią. 1703 m. pastatyta bažnyčia, 1707 m. įkurta parapija. Manoma, kad XVIII a. pradžioje bažnyčia sunaikinta, nes 1714 m. pašventinta neseniai pastatyta. 1805 m. minima parapinė mokykla. 1832 m. caro valdžia vienuolyną uždarė, parapiją panaikino.

Kalesninkų bažnyčia 1838 m. pervežta į Rodūnią. Gyventojai 1898 m. prašė leidimo statyti naują bažnyčią. Leidimas gautas 1902 m. 1906 m. atkurta parapija, klebonui mokėta 400 rublių per metus. Pirmasis atkurtos parapijos klebonas Mykolas Rudis (1871–1933), (palaidotas šventoriuje) 1915 m. įkūrė pradžios mokyklą, pastatė kleboniją, 1931 m. – bažnyčią, parapijos namus.

1913–1919 m. vikaravęs Juozas Mincevičius rengė lietuviškus vakarus su vaidinimais. Vikaras Leonas Eidimtas 1921 m. Lenkijos valdžios suimtas, išvežtas į Gardino kalėjimą. Klebonas Bronius Laurinavičius (1913–1981) perdengė bažnyčios stogą.

Architektūra 

Bažnyčia turi neoromaninio ir neogotikinio stiliaus bruožų, kryžminio plano, dvibokštė, su pusapskrite apside. Vidus bazilikinis, 3 navų, atskirtų pilioriais, skliautuotas. Šventoriaus tvora mūrinė.

Nuorodos 
 Kalesninkų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia

Kalesninkai
Šalčininkų rajono bažnyčios
Kalnalio Šv. Lauryno bažnyčia

Kalnalio Šv. Lauryno bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kalnalio kaime, prie kelio , Salanto (Minijos dešiniojo intako) dešiniajame krante.

Istorija 
Klausgalvų kaimo šiaurės rytiniame pakraštyje, Kalnaliu vadinamos aukštumos kyšulyje nuo XVII a. stovėjo medinė koplyčia, priklausanti Salantų parapijai. Jai sunykus, kunigaikščio Andrejaus Oginskio rūpesčiu 1777 m. pastatyta Šv. Lauryno bažnyčia. Joje 1801 m. kovo 1 d. pakrikštytas būsimasis Žemaičių vyskupas Motiejus Kazimieras Valančius. 

Šalia bažnyčios išaugusi gyvenvietė XIX a. pavadinta Kalnaliu.
 
Bažnyčia 1882 m. vasarą sudegė (uždegė žaibas). Kunigo Simono Jucevičiaus ir parapijiečių rūpesčiu 1883 m. atstatyta. Priklausė Salantų parapijai. 1926 m. įkurta Kalnalio šv. Lauryno parapija.

Bažnyčia su varpine 1997 m. registruotos nekilnojamųjų kultūros vertybių registre.

Architektūra 
Bažnyčia medinė, kryžminio plano, vienbokštė, su 4 šoniniais bokšteliais. Šventoriaus vakariniame pakraštyje stovi keturkampės piramidės pavidalo 3 tarpsnių medinė varpinė (1884 m., perstatyta 1900 m.). Šventorių iš pietvakarių ir šiaurės vakarų pusių juosia palaidų, o pietryčiuose – mūrinių akmenų tvora. Į šiaurės rytus, rytus ir pietus nuo bažnyčios veikia kapinės.

Šaltiniai

Nuorodos 
 
 
 
 Šv. Lauryno parapija
 Kalnalio Šv. Lauryno bažnyčia 

Kretingos rajono bažnyčios
Salantų regioninio parko paveldas
Kalnujų Šv. Viktoro bažnyčia

Kalnujų Šv. Viktoro bažnyčia – katalikų bažnyčia, esanti Kalnujų kaime, Raseinių rajone, netoli kelio , 1 km į pietus nuo automagistralės Vilnius – Klaipėda. Stovi prie kaimo kapinių kalnelio su senosios mūrinės bažnyčios griuvėsiais. Šv. Viktoro parapija ribojasi su Raseinių, Girkalnio, Šimkaičių, Vadžgirio ir Paupio parapijomis.

