joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mažučiai (Pilviškiai)

Mažučiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Alksnėnų, prie geležinkelio Kaunas–Kybartai, šalia kelio . Seniūnaitijos centras. Stovi Mažučių koplyčia.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilkaviškio rajono savivaldybės gyvenvietės
2003 m. CONCACAF Aukso taurė

2003 m. CONCACAF Aukso taurė – septintasis CONCACAF Aukso taurės turnyras, 2003 m. liepos 12-27 d. vykęs JAV ir Meksikoje. Turnyre dalyvavo 12 komandų: 10 iš CONCACAF zonos, ir 2 iš CONMEBOL (Kolumbija ir Brazilijos U-23 rinktinė).

Čempionais tapo meksikiečiai, finale po auksinio Daniel Osorno įvarčio nugalėję brazilus.

Stadionai 

Čempionato varžybos vyko 2 JAV ir 1 Mesikos stadione.

Grupių turnyras

A grupė 

  1 – 0 
  2 – 1 
  0 – 0

B grupė 

  0 – 1 
  0 – 2 
  1 – 1

C grupė 

  2 – 0 
  0 – 2 
  1 – 0

D grupė 

  1 – 0 
  2 – 0 
  3 – 0

Atkrintamosios varžybos

Rezultatyviausi žaidėjai 
4 įvarčiai
  Walter Centeno
  Landon Donovan
3 įvarčiai
  Kaká
  Jared Borgetti
  Brian McBride

Nuorodos 
 RSSSF statistika

2003 sporte
CONCACAF Aukso taurė
Meksikos futbolo varžybos
Kotbusas

Kotbusas (, ) − miestas Vokietijoje, Brandenburge, 125 km į pietryčius nuo Berlyno, prie Šprė upės. Įsikūrę Vattenfall Europe AG, ABB, Deutsche Bahn AG padaliniai. Veikia chemijos, vaistų pramonė, architektūros firmos. Apylinkėse veikia keletas didelių elektrinių – „Schwarze Pumpe“ (1600 MW), „Boxberg“ (1900 MW) ir „Jänschwalde“ (3000 MW).

Nuo 1991 m. mieste veikia Brandenburgo technikos universitetas – jauniausias technikos universitetas Vokietijoje. Lužicos taikomųjų mokslų aukštoji mokykla, Fraunhoferio tyrimų institutas. Miestas įeina į Sorbų gyvenamąją sritį, be vokiečių kalbos, oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.

Istorija 

Vietovė gyvenama beveik du tūkstančius metų. III–IV a pradėjo keltis germanų gentys, nuo VI a – slavų. XI–XII a gyvenvietė išaugo į miestą. Manoma, kad tarp 1216–1225 m. gavo miesto teises. XIV a. apsitvėrė siena. Per Trisdešimties metų karą smarkiai nuniokotas. 1648 m. tebuvo likę keli šimtai žmonių. XVIII a atsikėlė hugenotai, miestas suklestėjo. 1815 m. atiteko Prūsijai. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, 1945 m., subombarduotas amerikiečių. Po karo priklausė VDR.

Sportas 
 FC Energie Cottbus (futbolas)

Brandenburgo miestai
2002 m. CONCACAF Aukso taurė

2002 m. CONCACAF Aukso taurė – šeštasis CONCACAF Aukso taurės turnyras, 2002 m. sausio 18-vasario 2 d. vykęs JAV. Turnyre dalyvavo 12 komandų: 10 iš CONCACAF zonos, ir 1 iš CONMEBOL (Ekvadoras) ir 1 iš AFC (Pietų Korėja).

Čempionais tapo amerikiečiai, finale 2-0 nugalėję Kosta Rikos vienuolikę.

Čempionato metu 2 Kubos rinktinės žaidėjai (Alberto Delgado ir Rey Angel Martinez) pabėgo iš komandos ir pasiprašė politinio prieglobsčio JAV.

Stadionai 

Čempionato varžybos vyko 2 JAV stadionuose.

Grupių turnyras

A grupė 

  0 – 1 
  3 – 1 
  0 – 1

B grupė 

  2 – 1 
  0 – 1 
  0 – 0

C grupė 

  0 – 2 
  1 – 1 
  0 – 1

D grupė 

  0 – 2 
  0 – 2 
  0 – 2

Atkrintamosios varžybos

Rezultatyviausi žaidėjai 
4 įvarčiai
  Brian McBride
3 įvarčiai
  Kevin McKenna
2 įvarčiai
  Rolando Fonseca
  Ronald Gomez
  Paulo Wanchope
  Álex Aguinaga

Nuorodos 
 RSSSF statistika

2002 sporte
CONCACAF Aukso taurė
2000 m. CONCACAF Aukso taurė

2000 m. CONCACAF Aukso taurė – penktasis CONCACAF Aukso taurės turnyras, 2000 m. vasario 12-27 d. vykęs JAV. Turnyre dalyvavo 12 komandų: 9 iš CONCACAF zonos, 2 iš CONMEBOL (Kolumbija ir Peru) ir 1 iš AFC (Pietų Korėja).

Čempionais tapo kanadiečiai, finale 2-0 nugalėję Kolumbijos vienuolikę.

Stadionai 

Čempionato varžybos vyko 3 JAV stadionuose.

Grupių turnyras

A grupė 

    1 – 0    
    2 – 0     
    2 – 0

B grupė 

    3 – 0    
    1 – 1    
    1 – 0

C grupė 

    4 – 0    
    4 – 2     
    1 – 1

D grupė 

    2 – 2    
    0 – 0     
    2 – 2

Atkrintamosios varžybos

Rezultatyviausi žaidėjai 
4 įvarčiai
 Carlo Corazzin
3 įvarčiai
 Carlos Pavon
2 įvarčiai
 Roberto Palacios
 Arnold Dwarika
 Cobi Jones

Nuorodos 
RSSSF statistika

2000 sporte
CONCACAF Aukso taurė
Slovėnijos geografija

Slovėnija – valstybė Pietų Europoje; žemyninės Europos, Balkanų ir Apeninų pusiasalių sandūroje. Šiaurės vakaruose skalauja Adrijos jūros Triesto įlanka. Šiaurėje ribojasi su Austrija (324 km), rytuose su Vengrija (102 km), pietryčiuose ir pietuose su Kroatija (670 km), vakaruose su Italija (232 km).

Klimatas 

Viduržemio jūros (mediteraninis) pajūryje, vidutinių platumų pereinantis iš jūrinio į žemyninį didesnėje dalyje, alpinių ir subalpinių pievų kalnuose. Pajūryje karštos ir sausos vasaros bei švelnios ir lietingos žiemos. Klimatas žemyniškėja rytų kryptimi. Vidutinė metinė oro temperatūra °C: Adrijos pajūris +14, Liubliana +10, Murska Sobota +9, Ratečė +6 – Julijos Alpėse, 864 m virš jūros lygio, Kredarica -1,5 – Triglave, 2 514 m virš jūros lygio. Pajūriui būdingi stiprūs sezoniniai vėjai.

