Insultas

Insultas – ūminis židininis galvos smegenų kraujotakos sutrikimas (ištinkantis per kelias minutes, valandas), pasireiškiantis židininiais neurologiniais simptomais, išliekančiais ilgiau kaip 24 val. nuo simptomų pradžios arba gali baigtis ligonio mirtimi per daug trumpesnį laikotarpį dėl smegenų kraujotakos sutrikimo. Prie insultų yra priskiriama smegenų infarktas, kraujo išsiliejimas į smegenis ir subarachoidinį išsiliejimą, turinčių etiopatogenetinių ir klinikinių skirtumų.

Pagal simptomų trukmę insultai yra skirstomi į:
 Praeinantis smegenų išėmijos priepuolis (ūminis fokalinis galvos smegenų ar tinklainės kraujotakos nepakankamumas,pasireiškiantis židininiais neurologiniais simptomais,visai išnykstančiais per 24 valandas nuo susirgimo pradžios).
 Reversinis išėminis neurologinis deficitas (dažnai išskiriama tarpinė kategorija tarp praeinančio smegenų išėmijos priepuolio ir smegenų infarkto,kada simptomai išlieka ilgiau negu 24 valandas,tačiau visai išnyksta be padarinių per 3 savaites.)
 Smegenų infarktas (židininiams simptomams užsitęsus ilgiau negu 24 valandas ir visai neišnykstant, pagal dabartinę Tarptautinę ligų klasifikaciją, ūminis smegenų kraujotakos pažeidimas vadinamas smegenų infarktu).
Pagal mirtingumą smegenų kraujagyslių susirgimai užima antrą vietą nuo kraujotakos sistemos susirgimų, po išėminės širdies ligos.

Istorija 

Pirmu užsiminimu apie insultą yra laikomi aprašymai,padaryti Hipokrato 460 – tais metais iki mūsų eros, kuriuose kalbama apie samonės praradimo atvejį galvos smegenų susirgimo pasekoje. 
     
Ateityje romėnų gydytojas Galenas aprašė simptomus,kurie prasideda netikėtai praradus samonę ir pavadino juos terminu ἀποπληξία - <smūgis>, (tarptautiniame žodine verčiama gr. apoplēxia – paralyžius). Nuo to laiko terminas <apopleksija> gana tvirtai ir ilgam atsiranda medicinoje ir reiškia ūminį galvos smegenų kraujotakos sutrikimą.

1628 metais anglų medikas ir fiziologas Viljamas Harvėjus, pirmasis sistemingai aprašė kraujotakos ratą ir širdies svarbą kraujotakai. Šios žinios ir buvo pagrindu ieškant insulto atsiradimo priežasčių bei kraujagyslių reikšmės šiame procese.

Didelį indelį į insulto potogenezės supratimą padarė vokiečių mokslininkas Rudolfas Virchovas. Jis pirmasis pavartojo
terminus < trombozė > ir < embolija >. Šie terminai ir dabar yra pagrindiniai insulto diagnostikoje, gydyme bei profilaktikoje. Vėliau jis taip pat nustatė, kad arterijų trombozė yra ne uždegimo procesas,o kraujagyslės sienelės užtaukėjimas ir tai priskyrė aterosklerozei.