Istorija 

Kalnujuose iki 1801 m. pastatyta medinė koplyčia. 1815–1818 m. kaimo šiauriniame pakraštyje pastatyta akmenų mūro bažnyčia. Ji buvo Raseinių parapijos filija. 1841 m. jai priklausė 1 valakas žemės, filialistui Kazimierui Baracevičiui mokėta 81 rublių per metus. 1938 m. Kalnujų filijai priklausė 2 691 katalikas. 

Vykstant Antrajam pasauliniam karui, 1944 m. rugpjūčio mėn. per įnirtingas kautynes bažnyčia sugriauta. Bažnyčioje buvo įsitvirtinę vokiečiai, kuriuos apšaudė Raudonosios Armijos pabūklai. 1946 m. įrengta mediniame gyvenamajame name su priebučiu. Ant kraigo iškeltas kryžius. Bažnyčia naujai sutvarkyta 2007–2008 m.

2018 m. rugpjūčio 12 d. iškilmingai paminėta bažnyčios 200 metų sukaktis.

Architektūra 

Bažnyčia vienanavė, turi vieną altorių. Prie jo pakabintas varpelis, rastas senosios bažnyčios griuvėsiuose. Įrengtas balkonas su baliustrų tvorele. Ant abiejų stogo kraigų įtaisyti ornamentiniai kryžiai. Šventorius atviras, su mediniu drožinėtu kryžiumi ir varpine, maldininkų patogumui pastatyti suolai. Varpinė medinė, stačiakampio plano, su pakeltu bokšteliu varpui.

Senosios bažnyčios griuvėsių konservavimas 

Senosios akmeninės bažnyčios griuvėsiai 2010 m. buvo tvirtinami, atliekami fragmentų konservavimo darbai. Buvusi bažnyčia tapo pritaikyta saugiam lankymui – įrengtas vaizdingas apšvietimas naktį, papėdėje pastatyta informacinė lenta su žymių žmonių laidojimo vietų nuorodomis, atnaujinti laiptai.

Dar prieš 1994 m. buvo gvildenamas bažnyčios griuvėsių konservavimo projekto būtinumas, nes žmonėms, lankantiems kapines, vaikščioti šalia aukštų bažnyčios griuvėsių buvo nesaugu. Patys gyventojai šalino menkaverčius medžius ir kitas ataugas iš avarinio objekto vidaus, nes jų šaknys ardė pamatus bei sienų liekanas, avarinės būklės atrodė ir tvora. Konservavimo projekte buvo numatyta bažnyčios griuvėsių dalį konservuoti ir dalį jų nugriauti. Buvo tvirtinamas griuvėsių mūras, užtaisant siūles tarp plytų, sustiprinama sienų apačia ir kitos dalys. Priekinio fasado sienos nedidelis viršutinis fragmentas, durų anga buvo atstatyti. Mūro sienos uždengtos stogeliais. Rasta Antrojo pasaulinio karo ginklų, karių palaikų, bažnytinės taikomosios dailės fragmentų (sietynų, pastatomų žvakidžių ir kt.). Šie daiktai buvo fotografuojami, aprašomi, matuojami. Išvalytoje pastato vidaus erdvėje buvo numatyta įrengti stendus ir eksponuoti radinius, svarstoma, kur eksponuoti ten pat rastą varpą. Žingeidiems piliečiams sudaryta galimybė radinius pamatyti seniūnijoje (išskyrus ginklus, kurie nukeliavo į policiją).

Galerija

Nuorodos 

 Dekanato informacija. Kalnujų Šv. Viktoro parapija
 Kalnujų šv. Viktoro bažnyčiai – 200 metų  (raseiniukulturoscentras.lt)
 Pirmasis konservuotas objektas Raseiniuose (alioraseiniai.lt)
 Išskirtinė Kalnujų vieta (xxiamzius.lt)

Raseinių rajono bažnyčios
Kaltanėnų Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios bažnyčia

Kaltanėnų Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kaltanėnų miestelyje, Žeimenos kairiajame krante.

Istorija 
Jonas Narbutas Kaltanėnų pranciškonams 1633 m. paskyrė 14 valakų žemės. Apie tuos metus pastatyta bažnyčia ir vienuolynas. 1740 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia ir aštuoniakampė varpinė. 1772 m. pastatytas dviaukštis vienuolynas. 1796 m. įsteigta pranciškonų mokykla, nuo 1806 m. parapinė. 1820 m. pastatyta medinė kapinių koplyčia.