Dirvožemis 

Panonijos žemumoje paplitę juodžemiai, upių slėniuose – aliuviniai dirvožemiai, pietvakariuose – raudonžemiai. Tarpukalnių slėniuose vyrauja jauriniai ir rusvieji miškų dirvožemiai, aukščiau – skurdūs skeletiniai dirvožemiai.

Augalija 

Miškų daugiausia kalnų šlaituose – vyrauja eglės, pušys, maumedžiai. Žemesnėse vietose paplitę plačialapių miškai (ąžuolai, skroblai, bukai, liepos). Adrijos pajūriui būdinga mediteraninė augalija (mirtos, laukinės pistacijos ir alyvmedžiai, rozmarinai), rytinei daliai – stepių ir miškastepių augalija.

Slovėnijos geografija
Valstybių geografija
Darius Semaška

Darius Jonas Semaška (g. 1967 m. Kaune) – lietuvių diplomatas. Lietuvos Respublikos napaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Vokietijos Federacinėje Respublikoje (nuo 2017 m. liepos mėn.).
Senelis – pulkininkas, pokario rezistentas, Žemaičių legiono vadas Jonas Semaška.

Biografija 
1985 m. baigė Kauno Jono Jablonskio vidurinę mokyklą, 1992 m. – Vilniaus universiteto matematikos specialybę. Politikos mokslus studijavo Orhuso universitete Danijoje bei Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute.

1994 m. pradėjo dirbti Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Šiaurės Europos departamente. 1996 m. dirbo ESBO misijoje Bosnijoje ir Hercegovinoje. Tais pačiais metais jis tapo URM Šiaurės Europos skyriaus vadovu.

1997–1999 m. buvo patarėju Lietuvos ambasadoje Vašingtone. Čia jis dirbo kartu su D. Grybauskaite.

1999–2001 m. dirbo URM skyriaus vedėju. 2001–2004 m. buvo Lietuvos Respublikos Vyriausybės patarėjas tarptautinių santykių klausimais. 2004 m. lapkričio mėn paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Vengrijoje, taip pat Serbijoje ir Juodkalnijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje, o 2007 m. taip pat ir Makedonijoje. 2009–2010 m. buvo ambasadorius ypatingiems pavedimams Lietuvos nuolatinėje atstovybėje prie ES.

2010 m. liepos mėn. pakviestas į formuojamą D. Grybauskaitės komandą ir iki 2012 m. rugpjūčio 27 d. buvo Respublikos Prezidentės vyriausiasis patarėjas, Užsienio politikos grupės vadovas.

2012 m. rugpjūčio 31 d. prezidentė D. Grybauskaitė suteikė jam Nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus diplomatinį rangą.

Nuo 2012 m. spalio 2 d. – Lietuvos ambasadorius Nyderlanduose.

Nuo 2017 m. liepos 11 d. – Nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Vokietijos Federacinėje Respublikoje.

Šaltiniai 

|-

|-

|-

Lietuvos diplomatai
Lietuvos ambasadoriai Vengrijoje
Lietuvos ambasadoriai Nyderlanduose
Lietuvos ambasadoriai Vokietijoje
Violeta Motulaitė

Violeta Motulaitė (g. 1959 m. gegužės 12 d. Vilniuje) – Lietuvos diplomatė, ambasadorė. Turi Nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinį rangą.

Biografija 
1977 m. baigė Vilniaus S.Nėries vidurinę mokyklą, 1982 m. – Vilniaus V.Kapsuko universiteto Istorijos fakultetą. 1984–1987 m. studijavo Maskvos M. Lomonosovo universiteto aspirantūroje, apgynė istorijos mokslo kandidato disertaciją „Lietuvos revoliucinių socialdemokratų kova už internacionalinę darbo žmonių vienybę 1895–1907“  (1993 m. Lietuvos mokslo taryba nostrifikavo mokslo laipsnį ir suteikė humanitarinių mokslų daktaro laipsnį).

1982–1984 m. ir 1987–1990 m. asistentė Vilniaus universitete. 1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos užsienio reikalų komisijos patarėja. 1992–1993 m. Seimo Baltijos Asamblėjos delegacijos sekretorė. 1993–1997 m. LR Prezidento Algirdo Brazausko patarėjo užsienio politikai referentė.

1997 m. perėjo į Užsienio reikalų ministeriją, dirbo Tarptautinių organizacijų skyriaus I-aja sekretore. 1997–2001 m. Lietuvos ambasados Čekijos Respublikoje I sekretorė, vėliau – patarėja. 2001 m. URM Integracijos į NATO skyriaus patarėja. 2001–2003 m. Azijos, Afrikos ir Okeanijos šalių skyriaus vedėja. 2003–2004 m. URM Informacijos ir viešųjų ryšių departamento direktorė. 2004–2007 m. Lietuvos ambasados Danijos Karalystėje ministrė patarėja, vėliau – URM ambasadorė ypatingiems pavedimams Politikos planavimo departamente, atsakinga už ryšius su užsienio lietuviais. 

2009–2014 m. rugpjūčio mėn. Lietuvos ambasadorė Moldovos Respublikoje.  Grįžusi į Vilnių pradėjo vadovauti URM Vystomojo bendradarbiavimo departamentui.

2019 m. spalio 1 d. tapo Lietuvos ambasadore Rumunijai.

Apdovanojimai 
 1996 m. Danijos Karalystės Dannebrog (Danijos vėliavos) ordino Riterio Kryžius
 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius
 2003 m. Sausio 13-osios atminimo medalis
 2004 m. URM atminimo medalis už nuopelnus siekiant narystės ES ir NATO

Šaltiniai 

|-

Lietuvos diplomatai
Lietuvos ambasadoriai Moldovoje
Lietuvos ambasadoriai Rumunijoje
Dubna

Dubna vadinama

 Dubna – Volgos intakas
 Dubna – Dauguvos intakas
 Dubna – miestas Maskvos srityje
Ščiutino rajonas

Ščiutino rajonas (, ) – rajonas Baltarusijoje, Gardino srityje, Lietuvos pasienyje. Centras – Ščiutinas.

Rajonas sukurtas 1940 m. Baranovičių srityje. Nuo 1944 m. – Gardino srities dalis.

1999 m. surašymo duomenimis 41,1 % gyventojų sudarė baltarusiai, 50,5 % – lenkai, 6,5 % – rusai. 2009 m. surašymo duomenimis, 19 300 žmonės gyveno miestuose ir miesteliuose (38,6 %).

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Ščiutinas, miesto tipo gyvenvietės – Žaludkas ir Astryna.

Šaltiniai
Žvirbliškės (Inturkė)

Žvirbliškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Inturkės.

Istorija 
1900 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Jaunakampis

Jaunakampis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Ūtos.

Istorija 
1900 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Ščiurys (Inturkė)

Ščiurys – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Inturkės. Įsikūręs siaurame pusiasalyje tarp Baltųjų ir Juodųjų Lakajų ežerų, Labanoro girioje.

Istorija 
1901 m. vienkiemis minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Antagaluonė

Antagaluonė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Inturkės.