Epidemiologija 
Dažniausiai ligoniams įvyksta išeminis insultas (smegenų infarktas). Išeminiai insultai sudaro 70–85٪ visų insultų atvejų, hemoraginiai insultai (kraujo išsiliejimas į smegenis) sudaro 20 – 25٪ visų insultų atvejų, netrauminiai subarachnoidiniai insultai (šiuo atveju  į subarachnoidinį tarpą kraujas išsilieja iš smegenų minkštųjų dangalų kraujagyslių tarp pia mater ir arochnoidea) sudaro - 5٪ visų insulto atvejų. Šiuo metu insultas yra pagrindinė neurologijos socialinė – medicininė problema. Kiekvienais metais insulto liga pasaulyje suserga apie 6 mln. žmonių, vien Rusijoje 450 tūks. žmonių,tai yra kas 1,5 min. kažkurį tai vieną Rusijos gyventoją ištinka insultas. Didžiausiuose Rusijos miestuose per parą šia liga suserga apie 100–120 žmonių. Dabartiniu metu insultas yra viena iš pagrindiniu žmonių neįgalumo priežasčių. Po įvykusio insulto 70 – 80٪ išgyvenusių žmonių tampa neįgaliaisiais, iš kurių apytiksliai 20–30٪ žmonių reikalinga pastovi priežiūra. Mirtingumas labai daug priklauso nuo gydymo eigos ir sąlygų ūmiame ligos laikotarpyje. Per pirmas 30 dienų ligonių, kuriuos ištiko insultas, mirtingumas yra 35٪. Stacionare gydomų ligonių mirtingumas yra 24٪, o namuose besigydančių - 43٪. Per metus maždaug apie 50٪ ligonių miršta. Bendrai insulto liga pagal mirtingumo priežastį yra antrą pasaulyje (po ūmių širdies ligų). XXI amžiaus pradžioje Rusijoje matomas mirtingumo nuo insulto ligos sumažėjimas, tačiau ši tendencija kituose valstybėse (JAV, Vakarų Europa) daug reikšmingesnė,nes aktyviai gydomos kraujo spaudimo ligos, mažėja maisto produktų,turinčių aukštą cholesterolio kiekį,vartojimas.

Insulto tipai 

 Išeminis (arba smegenų infarktas) – (kraujotaka sutrinka dėl kraujagyslės užsikimšimo).
 Hemoraginis (smegenų kraujotaka sutrinka plyšus smegenų kraujagyslei).
 Subarachnoidinis (plyšus kraujagyslei smegenų paviršiuje ir prikraujavus tarp smegenų ir smegenų dangalų). 
Pagal tarptautinius tyrimus santykis tarp išėminio ir hemoraginio insultų apytiksliai yra 4:1–5:1 (70 – 85٪    ir 15–20٪) .

Išeminis insultas 

Išeminis insultas (arba smegenų infarktas) . Dažniausiai ištinka ligonius vyresnius kaip 60 metų, kurie yra persirgę miokardo infarktu, reumatinėmis širdies ydomis, širdies ritmo sutrikimais, cukriniu diabetu. Didelę reikšmę išeminio insulto progresavimui turi kraujo reologinių savybių pakitimai,magistralinių arterijų patologija. Dažniausiai išeminis insultas įvyksta nakties metu neprarandant sąmonės. 

Etiopatogenezė 

Išeminio insulto pagrindinė priežastis – tai ateroskleroziniai pakitimai smegenų kraujagyslėse. Paprasčiau tariant, kraujagyslės smegenyse susiaurėja, o kraujo tėkmė jose sulėtėja. Neuronai (smegenų ląstelės) pradeda badauti – joms trūksta deguonies ir gliukozės. Toje sutrikusios kraujotakos zonoje prasideda uždegimas ir ląstelės žūva. Kraujagyslės gali užsikimšti krešuliu, atkeliavusiu iš, pavyzdžiui, širdies (embolizacija). Kartais pasitaiko ir retų priežasčių (riebalinė embolija, oro embolija, kraujagyslių spazmas), o kai kuriais atvejais priežasties nepavyksta nustatyti. Išėminis galvos smegenų insultas klasifikuojamas į šias rušis:
 Aterotrombinės kilmės išėminis insultas. 
 Kardioembolinis išėminis insultas.
 Hemodinaminis išėminis insultas.
 Lakunarinis išėminis insultas.
 Insultas įvykęs dėl kitos nežinomos etiologijos.