1832 m. Rusijos valdžia vienuolyną uždarė. Jam iki tol priklausė Antaniškės, Beržijos, Drūstėnų, Drūtūnų, Mačiutiškės, Maksiūnų ir Šakarvos kaimai. Architektas Antonas Filipovičius-Dubovnikas parengė vienuolyno perstatymo į bažnyčią projektą. Jis 1902 m. patvirtintas.

1903–1909 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Į Kaltanėnus 1898 m. paskirtas klebonas Mykolas Meštikas pamaldas pradėjo laikyti ir pamokslus sakyti lietuviškai (po 29 metų pertraukos). Jo rūpesčiu 1910 m. įkurtas Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, įsteigta arbatinė. 1912 m. surengtas pirmas viešas lietuviškas vaidinimas. Lenkijos okupacijos metais veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius, 1933–1936 m. – „Ryto“ skaitykla.

1928–1937 m. klebonavęs Nikodemas Vaišutis Lenkijos okupacinės valdžios persekiotas, baustas. Po Antrojo pasaulinio karo Kaltanėnuose kunigavo teologijos mokslų daktaras profesorius Norbertas Skurkis (1904–1972), (palaidotas šventoriuje), Sibiro tremtinys.

Architektūra 
Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora metalinė, su mūriniais stulpais.

Nuorodos 

 Kaltanėnų Švč. M. Marijos Angeliškosios parapija 

Švenčionių rajono bažnyčios
Kaltanėnai
Buiviškiai

Buiviškiai – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Saločių.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Buiviškiuose 1910 m. spalio 23 d. gimė lietuvių kultūrtechnikos inžinierius, inžinerinių mokslų daktaras Leonas Bajorūnas.

Šaltiniai 

Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės
Gripkeliai

Gripkeliai – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Saločių.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Gripkeliuose 1903 m. kovo 10 d. gimė lietuvių keliautojas, mokslininkas, antropologas, rašytojas, žurnalistas, vienas pirmųjų lietuvių esperantininkų Antanas Poška.

Šaltiniai 

Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės
Taupriai

Taupriai – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Saločių.

Istorija 

XVII a. viduryje kaimas buvo paskirtas Saločių bažnyčiai.

Gyventojai

Žymūs žmonės

 Antanas Trimakas (1902-1964), diplomatas, teisininkas

Šaltiniai 

Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės
Puigiškiai

Puigiškiai – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietryčius nuo Saločių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės
Vileišiai (Pasvalys)

Vileišiai – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietus nuo Saločių. Išsidėstęs kairiajame Mūšos krante, į vakarus nuo gyvenvietės auga Geltonpamūšio miškas.

Istorija 
Dabartinės gyvenvietės teritorijoje nuo seno stovėjo Geltonpamūšio kaimas. Dar XVII a. Geltonpamūšio dvarą buvo įsigijęs Danijos karalystės kariuomenės karininkas Gothardas Ernstas fon Lyvenas.Paveldėjimo keliu 1742 m. valdas perėmė Rusijos imperijos kariuomenės generolas, dvarininkas ir baronas Georgas Reinholdas fon Lyvenas.

1926 m. į Geltonpamūšio dvaro kumetyną iš Žilpamūšio buvo atkelta pradinė mokykla, o 1932 m. ji pervadinta į Vileišių kaimo mokyklą (pagal gretimo kaimo vardą). 1944 m. ir pačiam kaimui buvo suteiktas Vileišių pavadinimas. 1951 m. mokykla persikraustė į buvusio dvaro ponų namą. 1965 m. prie dvaro parko atidaryta nauja tipinė Vileišių aštuonmetė mokykla (dir. Petras Pečkus). Nuo 1980 m. ji vadinosi Žilpamūšio aštuonmete mokykla (dabar Žilpamūšio pagrindinė mokykla.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas XIX a. žemėlapio fragmente

Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės
Barklainiai (Krinčinas)

Barklainiai – kaimas vidurio rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į rytus nuo Krinčino. Išlikęs dvaras ir parkas.