Istorija 
1900 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Karalinava (Inturkė)

Karalinava – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Ūtos.

Istorija 
1901 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Naujasodžiai (Molėtai)

Naujasodžiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Ūtos.

Istorija 
1901 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Medinai (Inturkė)

Medinai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Ūtos.

Istorija 
1901 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Bulaučizna

Bulaučizna – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Ūtos.

Istorija 
1901 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Varlynė (Molėtai)

Varlynė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Inturkės.

Istorija 
1903 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Miškiniai II

Miškiniai II (anksčiau tiesiog Miškiniai) – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Giedraičių.

Istorija 

1838 m. Giedraičių bažnyčios Status animarum knygoje minimas Miškinių vienkiemis. 1903 m. Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje – Miškinių palivarkas Giedraičių parapijoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Goliai

Goliai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Inturkės.

Istorija 
1901 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Beinašilis

Beinašilis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Inturkės.

Istorija 
1904 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Malinaučizna I

Malinaučizna I – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Inturkės.

Istorija 
1904 m. Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje – Iš vien. Malinavos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Babačizna

Babačizna – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Ūtos.

Istorija 
1901 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Pagojė (Molėtai)

Pagojė – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Inturkės.

Istorija 
1905 m. vienkiemis minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Liešiškės

Liešiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Inturkės.

Istorija 
1905 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Mikalojiškis

Mikalojiškis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Ūtos.

Istorija 
1906 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Trandiškės

Trandiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Inturkės.

Istorija 
1554 m. Vilniaus tijūnystės Nemenčinės dvaro inventoriuje minimas Trandiškių kaimas, o 1903 m. Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje – Trandiškių palivarkas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Traniškiai

Traniškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Ūtos.

Istorija 
1906 m. Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje minimas Tranų kaimas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Kertadalė

Kertadalė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Joniškio.

Istorija 

1906 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Bijūnai (Molėtai)

Bijūnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje. Vakaruose telkšo ežeras Krakavas.

Istorija 

1906 m. Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje minimas Bijūnų palivarkas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Raupiškis

Raupiškis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Luokesos. Įsikūręs prie plento , prie šiaurinių Ilgio ir Ežerės ežerų krantų. Rytuose dunkso Raupiškio miškas.

Istorija 
1694 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje. 1698 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje minimas Andrius Dušyčius iš Raupiškio: XVII a. pabaigoje – XVIII a. pradžioje jis buvo Molėtų dvaro prefektas. 1748 m. minimas Raupiškio dvaras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaivadiškės (Molėtai)

Vaivadiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 16 km nuo Mindūnų.

Istorija 
1683 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje minimas kaimas, 1694 m. – Vaivadiškių dvaras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Užusienis (Molėtai)

Užusienis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Suginčių.

Istorija 
1694 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje. Gyveno Mykolas Gaižutis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Sikariškiai (Alanta)

Sikariškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Alantos.

Istorija 
1694 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje. Gyveno Valentinas Gailušis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Valmiera FC

Valmieros FK – Latvijos futbolo klubas iš Valmieros.

Istorija 
Valmieroje būta klubo, kuris vadinosi FK „Gauja“. Klubas iširo po 2003 m. sezono.

Valmieras FK įkūrimas: 1996 m. 
1996 m. vasario 29 d. įkurtas Valmieras FK (Valmieras futbola klubs).

2017 m. klubas licencijavosi Pirmai lygai.

2018 m. Valmiera Glass ViA žaidė Virsliga.

2020 m. vasario 14 d. pranešta, kad pakito klubo pavadinimas ir nuo šiol bus Valmiera FC ().

Pasirodymai Europos lygose 
2021–2022 m. Europos konferencijų lygoje šio klubo varžovais pirmame atrankos etape buvo FK Sūduva.

2021 m. liepos 8 d. 2021/22 m. Konferencijų lygos pirmojo etapo rungtynėse Marijampolėje prieš FK Sūduva latviai patyrė pralaimėjimą rezultatu 1:2. Atsakomosios rungtynės tarp „Sūduvos“ ir „Valmieros“ buvo sužaistos liepos 15 d. Rygos „Daugavos“ stadione. Šiame susitikime įvarčių pelnyta nebuvo Bendras dviejų rungtynių rezultatas buvo marijampoliečių naudai, tad jie ir pateko į antrą etapą, o latvių klubas iškrito iš tolimesnės kovos.

Atnaujinta: 2021 m. liepos 16 d.

Logotipo kaita

Spalvinė gama 
Juoda ir žalia tradicinės klubo spalvos.

Aprangos ir jų pokyčiai 
Sportinių aprangų gamos pokyčiai
 Namuose žaidžia juodos spalvos aprangomis.

Pasiekimai 

 Latvijos TSR čempionas (1990 m.)

 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Sezonai

Latvijos varžybos 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta; 2021 m. liepos 9 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 foot.dk archyvas 
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 RSSSF (Čempionai ir sezonai)
 RSSSf (Taurių laimėtojai)

Valmiera
Šmeižtas

Šmeižtas - tikrovės neatitinkančios informacijos, galinčios padaryti žalos asmens garbei ir orumui, paskleidimas; nusikaltimas arba baudžiamasis nusižengimas (priklausomai nuo nacionalinės teisės). Tai gali būti padaryta tiek fizinio, tiek ir juridinio asmens atžvilgiu (šio atžvilgiu tik kai kuriose valstybėse). Forma - tiek žodžiu, tiek ir raštu.

Lietuva 
Tas, kas paskleidė apie kitą žmogų tikrovės neatitinkančią informaciją, galinčią paniekinti ar pažeminti tą asmenį arba pakirsti pasitikėjimą juo, baudžiamas bauda arba laisvės apribojimu, arba areštu, arba laisvės atėmimu iki 1 metų (LR baudžiamasis kodeksas, 154 str. 1 d. „Šmeižimas“, XXII skyrius „Nusikaltimai ir baudžiamieji nusižengimai asmens garbei ir orumui“).

Tas, kas šmeižė asmenį, neva šis padarė sunkų ar labai sunkų nusikaltimą, arba per visuomenės informavimo priemonę ar spaudinyje,
baudžiamas bauda arba areštu, arba laisvės atėmimu iki 2 metų (LR BK 154 str. 2 d. (anksčiau - LR BK 132 str.)).

Už LR BK 154 straipsnyje numatytas veikas asmuo atsako tik tuo atveju, kai yra nukentėjusio asmens skundas ar jo teisėto atstovo pareiškimas, ar prokuroro reikalavimas.

Vokietija 
Vokietijoje už šmeižimą numatyta laisvės atėmimo bausmė iki 5 metų arba bauda (Vokietijos baudžiamasis kodeksas, § 187 StGB).

Šaltiniai 

Elgesys
Nusikaltimai
Gundars Daudze

Gundaras Daudzė (, g. 1965 m. gegužės 9 d. Rygoje) – Latvijos politikas, gydytojas, 2007-2010 m. 9-osios Saeimos pirmininkas.