Aterotrombinės kilmės išeminis insultas, įvyksta esant stambaus arba vidutinio dydžio cerebralinių arterijų aterosklerozei. Aterosklerozė – tai lėtinė uždegiminė liga, kai dėl arterijų sienelėse besikaupiančių riebalų ir kalcio, susidaro opėjančios ir randėjančios plokštelės. Jos siaurina kraujagyslių spindį ir sukelia kraujotakos sutrikimą (gali susidaryti trombas). Galima arterijų embolija – tai staiga sutrikęs kraujo pritekėjimas į organą ar kūno dalį, dažniausiai sukeltas kraujo krešulio. Kuomet susiformuoja embolas, kuris juda kraujagyslėmis, yra galimybė, kad siauresnio spindžio kraujo induose jis užstrigs ir sutrikdys kraujo cirkuliaciją. Šis insultas progresuoja pakopomis, vis didėjančia simptomatika kelių valandų ar net parų laikotarpyje. Dažnai įvyksta miego metu.

Kardioembolinis išeminis insultas, įvyksta pilnai arba dalinai trombui užkimšus galvos smegenų arteriją. Toks insultas įvyksta labai netikėtai.

Hemodinaminis išeminis insultas, įvyksta dėl sutrikusios smegenų perfuzijos. Ji gali būti susijusi ir su sisteminio arterinio kraujo spaudimo svyravimu, lemiančiu smegenų kraujotakos redukciją, o hemodinaminės krizės gali rodyti artėjantį insultą arba sukelti kartotinį. Tačiau ir pats insultas gali lemti kardiologines komplikacijas: ūminį miokardo infarktą, ūminius širdies ritmo sutrikimus. Dažnu atveju ūminio insulto stadijoje miakardo infarktas nepasireiškia tipiniais simptomais ir pacientas miršta. Taigi, insultą patyrę pacientai turi būti aktyviai stebimi ir dėl galimo miokardo infarkto. Daugumai pacientų ūminio insulto stadijoje išsivystę įvairūs širdies ritmo ir kvėpavimo funkcijos sutrikimai blogina poinsultinį periodą. Antai prieširdžių virpėjimas laikytinas išėminio infarkto hemoraginės transformacijos bei tolesnio gyvenimo kokybės blogėjimo rizikos veiksniu. Prie šios rūšies priskiriami insultai įvykę dėl kitų priežasčių (pvz., arterinė disekacija, fibromuskulinė displazija, maišelinė aneurizma, arterinė-veninė malformacija, cerebrinė veninė trombozė (nustatyta angiografiškai), hematologinės priežastys (policitemija, trombocitemija ir kt.), migrena (migrena anamnezėje ir insultas įvykes migreninio priepuolio metu) ir kitos retesnės insulto priežastys.

Lakunarinis išėminis insultas, įvyksta pažeidus nedideles perforuojančias arterijas. Kaip taisyklė, tai įvyksta esant padidintam kraujo spaudimui, palaipsniui, kelių valandų laikotarpyje. 

Insultas įvykęs dėl kitos nežinomos etiologijos, kai ne vienas is minėtųjų veiksnių nėra insulto priežastis, taigi insulto priežastis nenustatyta; gali būti, kad insulto priežasčių daugiau negu viena (pvz., pacientai su potencialiu kardioembolijos šaltiniu ir stambiųjų ar smulkiųjų kraujagyslių ligos).

Hemoraginis insultas (kraujo išsiliejimas į smegenų audinį) 

Kraujo išsiliejimas į smegenų audinį – labiausiai paplitusi hemoraginio insulto rūšis. Dažniausiai ištinka 45–60 metų žmones, jau sergančius hipertonine liga, smegenų kraujagyslių ateroskleroze bei kitais kraujo susirgimais. Šios ligos požymiai - karščio jausmas,sustiprėjęs galvos skausmas, regėjimo sutrikimai būna retai. Insultas dažniausiai įvyksta staiga, dienos metu, esant padidėjusioms emocijoms arba dirbant sunkų darbą. Etiopatogenezė