Istorija 
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėti 1604 m. Tuomet dvaras priklausė Laurynui Butkevičiui. 1863 m. baronas Liudvikas fon Ropas (von Ropp) dvaro žemėse pasistatė mūrinius rūmus ir kelis ūkinius pastatus, kurie išliko iki mūsų dienų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės
Dalia Marija Stančienė

Dalia Marija Buišytė-Stančienė (g. 1948 m. rugsėjo 17 d. Palangoje) – Lietuvos filosofė, humanitarinių mokslų (filosofija) daktarė, Vilniaus pedagoginio universiteto docentė, Kultūros, filosofijos ir meno instituto Habilituota humanitarinių mokslų srities filosofijos krypties daktarė. D. M. Stančienė specializuojasi šiose mokslinių interesų kryptyse: ugdymo filosofija, viduramžių filosofija, metafizika, fenomenologija, socialinė etika, didaktika

Biografija 
1966–1971 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete. Visuomeninių mokslų akademijoje prie SSKP CK apgynė disertaciją „Problema santykio tarp proto ir religinio tikėjimo neotomizme (1918–1940 m. Buržuazinės Lietuvos duomenimis)“, 1983 m. humanitarinių mokslų daktarė.

Nuo 1990 m. žurnalo „Logos“ vyr. redaktorė. Kultūros, filosofijos ir meno instituto vyresnioji mokslinė bendradarbė, Vilniaus pedagoginio universiteto etikos katedros docentė. Tarptautinės Tomo Akviniečio asociacijos (SITA) Lietuvos skyriaus direktorė. Paskelbė straipsnių viduramžių filosofijos ir etikos klausimais. 1993 m. stažavosi Tomo Akviniečio kolegijoje Santa Pauloje, JAV, 1999 m. – Šv. Tomo universitete, JAV, 2001 m. – Poitiers universitete, Prancūzijoje.

2020 m. D. M. Stančienė, kaip Krikščionių sąjungos kandidatė, pateikė pareiškinius dokumentus siekdama dalyvauti 2020 m. LR Seimo rinkimuose, tačiau Vyriausioji rinkimų komisija, remdamasi Gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų centro suteikta informacija dėl pareiškėjos bendradarbiavimo su slaptosiomis užsienio valstybių tarnybomis, kandidatės neregistravo.

Profesinė veikla 
1996–2008 m. Kultūros, filosofijos ir meno instituto Vyr. moksl. darbuotoja, vadovė. Nuo 1999 m. ir iki dabar Vilniaus pedagoginio universiteto profesorė. Nuo 2008 m. iki dabar Klaipėdos universiteto profesorė.

Bibliografija 
 Gėrio ženklai būtyje, Vilnius, 2006.
 Ankstyvieji viduramžiai: ugdymo filosofiniai pagrindai, 2006
 Lietuva globalėjančiame pasaulyje, 2006

Apdovanijomai 
 Prano Dovydaičio premija (2014 m.)

Šaltiniai 

Lietuvos filosofai
Šiaulių miesto savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Šiaulių miesto savivaldybės taryba – Šiaulių miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1995 m. kovo 25 d.

Teisinis pagrindas 
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. LR Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Buvo panaikintos savivaldybių pakopos, iki 31 sumažintas savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Rinkimai 
Miesto tarybos rinkimuose dalyvavo 37 310, arba 38,1 proc. visų rinkėjų. Už TSLK sąrašą balsus atidavė 41,4 proc., už socialdemokratų, centristų ir liberalų, suinteresuotų Laisvosios ekonominės zonos kūrimu mieste, koaliciją „Mūsų miestas – mūsų namai“ – 22,1 proc.

Rinkimuose dalyvavusios partijos

Tarybos nariai

Veikla 
Meru išrinktas Alfredas Lankauskas, jo pavaduotoju Algimantas Sėjūnas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Jaronimas Ulianskas, kontrolieriumi Jonas Zolubas. Įsteigti keturi departamentai, tačiau jų vadovais paskyrus skyrių vedėjus, nauja valdymo sistema praktiškai neveikė, nes vadovai labiausiai rūpinosi savo skyrių darbu ir neatliko nepriklausomo koordinatoriaus funkcijų.

Nuorodos 
Oficiali svetainė

1995 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
1995
Šiaulių miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Šiaulių miesto savivaldybės taryba – Šiaulių miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d. vadovaujantis 1996 m. gruodžio 23 d. pakeistu Savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Taip pat buvo pakeista Konstitucija, tarybų kadencija prailginta iki 3 metų.