Šaltiniai

Latvijos Seimo deputatai
Latvijos Seimo pirmininkai
Viktoras Baublys

Viktoras Baublys (g. 1943 m. sausio 10 d. Salavartėje, Varėnos rajonas) – partinis veikėjas, diplomatas.

Biografija 
1962 m. baigė Varėnos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1963–1966 m. mokėsi Klaipėdos laivų statybos technikume. 1966–1972 m. Lietuvos jūrų laivininkystės ir žuvies pramonės įmonių elektrikas, meistras, mechanikas, inžinierius. 1966–1972 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete. 1972–1983 m. LKP Klaipėdos miesto komiteto Partinės kontrolės komisijos pirmininkas, Liaudies kontrolės komiteto pirmininkas. 1979–1982 m. studijavo Leningrado (Rusija) aukštojoje partinėje mokykloje. 1983–1989 m. balandžio 11 d. LKP CK inspektorius, Klaipėdos miesto komiteto I sekretorius.  1989–1991 m. LKP CK Organizacinio skyriaus vedėjas.

1991–1992 m. Spaudos kontrolės valdybos prie LR VRM viršininkas. 1992–1993 m. dirbo privačiame versle. 1993–1994 m. Adolfo Šleževičiaus Vyriausybės atstovas spaudai.  1994–1998 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Baltarusijos Respublikoje.  Vėliau dirbo LR URM patarėju bendradarbiavimo su Rusijos Federacijos Kaliningrado srities klausimais, buvo ambasadorius ypatingiems pavedimams. 2000–2001 m. Lietuvos ministro pirmininko Rolando Pakso patarėjas. 2001–2005 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Ukrainoje, nuo 2002 m. taip pat Moldovos Respublikai ir Gruzijos Respublikai.  2005–2009 m. Lietuvos generalinis konsulas Kaliningrado srityje.

Įvertinimas 
 2003 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius

Šaltiniai 

|-

|-

Lietuvos ambasadoriai Baltarusijoje
Lietuvos ambasadoriai Ukrainoje
Lietuvos ambasadoriai Moldovoje
Lietuvos ambasadoriai Gruzijoje
Lietuvos-Lenkijos demarkacinės linijos

Lietuvos-Lenkijos demarkacinės linijos – linijos, 1919–1939 m. laikinai žymėjusios Lietuvos ir Lenkijos sieną, nustatinėtos Antantės atstovų, faktiškai Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos su JAV pritarimu. Linijos nustatinėtos siekiant sutaikyti Lietuvą ir Lenkiją, sustabdyti karo veiksmus, suvienyti valstybes kovai prieš Tarybų Rusiją. Demarkacijos linijos nesukliudė Lenkijai prisijungti Vilniaus krašto.

Pirmoji demarkacinė linija nustatyta 1919 m. birželio 18 dieną, liepos 27 dieną Lietuvos vyriausybės prašymu nustatyta antroji. Pagal abu nutarimus, Lenkijai paliktas Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. 1920 m. po Raudonosios armijos užkariavimų ir Lietuvos-Tarybų Rusijos taikos sutarties (1920 m. liepos 12 d.) demarkacijos linijos faktiškai panaikintos, o 1920 m. spalio 7 d. Suvalkų sutartimi tarp Lietuvos ir Lenkijos nustatyta trečioji demarkacijos linija, pagal kurią Vilnius atiteko Lietuvai.

1920 m. spalio 9 d. generolui Liucjanui Želigovskiui inscenizavus maištą ir apėjus demarkacijos liniją (pasibaigusią ties Bastūnais) lenkai vėl perėmė Vilnių. Tarpininkaujant Tautų Sąjungai, lapkričio 29 d. sudarytos Kauno paliaubos, kuriomis tarp Vilniaus krašto ir Lietuvos nustatyta neutralioji zona. 1923 m. vasario 3 d. Tautų Sąjunga zoną padalijo Lietuvai ir Lenkijai, o kovo 15 d. Ambasadorių konferencijoje nutarta naujai susidariusią demarkacijos liniją laikyti valstybine siena. Nors Lietuva šios sienos nepripažino, ji egzistavo iki 1939 m. spalio 27 d.

Lietuvos-Lenkijos santykiai 1918-1940 m.
Lietuvos istorinė geografija
Lietuvos valstybinės sienos
Difamacija

Difamãcija ( – 'apkalbinėjimas', 'šmeižimas'; fama – 'reputacija';  – 'juodinti', 'šmeižti') – pramanytų ar tikrų asmenį žeminančių žinių skleidimas.

Difamacija, kaip teisingos informacijos, nors ir žeminančios žmogaus garbę paskleidimas, nėra laikoma baudžiamąja veika (nusikaltimu). Tikrovės neatitinkančios informacijos (melagingų žinių platinimas tą suvokiant kaltininkui yra šmeižtas (paprastai baudžiamasis nusižengimas), už jį numatyta baudžiamoji atsakomybė (tiesa, byla keliama tik privataus kaltinimo tvarka, t. y., tik esant nukentėjusiojo skundui).

Istorija 
Prancūzijoje difamacija istoriškai buvo laikoma nusikaltimu spaudos srityje, atitinkamu spaudos įstatymo pažeidimu Vokietijoje – privatus šmeižtas.

1819 m. ir 1881 m. Prancūzijos įstatymai difamaciją apibrėžė kaip bet kokią spausdintą nuorodą ar „pripaišymą“ fakto, žeminančio asmens arba organizacijos reputaciją. Panašiai difamacija buvo suprantama ir Didžiojoje Britanijoje.

Literatūra 
 Lilienthal. Üble Nachrede und Verleumdung. «Vergleichende Darstellung d. Deutsch. und Ausl. Strafrechts».
 Познышев С. В. Понятие чести (§ 63). «Особенная часть русского уголовного права. Сравнительный очерк важнейших отделов особенной части старого и нового уложений». Издание 3-е, исправленное и дополненное. 1912 m.

Šaltiniai 

Civilinė teisė
Elgesys
Grigaliūnai (Švenčionys)

Grigaliūnai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionių. Seniūnaitijos centras. Pietuose praeina kelias .

Gyventojai

Šaltiniai 

Švenčionių rajono savivaldybės gyvenvietės
Stumbriškio valsčius

Stumbriškio valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje. Centras – Stumbriškis.

Istorija

Minimas XIX a. pabaigoje, gyvavo iki I pasaulinio karo.

Šaltiniai

Panevėžio apskrities valsčiai
Medininkų valsčius

Apie viduramžiais buvusi valsčių Žemaitijoje žr. Varnių valsčius.

Medininkų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje. Centras – Medininkai.

Istorija

Senasis valsčius minimas dar XVI a. pradžioje. Trumpam buvo atkurtas II pasaulinio karo pradžioje.

Šaltiniai

LDK valsčiai
Vilniaus apskrities valsčiai
Peršaukščio valsčius

Peršaukščio valsčius (arba Mikalavo valsčius, , ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Peršaukštis.

Istorija 

Įkurtas XIX a., turėjo 4 seniūnijas.