Kraujo išsiliejimas į smegenis paprastai įvyksta dėl galvos smegenų aneurizmos (nuo 50–85٪ atvejų)  – tai nenormalus kraujagyslės dalies išsiplėtimas. Susilpnėjus ar susisluoksniavus kraujagyslės sienelei, ji išsipūčia lyg maišelis ar balionas. Pavojingiausia, kad ta vieta bet kada gali plyšti ir kraujas užlieti smegenis. Tokiais atvejais daugiau nei pusė žmonių miršta, išgyvenusieji patiria begalę komplikacijų, dėl ko pasekmės būna itin sunkios. Tolesnė būklė priklauso nuo to, kaip greitai bus atlikta operacija. Smegenų kraujagyslių aneurizmos dažniausiai nustatomos vyresnio amžiaus žmonėms. Taip pat toks kraujo išsiliejimas į smegenis gali būti ir galvos traumos pasekmė.

Kraujo išsiliejimas į smegenis gali būti ir kitų patologinių pakitimų pasekmė. Tai yra galvos smegenų arterioveninė malformacija – reta įgimta smegenų patologija, kuriai būdingos patologinės arterijų jungtys su venomis, pro kurias arterinis kraujas patenka į smegenų venas aplenkdamas normalų kapiliarų tinklą. Dėl to vystosi struktūriniai ir funkciniai pokyčiai galvos smegenyse ir jų kraujagyslėse, kurie nulemia šios ligos klinikinę eigą. Taip pat dažnai kraujo išsiliejimo į smegenų audinį priežastis yra hipertoninės ligos ir smegenų kraujagyslių aterosklerozės derinys. Kraujas išsilieja ir tada, kai sergama vien hipertonine liga, bet taip būna rečiau, negu aukščiau minėtu atveju. Tada, veikiant įvairiausiems faktoriams,gali išsivystyti hemoragija. Paprastai tai būna susiję su psichine trauma, emocijomis, susijaudinimu, sunkiu fiziniu darbu, sunkaus daikto pakėlimu, kosėjimu, vėmimu, defekacija, užkietiejusiais viduriais, maudymusi vonioje, lytiniu aktu ir kt. Mat tada, nors ir trumpam,bet labai padidėja ir staiga sumažėja kraujospūdis smegenyse. 

Kraujo išsiliejimo smegenyse priežastis gali būti ir kraujo ligos (leukemija,hemoraginė diatezė,hemofilija,Verlhofo liga ir kt.),nes tada pakinta kraujo krešumo sistema ir atsiranda polinkis kraujuoti. Pasitaiko ir neaiškios etiologijos kraujo išsiliejimų.

Subarachnoidinis insultas (kraujo išsiliejimas į subarachnoidinį tarpą) 
Šiuo atveju į subarachodinį tarpą kraujas išsilieja iš smegenų minkštųjų dangalų kraujagyslių tarp pia mater ir arachnoidea.

Etiologija ir potogenezė

Dažniausiai, apie 50٪ ligonių,ligos priežastis būna trūkus įgimtai aneurizmai,kuri esti susijusi su kraujagyslės formavimosi defektu ar infekcine liga intrauterininiu periodu. Tačiau neretai šią ligą lemia trauma,kolagenozės,galvos smegenų kraujagyslių aterosklerozė,hipertoninė liga, rečiau – kraujo,infekcinės ligos (tymai,gripas ir kt.), intoksikacijos .Šios ligos patogenezei didelę įtaką turi ilgai trunkąs galvos smegenų kraujagyslių spazmas. Jis susidaro dėl to,kad iš irstančių trombocitų išsiskiria serotinas.