Rinkimuose dalyvavusios partijos

Tarybos nariai

Veikla 
Į pirmąjį posėdį taryba susirinko balandžio 10 d., tačiau tik balandžio 20 d., sudarius konservatorių, socialdemokratų ir liberalų koaliciją, miesto meru išrinktas Alfredas Lankauskas, jo pavaduotoju Irenijus Račkauskas. Administratoriumi liko Jaronimas Ulianskas, tačiau tarybos daugumai pereiškus nepasitikėjimą juo, 1997 m. liepos mėn. paskirtas Justinas Sartauskas. Kontrolieriumi paskirtas Arvydas Ušeckas.

Dar pirmosios konservatorių valdymo kadencijos laikotarpiu, miesto biudžetas pradėjo nebesurinkti planuotų pajamų, 1996 m. deficitas buvo 13,6 mln. Lt., 1997 m. 10, 3 mln. ir tik 1989 m. pavyko surinkti 10,2 mln. Lt daugiau, negu planuota. Tačiau įsisenėjusių skolų grąžinti taip ir nepavyko, o kai kurios, pavyzdžiui, už savivaldybės biudžetinių įstaigų šildymą, išaugo iki trečdalio šilumos tiekimo įmonės metinės apyvartos.

Nesugebėjus sutarti su šalies valdžia dėl tolesnio Zoknių oro uosto naudojimo, ant bankroto ribos atsidūrė ir savivaldybės įmonė „Šiaulių aerouostas“.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

1997 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
1997
Akmenės rajono taryba 1990–1995 m.

Akmenės rajono savivaldybės taryba – Akmenės rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. Pilnas pavadinimas – Akmenės rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Akmenės rajono taryba, nuo 1994 m. liepos mėn. Akmenės rajono savivaldybės taryba.

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Akmenei priskirtas žemesniosios pakopos savivaldybės statusas.

Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.

Rinkimai įvyko 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pakartotiniai rinkimai į neužimtas deputatų vietas vyko gegužės 19 d. ir lapkričio 24 d.

Tarybos pirmininku išrinktas Kazimieras Pakeltis.

Nuorodos 
Oficiali svetainė

1990
1990 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
Užlieknės Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia

Užlieknės Šventos Marijos Magdalietės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Užlieknės kaime, 7,5 km į vakarus nuo Viekšnių, Šventupio (Ventos kairiojo intako) kairiajame krante. Liaudies architektūros formų.

Istorija 
Koplyčia Užlieknėje žinoma nuo 1784 m. Kanauninkas Kasparas Bytautas 1807 m. pastatė naują medinę, kuri 1857 m. buvo perstatyta; priklausė Viekšnių parapijai. Dukart per metus (gegužės ir liepos mėn.) vykdavo atlaidai.

1931 m. užliekniškė Januškaitė savo 24 ha ūkį pavedė šventovei, į ją buvo paskirtas klebonas ir Užlieknė tapo bažnytkaimiu. 1931 m. lapkričio 13 d. bažnyčia iš senosios vietos buvo perkelta į dovanotąją žemę (maždaug 300 m nuo buvusios vietos) – Medžialenkės kaimo statybininkui P. Garaliui vadovaujant, ji buvo užkelta ant apvalių rąstų ir perridenta. Pastatas buvo atnaujintas, o šventorius aptvertas. Tarpukaryje garsėjo Šv. Marijos Magdalietės atlaidais (liepos 22 d.), bažnyčioje klebonavo kun. Liaudanskis, kun. Stanislovas Ercius, kun. Kazimieras Vilkickas (abu pastarieji palaidoti Užlieknėje) ir kt. 

2007 m. kovo pradžioje bažnyčia smarkiai apdegė.

Architektūra 
Pastatas liaudiškos architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštis. Įrengti keturi altoriai. Šventoriaus tvora medinių statinių. Prie vartų stovi 1904 m. metalinis kryžius, atgabentas iš senosios bažnyčios vietos. Į Kultūros vertybių registrą įrašyti: šviestuvas, du altoriai ir pavieniai paveikslai.