1926 m. balandžio 1 d. apsikeista teritorijomis su Švenčionių valsčiumi. 1929 m. balandžio 11 d. valsčius panaikintas, jo teritorija perduota Joniškio valsčiui, Kiemeliškių valsčiui, Lentupio valsčiui, Švenčionių valsčiui ir Žukainių valsčiui.

|-
| 1869 m. || || 3408 || 462 kiemai  || || 66
|-
| 1874 m. || || 3665 || 328 kiemai  || 4 seniūnijos || 68
|-
| 1880 m. || || 4570 || 328 kiemai  || 4 seniūnijos || 68
|-
| 1885 m. || || 4592 || 327 kiemai  || 4 seniūnijos || 78
|}

Vadovai 
 M. Gasperis, viršaitis nuo 1886 m.

Suskirstymas

Gyvenvietės 

Valsčiaus gyvenvietės:

 Akvieriškė, km.
 Ažuraistis, vs.
 Bajoriškė, vs.
 Balevičiai, km.
 Beržynė, vs.
 Beržinkos, km.
 Bildos, vs.
 Bogutiškė, km.
 Bogutiškė, vs.
 Cirkliškis, dv.
 Daujotiškė, km.
 Daukšiai, km.
 Daumilai, km.
 Drūstėnai, km.
 Dvarčiškiai, km.
 Dvilonys, km.
 Ežerinčiškė, km.
 Grybai, dv.
 Grigaliūnai, km.
 Gužiai, km.
 Kameniškė, vs.
 Karklinė, km.
 Kasčiukai, km.
 Katelninkai, km.
 Kavalčiukai, km.
 Kavoliškė, vs.
 Kazliškė, km.
 Klišiškė, km.
 Kulbokiškė, km.
 Kusliškė, km.
 Laužėnai, km.
 Maselščizna, km.
 Maselščizna, vs.
 Matusonys, km.
 Merionys I, vs.
 Meškauščizna, km.
 Mėžionys, km.
 Munkuškės, km.
 Nevieriškė, km.
 Ožiniai, vs.
 Padvarė, vs.
 Pakarvinė, km.
 Pamerionys, vs.
 Peršaukštis, vs.
 Petruškos, vs.
 Piorkos, km.
 Pirktinė I?, km.
 Pirktinė II?, vs.
 Poškonys, km.
 Račkiškė, plv.
 Račkiškė, vs.
 Rėviškė, vs.
 Salomenka, vs.
 Sariai, dv.
 Sarokpolis, dv.
 Senadvaris, km.
 Šakimas, km.
 Šiaudiniškė, km.
 Šilėnai, km.
 Šilinė, km.
 Šutai, km.
 Tartokas, vs.
 Toleikos, km.
 Vidutinė, km.
 Zalavas, dv.
 Zalavas, km.
 Ziboliškė, km.
</div>

Šaltiniai 

Švenčionių apskrities valsčiai
Jolanta Balčiūnienė

Jolanta Balčiūnienė (g. 1962 m. spalio 16 d. Varniuose, Telšių raj.) – lietuvių diplomatė, ambasadorė.

Biografija 
1988 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, prancūzų kalbos ir literatūros specialybę. 1990–1991 m. studijavo tarptautinius santykius Tarptautiniame administracijos institute Paryžiuje bei Prancūzijos nacionalinėje administracijos mokykloje (1993–1995 m.).

1989–1990 m. dirbo vertėja. 1991–1992 m. buvo Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo pirmininko konsultantė.

1993 m. Prancūzijos Respublikos ambasados Lietuvos Respublikoje Ekonominės ekspancijos skyriaus konsultantė, 1995 m. Lietuvos Krašto apsaugos ministerijos Politikos ir analizės departamento vyriausioji specialistė.

1995–1996 m. dirbo banko „Hermis“ Valdybos pirmininko padėjėja, Mokymo skyriaus vedėja. 1996–2000 m. vėl buvo Seimo Pirmininko patarėja.

2000–2002 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Pirmojo dvišalių santykių departamento patarėja, 2002–2005 m. – Lietuvos ambasados Prancūzijoje patarėja.

2005 m. grįžo į URM ir iki 2007 m. dirbo Rytų ir Vidurinės Azijos departamento Vidurinės Azijos ir Pietų Kaukazo šalių skyriaus vedėja. 2007–2008 m. kaip įgaliotoji ministrė dirbo Lietuvos nuolatinėje atstovybėje Europos Sąjungoje. 2008 m. buvo URM Rytų kaimynystės politikos departamento direktoriaus pavaduotoja.

2009–2014 m. buvo Lietuvos ambasadorė Prancūzijoje ir Marokui. Nuo 2010 m. rugsėjo 27 d. kartu buvo ir ambasadore Andoros kunigaikštystei.

2014-2017 m. buvo Lietuvos ambasadorė Italijoje.

Apdovanojimai 
 1997 – Prancūzijos Garbės legiono Chevalier ordinas
 1998 – Norvegijos Karališkasis Garbės Commander ordinas
 2001 – Prancūzijos Garbės legiono Officier ordinas
 2003 – Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius..

Šaltiniai 

|-

|-

|-

Lietuvos diplomatai
Lietuvos ambasadoriai Prancūzijoje
Lietuvos ambasadoriai Italijoje
Microsoft Student Partners

Microsoft Student Partners (MSP) yra pasaulinė šviečiamoji programa, skirta studentams, studijuojantiems IT srityje ir besidomintiems informacinėmis technologijomis. Programa bando padidinti studentų įgūdžius, siūlydama patirtį, kuri dažniausiai nėra prieinama studijų programoje, tarp jų ir žinias, susijusias su įvairiomis Microsoft technologijomis.

Programa prieinama daugelyje pasaulio šalių. Visi studentai, studijuojantys universitetuose arba kolegijose gali bandyti tapti šios programos dalyviais. Dažniausiai vienu metu parenkama keletas gabiausių studentų iš vienos mokymo įstaigos. Tapę MSP, jie toliau dalinasi savo žiniomis akademinėje visuomenėje rengdami kursus, skaitydami pranešimus, vykdydami projektus ir t. t.

Istorija 
MSP programa startavo 2001 ir penkerius metus veikė 15 šalių. 2006-ųjų pabaigoje, programa išsiplėtė iki 50 šalių visame pasaulyje  ir šiuo metu jau yra 2862 MSP nariai 92-ose pasaulio šalyse ir regionuose.

Tikslas 
Microsoft Student Partners yra šviečiamoji ir skatinamoji programa skirta skatinti studentus, studijuojančius disciplinas, susijusias su technologijomis, dažniausiai informatikos ar informatikos inžinerijos. Programa siekia padidinti studentų galimybes susirasti darbą bei geriau supažindinti su įvairiomis Microsoft technologijomis. Dažniausiai studentai partneriai gauna praktiką prie konkrečių produktų, kurios paprastai negautų studijuodami universitete ar kolegijoje.

Narystė 
MSP programa prieinama viso pasaulio kolegijų ir universitetų studentams arba jaunesniems (priklausomai nuo žinių ir sugebėjimų). Jauniausiam MSP, Babar Igbal, šiuo metu yra 13 metų. Microsoft kartas nuo karto renkasi savo atstovais po keletą studentų iš kiekvienos mokymosi institucijos. Norėdami tapti MSP Lietuvoje, studentai turėtų užpildyti šią anketą.