Kraujas į subarachnoidinį tarpą išsilieja staiga. Išsiliejęs kraujas plačiai paplinta po subarachnoidinį tarpą ir greitai sukreša. Kraujo krešuliai padengia didelę smegenų pusrutulio dalį „raudonos kepurės“ pavidalu ir išoriniame, ir vidiniame paviršiuje, ypač smegenų pamato srityje. Ligoniui prodrominių reiškinių (aptemsta akyse, galvos svaigimas bei skausmai, ūžimas ausyse) retai kada būna. Paprastai ligonis pajunta „smūgį“ į galvą lyg kokiu kietu,buku daiktu,jam labai pradeda skaudėti (ypač kaktos, pakaušio, nugaros srityse) bei svaigti galva, atsiranda pykinimas,vėmimas ir jis keletui minučių ar valandų praranda sąmonę (ilgam sąmonė prarandama retai). Ji sugrįžta pamažu.Ligonis kurį laiką būna dezorientuotas,susijaudinęs, euforiškas, o kartais,priešingai, vangus, apatiškas. Tai priklauso nuo intrakranialinio spaudimo būklės.Tačiau pasitaiko atvejų, kai ligonis sąmonės nepraranda, net vaikšto kelias valandas ar dienas. Tada liga nustatoma sunkiau. Kadangi išsiliejęs kraujas nelabai pažeidžia smegenų medžiagą, tai ryškių atskirų smegenų dalių funkcijos išnykimo simptomų nebūna. Dėl padidėjusio intrakranialinio spaudimo akių dugne neretai atsiranda oedema papilae n.optici ir nedidelių kraujosrūvų. Antrą ligos dieną dėl išsiliejusio kraujo rezorbacijos pakyla kūno temperatūra, tačiau ji nebūna aukšta nuo 37,5 iki 38 ºC ir po kelių dienų sunormalėja. Aukšta  39-40 ºC temperatūra pasitaiko labai retai. Ligonio pulsas esti suretėjęs dėl padidėjusio intrakranialinio spaudimo.

Būdingiausias ligos požymis – kruvinas smegenų skystis, todėl ligoniams reikia atlikti juosmeninę punkciją ir ištirti smegenų skystį.

Ligonio sveikatai gerėjant,meninginiai simptomai silpnėja,atsistato sutrikusios smegenų veiklos funkcijos, ir jis po 3–5 savaičių visiškai pasveiksta.Tačiau, kai ligos eiga yra sunki,ligonis gali mirti. Visada bloga prognozė būna,jeigu išsiliejęs kraujas patenka ir į smegenų skilvelius, ypač ketvirtąjį. Tada ligonis sąmonės neatgauna, greitai sutrinka kvėpavimas bei širdies veikla, ir jis miršta pirmomis ligos dienomis. Bloga prognozė būna ir trūkus stambiai kraujagyslei ar pasikartojus kraujavimui (tai ypač dažnai pasitaiko, kai yra aneurizmų). Kad į subarachnoidinį tarpą pakartotinai išsiliejo kraujas,matyti iš staiga pablogėjusios ligonio sveikatos    (sustiprėję galvos skausmai, vėl atsiradęs pykinimas, vėmimas, paryškėję meningininiai simptomai, susilpnėję sausgyslių refleksai, pakilusi temperatūra ir nugaros smegenų skystyje atsiradęs šviežias kraujas). Visada ligos eiga komplikuojasi ir prognozė būna blogesnė, kai yra ryški kraujagyslių aterosklerozė, širdies veiklos dekompensacija, cukrinis diabetas ir sutrinka inkstų funkcijos.

Simptomai ir požymiai 
Insulto simptomai atsiranda staiga ir įvairiems žmonėms gali būti skirtingi. Simptomai priklauso nuo pakenktos smegenų zonos. Kartais ligonis prieš kraujo išsiliejimą (ypač jeigu kraujas išsilieja iš lėto) pajunta galvos svaigimą, sunkumą bei skausmus,pykinimą,vėmimą,mirgėjimą akyse,baimę,vienos kūno pusės galūnių tirpimą,pareztezijas,kalbos sutrikimus. Kartais kraujas išsilieja į akies tinklainę,atsiranda traukuliai, kartais – jokių simptomų nebūna. Ligonis staiga netenka sąmonės ir krinta.Simptomai trunka nuo kelių minučių iki 24 valandų ir visiškai praeina. Praeinantis galvos smegenų kraujotakos sutrikimas nurodo didelę insulto riziką.