Galerija

Šaltiniai 

 Viekšnių bažnyčios praeitis // Verslas 1937 m. liepos 16 d., Nr. 29–30 (283–284), psl. 4
 Užlieknės Šv. Marijos Magdalietės parapija // telsiuvyskupija.lt
 Mažeikių kraštą garsinančios bažnyčios – Užlieknės Šv. Marijos Magdalietės // www.budas.lt  

Mažeikių rajono bažnyčios
Akmenės rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Akmenės rajono savivaldybės taryba – Akmenės rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1995 m. kovo 25 d.

Teisinis pagrindas 
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Buvo panaikintos savivaldybių pakopos, iki 25 sumažintas savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Rinkimuose dalyvavusios partijos

Tarybos nariai

Nuorodos 
Oficiali svetainė

1995
1995 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
Akmenės rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Akmenės rajono savivaldybės taryba – Akmenės rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d. vadovaujantis 1996 m. gruodžio 23 d. pakeistu Savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Taip pat buvo pakeista Konstitucija, tarybų kadencija prailginta iki 3 metų.

Rinkimuose dalyvavusios partijos

Tarybos nariai

Nuorodos 
Oficiali svetainė

1997
1997 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
Neriungris

Neriungris (, ) – miestas Rusijoje, Jakutijos pietuose, 740 km nuo Jakutsko, Stano kalnagūbryje, prie Neriungrio upės (Lenos baseinas). 65,8 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Akmens anglių gavyba. Yra šiluminė elektrinė. Mašinų, statybinių medžiagų pramonė. Šalia miesto praeina Lenos plentas, o gretimoje Berkakito gyvenvietėje yra geležinkelio stotis. Neriungris įkurtas 1975 m.

Nuorodos 
 www.nerungri.ru 

Jakutijos miestai
Lėlaičiai (Tirkšliai)

Lėlaičiai (arba Lielaičiai, Lelaičiai) – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Užlieknės, kaimas prie Ventos, tarp Užlieknės ir Pavenčių k.-Viekšnių vieškelio. Kaimo rytiniu pakraščiu teka Pievys, yra jo užtvanka, sudegusio malūno liekana, peri gulbės, kurias globoja užtvankos savininkė Emilija Elekšienė. Dar vieni Lėlaičiai Mažeikių rajone yra Šerkšnėnų seniūnijoje.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Juozas Elekšis (1931–2022) – žurnalistas, poetas.

Galerija

Šaltiniai 

 

Mažeikių rajono savivaldybės gyvenvietės
Mirnas (Jakutija)

Mirnas () – miestas Rusijoje, Jakutijos vakaruose, prie Ireliacho upės (Viliujo baseinas), 1207 km nuo Jakutsko. Rajono centras. 39,4 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Statybinių medžiagų, maisto pramonė. Gyvenvietė įkurta 1955 m., apylinkėse radus deimantų. Tai didžiausia šalyje deimantų kasykla. 1959 m. gavo miesto statusą. Keliais sujungtas su Lenos ir Viliujo upėmis.

Nuorodos 
 Oficiali rajono svetainė 

Jakutijos miestai
Lenskas

Lenskas () – miestas Rusijoje, Jakutijos vakaruose, Lenos kariajame krante, 840 km nuo Jakutsko. Rajono centras. 24,6 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Istorija 

Gyvenvietė šalia Lenos įkurta dar iki 1663 m. ir vadinosi Muchtuja (Мухтуя). 1963 m. pervadintas į Lenską ir gavo miesto statusą. Svarbus medienos kirtimo, apdirbimo ir eksporto centras. Upių uostas. Keliu sujungtas su Mirnu ir Viliujo upe.

Nuorodos 
Oficiali svetainė 
Miesto portalas

Jakutijos miestai
Užventė

Užventė – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, šalia kelio , 1,5 km į pietus nuo Viekšnių. Iš pietų pusės supa Kegrių miškas. Seniūnaitijos centras.

Gyventojai 
1923 m. buvo 18 ūkių ir 112 gyventojų, 1959 m. – 64, 1970 m. – 123, 1979 m. – 160, 1987 m. – 275 gyventojai. 1971 m. kaime iš viso buvo 16 kiemų. Vėlesnių metų ūkių ir gyventojų skaičius: 1996 m. – 132 ūkiai ir 363 gyventojai, 1998 m. – atitinkamai 144 ir 356, 2000 m. – 124 ir 372.

Šaltiniai

Nuorodos 

Mažeikių rajono savivaldybės gyvenvietės