Lietuvoje šiuo metu yra 13 Studentų Partnerių iš keleto Kauno, Vilniaus bei Šiaulių universitetų (KTU, VDU,VU, VGTU ir ŠU).

Veikla 
Studentai Partneriai turi priėjimą prie naujausios Microsoft programinės įrangos, knygų, renginių ir mokymosi galimybių.. Tikimasi, kad MSP nariai toliau dalinsis savo žiniomis akademinėje bendruomenėje organizuodami kursus, skaitydami pranešimus ar paskaitas ir organizuodami projektus tarp kitų studentų. Studentai Partneriai taip pat gali skatinti įvairias iniciatyvas, konkursus, tokius kaip „Microsoft Imagine Cup“ arba programas, tokias kaip Microsoft MSDN-AA.

Privalumai 
 Galimybė pirmiems išmėginti ir naudoti naujausias „Microsoft" technologijas;
 Gauti įvairių techninių žinių ir tobulinti asmeninius įgūdžius;
 „Personal MSDN Premium" prenumerata;
 Glaudus bendradarbiavimas su "Microsoft" darbuotojais;
 Galimybė dalyvauti „Microsoft" studentų partnerių programos vietos renginiuose ir renginiuose visoje Europoje;
 Galimybė bendrauti su kitais studentais partneriais Lietuvoje iš visame pasaulyje;
 Rekomendacijos savo ateities darbams.

Susiję straipsniai 
 Microsoft

Nuorodos 
 Oficialus puslapis
 Microsoft bendruomenė Lietuvoje 
 Microsoft Studentų bendruomenė 
 Microsoft Lietuva

Pastabos

Paaiškinimai  

Microsoft
Rutherford B. Hayes

Ruterfordas Hajesas (; 1822 m. spalio 4 d. – 1893 m. sausio 17 d.) buvo amerikiečių politikas, teisininkas, Jungtinių Valstijų ginkluotųjų pajėgų vadas. 19-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas, respublikonas, valdęs nuo 1877 m. iki 1881 m.

Karjera 

Baigęs Harvardo universitetą dirbo advokatu Cincinatyje. Politiko karjerą pradėjo įstojęs į JAV vigų partiją. Dalyvavo kaip savanoris pilietiniame kare, tapo generolu. Po karo buvo Kongreso nariu. Nuo 1867 m. iki 1876 m. buvo Ohajo valstijos gubernatorius.

Nuorodos 

 Rutherford B. Hayes trumpa biografija

|-

Hayes
Hayes
Hayes
Hayes
Hayes
Knock Nevis

Knock Nevis – norvegų supertanklaivis, pats ilgiausias laivas pasaulyje. Pastatytas 1979 m., dabar naudojamas kaip plaukiojanti naftos saugykla. Pilnai pakrautas laivas, dėl didelės grimzlės negali praplaukti ne tik Sueco ir Panamos kanalais, bet ir Lamanšo sąsiauriu.

Istorija 
Tanklaivis pastatytas, graikų užsakovui, kompanijoje Sumitomo Corporation, Jokosukos mieste, Japonijoje. Tačiau, dar nebaigtą laivą įsigijo Tung Chao Yung iš Honkongo. Statybos metu laivas buvo pažymėtas numeriu 1016, o vėliau savininkas jam suteikė Seawise Giant vardą.

Naujasis savininkas norėjo tanklaivį padidinti, todėl laivas buvo perpjautas, pridedant papildomas korpuso sekcijas, padidinant keliamąją galią nuo 480 tūkst. iki rekordinių 564 736 tonų.

Iš pradžių laivas plaukiojo tarp Artimųjų rytų ir JAV, o 1986 m. buvo naudojamas kaip plaukiojantis naftos terminalas Irano naftos saugojimui ir perpumpavimui Irano-Irako karo metu. 1988 m. gegužę laivas buvo apgadintas atakuojančių Irako lėktuvų.

Pasibaigus karui laivas buvo nutemptas į Brunėjų, kur buvo nupirktas norvegų kompanijos KS-company. Laivas buvo suremontuotas Singapūre ir pervadintas į Happy Giant. 1991 m., dar nesibaigus remonto darbams kompanija KS-company perėjo laivybos kompanijos Jørgen Jahre valdžion, todėl laivų statyklą laivas paliko besivadindamas Jahre Viking.

Vėliau KS-company buvo nupirkta laivų valdytojo Fredo Olseno savo kompanijai First Olsen Tankers.

JAV ir Europoje priėmus įstatymą, draudžiantį naudoti tanklaivius su viengubu bortu (Knock Nevis borto storis tik 35 mm). 2004 m. Dubajuje laivas buvo perstatytas į naftos gavybos, saugojimo ir transportavimo stotį, o pavadinimas pakeistas į Knock Nevis. Dabar laivas naudojamas, kaip naftos saugykla viename iš naftos gavybos rajonų Ali-Šachime, Katare.

2009 m. gruodį laivas buvo parduotas išardymui į Indiją. Paskutinei kelionei laivas buvo pervadintas į Mont. Paskutinį kartą laivas nofotografuotas prieš pjaustant 2010 m. sausio 4 d.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Nuotraukos ir informacija 
 Didžiausias pasaulio laivas 

Laivai
Korato plynaukštė

Korato plynaukštė (), () – plynaukštė šiaurės rytų Tailande. 

Vidutinis plynaukštės aukštis – apie 200 m, plotas – apie 155 000 km². Korato plynaukštės reljefas primena pasvirusį į pietryčius dubenį. Nuo centrinės Tailando dalies plynaukštę skiria Fetčabuno kalnagūbris ir Dongfajajeno kalnai, nuo Kambodžos – Dangreko kalnai.

Plynaukštę kertą Mekongo upės intakai: Munas ir Či. Vidutinis metinis kritulių kiekis šiame regione sudaro apie 1150 mm.

Korato plynaukštė priskiriama atskiram Tailando Isano regionui, apimančiam 19 šalies provincijų.

Nuorodos
 Korato plynaukštės

Tailando geografija
Plynaukštės ir plokščiakalniai
Karačiajų-balkarų kalba

Karačiajų-balkarų kalba (Къарачай-Малкъар) – tiurkų kalbų šeimos kalba, priklausanti kipčiakų pogrupiui. Vartojama karačiajų ir balkarų, gyvenančių Šiaurės Kaukaze, daugiausia Rusijos Karačiajų Čerkesijos ir Kabardos-Balkarijos respublikose, taip pat Artimuosiuose Rytuose, Turkijoje, Vidurinėje Azijoje. Kalbančiųjų skaičius – virš 300 tūkst. žmonių.

Išskiriamos dvi pagrindinės tarmės: bendrinė (karačiajų-baksanų-čegemų) ir aukštutinių karačiajų. Pagrindinis jų skirtumas – garsų c-č tarimas. Pirmoji rašto sistema, sudaryta ~1920 m. rėmėsi arabų raštu, 1924–1936 m. naudota lotynų abėcėlė, o 1936 m. pereita prie kirilicos.