Dažniausiai pasireiškia šie simptomai:
 vienos kūno pusės ar jos dalies nusilpimas, paralyžius ar jutimo sutrikimas joje;
 neaiški kalba, pasunkėjęs tinkamų žodžių radimas, kalbos suvokimas;
 staiga atsiradęs neaiškus matymas, dvejinimasis;
 staiga atsiradęs galvos svaigimas, pusiausvyros sutrikimas;
 staiga prasidėjęs stiprus galvos skausmas ar neįprastas skausmas, kurį lydi kaklo raumenų įtempimas, šviesos baimė, pykinimas ar pakitusi sąmonės būklė;
 sumišimas, atminties sutrikimas, erdvinės orientacijos, suvokimo sutrikimas.

Pirma pagalba įvykus insultui 
Insultas, dar kitaip vadinamas smegenų infarktu - pavojinga organizmo būklė, kuri gali baigtis mirtimi arba turėti sunkių negrįžtamų pasekmių. Todėl labai svarbu žinoti, ką daryti, kad galėtumėte padėti žmogui, kurį ištiko insultas.

Pirmiausia, kad padėtumėte tokiam ligoniui, reikia gerai žinoti, kokiais simptomais pasireiškia smegenų insultas.

Smegenų kraujotakos sutrikimai dažniausiai pasireiškia:
 Sąmonės netekimu.
 Dažniausiai vienos pusės veido paralyžiumi.
 Sutrikusia pusiausvyra, judėjimu.
 Dezorientacija, sumišimu.
 Kalbos, atminties sutrikimu.
 Pykinimu, vėmimu.
 Galvos svaigimu, skausmu.
Pastebėjus, jog šalia esančiam žmogui staiga atsirado aukščiau išvardinti simptomai, reikėtų įtarti, jog tam žmogui sutriko kraujotaka smegenyse. Tokiu atveju būtina kuo skubiau kviesti greitąją pagalbą. Kol laukiate greitosios pagalbos, patariama paprašyti ligonio atlikti tris veiksmus:
 
10 sekundžių kilnoti rankas (užsimerkus). Viena ligonio ranka nukrinta greičiau nei kita. 

 
Parodyti dantis ir/arba juoktis. Ištikus insultui ligonio viena veido pusė juda skirtingai nei kita.

 

Pakartoti jūsų pasakytą sakinį. Pvz. Šiandien labai gražiai šviečia saulė. Ligoniai dažniausiai negali pakartoti pasakyto sakinio, kalba neaiškiai, mikčioja, vartoja neteisingus žodžius arba išvis nekalba.

Jei žmogus negali atlikti bent vieno iš šių veiksmų, tikimybė, kad jį ištiko insultas, lygi net 72 proc.!

      Tokiu atveju, ligonį (jei įmanoma) reikia pakelti ir paguldyti ant lovos. Svarbu, kad gulinčio ligonio galva būtų pakelta ne mažiau kaip 30 laipsnių nuo lygaus paviršiaus. Jei ligonio kaklą veržia drabužiai - atlaisvinkite apykaklę. Ligoniui praradus sąmonę ar vemiant - būtinai paguldykite jį ant šono. Jokiu būdu nepalikite ligonio vieno, kol atyks greitoji medicinos pagalba. Visą šį laiką atidžiai stebėkite ligonio gyvybines funkcijas. Joms sutrikus - pradėkite dirbtinį gaivinimą. Atvykus greitosios pagalbos gydytojui, pasakykite tikslų ar bent apytikslį laiką, kada ligoniui pasireiškė pirmieji ligos požymiai.

Jei nėra galimybės iškviesti greitosios pagalbos - kuo skubiau gabenkite pacientą į artimiausią ligoninę.

Taip pat reikėtų nepamiršti, jog insultas gali ištikti bet kurio amžiaus žmones. Deja, kuo toliau, tuo dažniau insultas ištinka jaunus ir prieš tai gerai besijautusius žmones. Todėl pastebėję insultui būdingus simptomus - nedvejokite ir stenkitės kuo skubiau suteikti pirmąją pagalbą.

Rizikos faktoriai 

Be jokios abejonės, niekas nėra apsaugotas nuo insulto. Vis dėlto reikėtų atkreipti dėmesį, kokie gi yra pagrindiniai rizikos faktoriai, padidinantys insulto riziką:
 Amžius. Nors tai vienas pagrindinių rizikos faktorių, dažniausiai insultu linkę sirgti žmonės, turintys keleto rizikos faktorių sumą. Vis dėlto dažniausiai insultu serga vyresni nei 55 metų žmonės, ypač jei jie nutukę, turi aukštą kraujospūdį ir cholesterolio kiekį kraujyje, rūkoriai, sergantys diabetu ir t. t.
 Praeinanti išeminė ataka (Transient Ischemic Attack). Tai rimtas įspėjimas apie gresiantį insultą. Nepradėjus tinkamos medicininės pagalbos, dažnai ištinka insultas per artimiausius 12 mėnesių.
 Etniškumas. Amerikos mažumos (Amerikos afrikiečiai, Lotynų amerikiečiai, Amerikos indėnai) labiau linkę sirgti insultu.
 Širdies ligos ir širdies infarktas. Ligoniai, sergantys širdies liga, neseniai sirgę miokardo infarktu, turi padidintą riziką sirgti insultu. Tai akivaizdu, nes šie ligoniai dažnai turi tuos pačius rizikos faktorius: rūko, padidėjęs kraujospūdis, nutukę, serga diabetu ir t. t. Taip pat žinotina, kad, jei tenka daryti širdies kraujagyslių angiogramą ir angioplastiją (procedūrą, kurios metu įvedamas kateteris į širdies krujagysles, įšvirkščiama specialaus kontrasto, nustatoma susiaurėjusi kraujagyslės vieta ir, reikalui esant, ji praplečiama, ir toje vietoje paliekamas stentas), tai sukelia 2–5 proc. riziką susirgti insultu. Be to, antikoaguliantai (kraują skystinantys vaistai) padidina hemoraginio insulto riziką. Prieširdžių virpėjimas sukelia rimtą pavojų, kad gali susiformuoti kraujo krešuliai (trombai), kurie vėliau gali sukelti trombembolinį insultą.
 Aukštas kraujospūdis. Pasak medicinos ekspertų, galima būtų išvengti iki 40 proc. visų insultų, jei kraujo spaudimas būtų tinkamai kontroliuojamas. 
 Rūkymas padidina riziką sirgti insultu daugiau nei 2 kartus. Rūkymas didina kraujo spaudimą, sumažina ,,gero’’ cholesterolio kiekį, paspartina aterosklerozę.
 Diabetas padidina išėminio insulto riziką. Diabetu sergantys žmonės dažniausiai miršta nuo širdies ligų ir insulto. Gera diabeto kontrolė gali atitolinti insultą, bet, nepaisant visų pastangų, vis dėl to rizika yra didesnė.
 Nutukimas ir mažas fizinis aktyvumas yra labai svarbus rizikos faktorius.
 Aukštas cholesterolis, mažas ,,gero’’ cholesterolio kiekis paspartina aterosklerozę ir tikrai padidina insulto riziką.
 Psichikos sutrikimai ir emociniai veiksniai, depresija, didelis emocinis stresas.
 Infekcijos ir uždegimas. Žmonės, persirgę smegenų ar smegenų dangalų infekcijomis, taip pat turintys dantenų uždegimą, dantų uždegimą, chroninį sinusitą, gali 20 proc. dažniau susirgti insultu.
 Anabolinių steroidų vartojimas.
 Nėštumas.
 Kontraceptinių vaistų vartojimas.
 Kaklo procedūros, tokios kaip chiropraktinis kaklo manipuliavimas, gydomasis masažas ir panašiai.

Literatūros šaltiniai 
 Nervų ligos (I. Avižonienė, A. Jocevičienė, V. Kuliukas, V. Ostrauskas, R.Parnarauskienė, P. Visockas 1979 m.).
 Įvairūs moksliniai straipsniai.