Dabartinė karačiajų abėcėlė:

Nuorodos 
 

Tiurkų kalbos
Galinė

Galinė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, Avižienių seniūnijoje. Seniūnaitijos centras. Kaime yra Galinės dvaras.

Ekonomika 
Kaime registruota ir veiklą vykdo krovinių pervežimo įmonė Transekspedicija (@transekspedicija).

Sportas 
 FK Transinvest – futbolo klubas.
 Namų rungtynes futbolo klubas žaidžia Širvintų miesto stadione, esančiame Širvintose.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Klevinė (Vilnius)

Klevinė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Avižienių, prie Senojo Ukmergės kelio (RK5214). Klevinės seniūnaitija. Iš nedidelio viensėdžio XXI a. pr. Klevinė virto dideliu Vilniaus priemiesčiu – čia gausu nausėdijų. Rytuose plyti pelkėtas Bukiškio miškas.

Klevinę aptarnauja VVT – 87 nr. maršrutas (Klevinės stotelė yra Raisteniškėse, artimiausia – „Bendorėliai“).

Gyventojai

Padėtis

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Raisteniškės

Raisteniškės – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Avižienių, prie Senojo Ukmergės kelio (RK5214). Rytuose ribojasi su pelkėtu Bukiškio mišku, vakaruose – su greitkeliu . Seniūnaitijos centras.

Iš nedidelio viensėdžio XXI a. pr. Raisteniškės virto priemiesčių nausėdijų rajonu ir susiliejo su Klevine.

Raisteniškes aptarnauja VVT – 87 nr. maršrutas (stotelė „Klevinė“).

Gyventojai

Padėtis

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Kapanauza

Kapanauza – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Suginčių.

Istorija 

1636 m. minimas Žirgalaukio vienkiemis, tapatintinas su dabartine Kapanauza, priklausė Linkmenų dvaro Giedraičių arba Čivylių vaitystei. XVIII a. pabaigoje nuo stovėjusios ten smuklės atsirado kitas šios vietos vardas Kapanauza (iš  – „kavos namai“), 1792 m. užrašytas Molėtų krikšto metrikų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Kumelynė (Molėtai)

Kumelynė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Toliejų.

Istorija 

1636 m. Kumelynės vienkiemis priklausė Linkmenų dvaro Giedraičių arba Čivylių vaitystei, XVIII a. Čivylių seniūnijai. 1750 m. – Kumeliškė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Padvarys

Padvarys – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Žalvarių, greta Šešuolių kaimo ir Vilkaraisčio miško.

Istorija 

1700 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje minimas Šešuolių arba Padvario kaimas.  Kaimo vardas įvairuoja: kartais jis vadinamas Šešuoliais arba Padvariu (1696), kartais Šešuoliais arba Padvariškiais (1701 m.). 1703 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje kaimas dar užrašytas Trimoniai arba Padvariškiai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Vytautas Ališauskas

Vytautas Ališauskas (g. 1957 m. birželio 15 d. Klaipėdoje) – Lietuvos kultūros veikėjas, diplomatas, filosofas, mitologijos tyrėjas. Hum. m. daktaras (istorija).

Biografija 
1982 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą. 1982–1985 m. Kauno politechnikos institute dėstė etiką, 1985 m. neteko darbo dėl antisovietinės veiklos, iki 1989 m. – bedarbis. Buvo Sąjūdžio Seimo narys. 1990–2007 m. – žurnalo „Naujasis Židinys-Aidai“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas, 1991–1992 m. – Lietuvos ambasados prie Šventojo Sosto pirmasis sekretorius. 1994–2008 m. vadovavo leidyklai „Aidai“, 1999–2007 m. – žurnalo „Knygų aidai“ vyr. redaktorius.

1992–1996 m. ir 2000–2008 m. buvo LRT tarybos narys (2006–2008 m. – tarybos vicepirmininkas). 2008–2012 m. – Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius prie Šventojo sosto ir Maltos ordinui. Nuo 2012 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto docentas, nuo 2018 m. – profesorius.

Apdovanotas Lietuvos Nepriklausomybės medaliu (2000 m.), Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžiumi (2003 m.), popiežiškojo Pijaus ordino Didžiuoju kryžiumi (2011 m.), Suvereniojo Maltos Ordino Didžiuoju kryžiumi „Pro Merito Melitensi“ (2012 m.).

Bibliografija 
Paskelbė filosofijos, istorijos, patristikos darbų, publicistikos, knygų recenzijų, išvertė poezijos, teologijos tekstų.

Paskelbė šaltinių rinkinį:

Baltų religijos ir mitologijos reliktai Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje (XIV-XVIII a.) (2016).

 Parašė monografijas:
Jono Lasickio pasakojimas apie žemaičių dievus. Tekstas ir kontekstai (2012),
Sakymas ir rašymas (2009).
 Parašė knygas:
Šv. Kazimieras (lietuvių, anglų, lenkų k. 2004),
Aušros vartai (lietuvių, anglų, lenkų k. 2002, bendraaut. T. Račiūnaitė),
Vilniaus Arkikatedros Šv. Kazimiero koplyčia (lietuvių, anglų, lenkų k. 2004, bendraaut. M. Paknys).
 Parašė įvadus ir komentarus:
Origeno, Giesmių giesmės homilijoms (2011),
Platono, Puotai (2000), Sokrato apologijai (2009), Alkibijadui (2016).
 Svarbesni straipsniai:
Kulto tradicija lokalioje religinėje bendrijoje: Birutės atvejis, Bažnyčios istorijos studijos 5, (2012), p. 9-24,
Dievai po Lietuvos dangumi, 1619 metai…, Naujasis Židinys-Aidai, Nr. 2, (2012), p. 95-102,
Šventosios kalbos ir šventieji raidynai, LKMA Metraštis, t. 33, (2010), p. 213–232.
 Sudarė Krikščionybės Lietuvoje istorija (2006).
 Yra vienas iš leidinio Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos kultūra: Tyrinėjimai ir vaizdai (2001) sudarytojų ir autorių (antras leidimas lenkų k. – 2011), vienas iš prozopografinės studijos Lietuvos katalikų dvasininkai XIV–XVI a. (2009) autorių, dalyvavo rengiant Katalikų kalendorių-žinyną (1984–89).
 Buvo vienas iš Česlovo Kavaliausko versto Naujojo Testamento redaktorių,
 Taip pat redagavo:
 palaimintojo Jurgio MatulaičioUžrašus (1998),
Žemaičių vyskupijos vizitaciją, 1579 (1998),
Dariaus Barono knygą Trys Vilniaus kankiniai: Gyvenimas ir istorija (2000)

Nuorodos 

 V. Ališausko straipsniai, knygos, vaizdo įrašai. tautosmenta.lt

Šaltiniai 

Lietuvos ambasadoriai prie Šventojo Sosto
Lietuvos kultūros veikėjai
Lietuvos redaktoriai
Graužė (Molėtai)

Graužė – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Toliejų, prie Virintos upės. Yra vandens malūnas, kaimo turizmo sodyba „Santa Barbara“.

Etimologija 

Graužė yra vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Graužės upelio arba Graužio ežero vardo.

Istorija 

1700 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje minima Graužinių vietovė, esanti greta Aidiečių ir Kulionių kaimų, tapatintina su dabartine Grauže. Tuo metu ten buvo karčema. 1827 m. Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje minimas Graužės vienkiemis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Surguškė

Surguškė (arba Surguškės, Surguškiai) – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Inturkės, prie Ažuožerių kaimo.

Istorija

2017 m. pabaigoje mirė paskutinis nuolatinis gyventojas Vytautas Petras Ryliškis.

Istorija 

1701 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje minima Surgutiškė tapatintina su dab. Surguške, 1702 m. užrašyta Surguszki. Regia.lt žemėlapyje įvardijama kaip Surguškių kaimas. Aplinkinių kaimų gyventojai taip pat dažniau naudoja daugiskaitą - Surguškių kaimas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Žankiškiai

Apie viensėdį Inturkės seniūnijoje žr. Žankiškiai (Inturkė).

Žankiškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Luokesos, 3 km į šiaurės rytus nuo Bijutiškio.

Istorija 

1693 m. minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Dietmar Willoweit

Dietmar Willoweit (; g. 1936 m. liepos 17 d. Klaipėdoje, Lietuva) – vokiečių teisininkas, teisės istorikas, Viurcburgo universiteto profesorius, Bavarijos mokslų akademijos prezidentas.

Biografija 
Baigė abitūrą Ašafenburge. Freiburgo ir Heidelbergo universitetuose studijavo teisę, išlaikė abu valstybinius teisės egzaminus. 1967 m. apgynė disertaciją iš bažnytinės ir imperinės Vokietijos teisės istorijos (Entstehung exemter Bistümer im deutschen Reichsverband), teisės mokslų daktaras. 1971 m. apgynė habilitacinį darbą apie teritorinės valdžios teisinius pagrindus, habilituotas daktaras (teisė).

Nuo 1974 m. Berlyno laisvojo universiteto, nuo 1979 m. Tiubingeno ir nuo 1984 m. (iki kol tapo emeritu 2004 m.) Viurcburgo universiteto Vokietijos teisės istorijos, civilinės teisės ir bažnytinės teisės katedros profesorius ir vedėjas, Vokietijos ir Bavarijos teisės instituto profesorius.

Nuo 1988 m. Bavarijos mokslų akademijos (Bayerische Akademie der Wissenschaften) narys, nuo 2006 m. sausio mėn. prezidentas.

2002 m. apdovanotas Brüder-Grimm premija (Marburgo universitetas).

Bibliografija 
 Die Wirtschaftsgeschichte des Memelgebiets.
 Memel - Klaipėda im historischen Bewußtsein der Deutschen und Litauer, Vortrag im Rahmen einer Veranstaltung der „Stiftung Ostdeutscher Kulturrat" in Vilnius am 18. September 1998.
 Deutsche Verfassungsgeschichte, 6. Aufl., München 2009. ISBN 978-3-406-59531-8 – (Rezension)
 Recht - Gewalt - Erinnerung - Vorträge zur Geschichte der Juden (von Karlheinz Müller, Dietmar Willoweit und Israel J. Yuval), Trier: Kliomedia, 2004.
 Standesungleiche Ehen des regierenden hohen Adels in der neuzeitlichen deutschen Rechtsgeschichte, München: Beck, 2004.
 Europäische Verfassungsgeschichte (Hrsg.), München: Beck, 2003.
 Die Begründung des Rechts als historisches Problem (Hrsg.), München: Oldenbourg, 2000.
 Land am Kurischen Haff (zus. mit Heinz Teufel), Hamburg: Ellert und Richter, 2000.
 Die Entstehung des öffentlichen Strafrechts (Hrsg.), Köln; Weimar; Wien: Böhlau, 1999.
 Die öffentlich-rechtlichen Gemeindenutzungsrechte in Bayern, Würzburg: ERGON-Verl., 1994.
 Rechtsgrundlagen der Territorialgewalt, Köln: Böhlau 1975.

Šaltiniai 

Vokietijos teisės istorikai
mokslų akademijų nariai
Papiškiai (Inturkė)

Papiškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Inturkės.

Istorija 

1704 m. minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Manatonai

Manatonai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Inturkės.

Istorija 

1699 m. minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Peleniai (Molėtai)

Peleniai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Suginčių.

Istorija 

Senas Vilniaus vyskupo Kuktiškių dvaro kaimas. 1707 m. minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje. Tada ten gyveno Juozapas Trinkūnas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Napriūnai

Napriūnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 18 km į šiaurės rytus nuo Suginčių.

Istorija 

1707 m. minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje. Tada ten gyveno Jokūbas Tarailis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Roputėnai

Roputėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 14 km nuo Luokesos, 9 km į pietus nuo Molėtų.

Istorija 

1707 m. minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Gaidalaučizna

Gaidalaučizna – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Toliejų.

Istorija 

1807 m. minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje Nr. 10. XIX a. priklausė Liliškių dvarui. 1828 m. užrašymas Geydaławetyna – "Gaideliavietė" (Molėtų krikšto metrikų knygoje Nr. 12) gali būti neapslavintas šos vietos vardo variantas.

Vietos gyventojų liudijimu, 1893 m. bandyta keisti kaimo vardą į Padkamariai pagal gyvenančių jame žmonių pavardę.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Iš šio kaimo yra kilusi liaudies menininkė skulptorė Marė Padkamarytė (1910–1998).

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Juozapava (Suginčiai)

Juozapava – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Skudutiškio, 5 km į šiaurę nuo Suginčių.

Istorija 

Atsirado po baudžiavos panaikinimo. Žinomas nuo 1892 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Padvarniai (Suginčiai)

Padvarniai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Suginčių.

Istorija 
1698 m. Noliškio dvaro inventoriuje Padvariškiai, 1791 m. – Padvarniai.

Iki 1926 m. buvo Molėtų parapijoje, po to – Suginčių.
1919–1950 m. – Priklausė Utenos apskrities Kuktiškių valsčiui.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Iš šio kaimo yra kilę mokytojas, publicistas, visuomenės veikėjas Alfonsas Kavoliūnas (1929–2003), ilgametė Suginčių vidurinės mokyklos lietuvių kalbos mokytoja Leokadija Pacevičienė.

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Pavadokšnė

Pavadokšnė – kaimas Molėtų rajono savivaldybės, Suginčių seniūnijoje, 9 km į pietryčius nuo Suginčių. Į pietus nuo kaimo yra Vadokšno ežeras.

Istorija 
Minimas 1769 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje. XIX a. priklausė Liliškių dvarui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Poviliškis

Poviliškis – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 12 km nuo Mindūnų, Poviliškio miške.

Istorija 
XIX a. priklausė Liliškių dvarui. Žinomas nuo 1830 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės