joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mana (upė)

Mana () – upė Rusijoje, Krasnojarsko krašte; Jenisiejaus dešinysis intakas.

Prasideda Aukštutinės Manos ežere; teka į šiaurės vakarus, aukštupyje vadinama Dešiniąja Mana (Правая Мана). Nutekėjusi 12 km nuo ištakų 800–1000 m ruožą teka po žeme. Toliau teka Rytų Sajano šiaurine pašlaite, sudaro slenksčius. 

Įteka į Jenisiejų netoli Dalnegorsko.

Didesni intakai: Dizo, Didysis Arzybėjus, Mažasis Arzybėjus, Mina, Krolas, Kolba, Didysis Ungutas, Mažasis Ungutas, Žeržulas, Mažasis Keršulas, Didysis Keršulas, Urmanas, Beretė.

Gyvenvietės (pasroviui): Vyjezžy Logas, Koželakas, Golubevka, Narva, Kojus, Koželakas, Didysis Ungutas, Mažasis Ungutas, Žeržulas, Urmanas, Beretė, Manskis, Ust-Mana.

Žemupyje laivuojama. Seniau Mana naudota medienos plukdymui. Upės žemupio dešiniajame krante įsikūręs Stolbų rezervatas.

Sugaunamos žuvys: sterlės, taimeniai, lenokai, kiršliai, lydekos, ešeriai, vėgėlės, strepečiai, pūgžliai, gružliai, rainės, vijūnai.

Šaltiniai

Literatūra 
 Tremtis prie Manos upės (sud. Vida Genovaitė Nacickaitė). - V.: Lietuvos nacionalinis muziejus, 2008. - 205 p.: iliustr. - ISBN 978-9955-415-80-0

Rusijos upės
Krasnojarsko kraštas
Lipliūnai (Druskininkai)

Lipliūnai – kaimas pietinėje Druskininkų savivaldybės dalyje, kairiajame Nemuno krante priešais Raigardo slėnį. Šiaurės vakaruose plyti Leipalingio giria.

Istorija 

1775 m. Gardino pavieto surašymo metu Lipliūnuose buvo 8 dūmai. Nuo XIX a. kaimas priklausė Leipalingio parapijai, vėliau priskirti Gerdašių parapijai.

1884 m. Geografiniame Lenkijos ir Lenkijos Karalystės žodyne Lipliūnuose užrašyti 26 dūmai ir 274 gyventojai.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kairiojo Nemuno kranto bendruomenė

Druskininkų savivaldybės gyvenvietės
Romualdas Makoveckas

Romualdas Makoveckas (1926 m. liepos 12 d. Kėdainiuose – 1985 m. gruodžio 12 d. Vilniuje) – Lietuvos agronomas zootechnikas, žemės ūkio mokslų kandidatas.

Biografija 
1948 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1949–1952 m. dirbo Žemės ūkio institute. 1952 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. 1952–1981 m. dirbo Gyvulininkystės institute; 1954–1956 m. Gyvulių veisimo sektoriaus, 1960–1965 m. Kiaulininkystės skyriaus vedėjas, 1965–1981 m. direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams. 1982–1985 m. LSSR Vaisių ir daržovių ūkio ministerijos Gyvulininkystės ir pašarų gamybos valdybos viršininkas. 

Mokslinio darbo sritis – kiaulininkystė. 1967 m. su kitais išvedė Lietuvos baltųjų kiaulių veislę. Paskelbė mokslinių straipsnių kiaulių veisimo ir selekcijos klausimais.

Bibliografija 
 Kiaulių ūkio organizavimas Lietuvos TSR, 1980 m.
 Kiaulių veislininkystė, 1981 m.
 Lietuvos baltosios kiaulės: monografija, 1986 m.

Įvertinimas 
 1967 m. LTSR nusipelnęs zootechnikas
 1969 m. LSSR valstybinė premija (su kitais)

Šaltiniai 

LTSR valstybinės premijos laureatai
Lietuvos zootechnikai
Lietuvos agronomai
Lietuvos žemės ūkio teoretikai
Rytų Kalimantanas

Rytų Kalimantanas () – Indonezijos provincija, esanti Borneo salos rytuose. Administracinis centras – Samarinda.

Geografija 

Provincija ribojasi šiaurėje su Šiaurės Kalimantanu, vakaruose su Centriniu Kalimantanu, pietvakariuose su Pietų Kalimantanu. Rytinę pusę skalauja Makasaro sąsiauris ir Sulavesio jūra. Pastarojoje provincijai priklauso Deravano salos. Vakarinėje Rytų Kalimantano dalyje iškilę kalnai (Kapuas Hulu, Miulerio), kitur driekiasi pelkėtos, džiunglėmis apaugusios lygumos. Pagrindinė upė – Mahakamas. Yra įsteigti Kutajaus ir Kajan Mentarango nacionaliniai parkai.

Ekonomika 

Išgaunama nafta, akmens anglys, gamtinės dujos, auksas. Kertama mediena. Auginamos prieskoninės, maistinės kultūros. Turizmas.

Gyventojai 
 Tautos: javiečiai (30 %), bugiai (18 %), bandžarai (14 %), kutajai (9 %);
 Religijos: islamas (85,2 %)krikščionybė (13,2 %)budizmas (0,62 %)hinduizmas (0,19 %);
 Kalbos: indoneziečių, bandžarų, dajakų, kutajų ir kt.

Administracinis skirstymas 

Rytų Kalimantanas padalintas į 10 regencijų ir 4 miestus. Skliaustuose pateikti administraciniai centrai.

 Pasiro regencija (Tanahgrogotas)
 Šiaurės Pendžampasero regencija (Pendžamas)
 Kuta Kartanegaros regencija (Tengarongas)
 Vakarų Kutajaus regencija (Sendavaras)
 Rytų Kutajaus regencija (Sangata)
 Bulungano regencija (Tandžungseloras)
 Berau regencija (Tandžungredebas)
 Malinau regencija (Malinau)
 Nunukano regencija (Nunukanas) 
 Tanatidungo regencija (Tidengpalė)
 Samarinda
 Balikpapanas
 Bontangas
 Tarakanas

Indonezijos provincijos
Ilmenio slovėnai

Ilmenio slovėnai, kitaip dar Ilmenio slavai () – rytų slavų gentis, antroje pirmojo tūkstantmečio pusėje gyvenusi apie Ilmenio ežerą, Volchovo, Lovatės ir Mstos baseinuose ir Mologos aukštupyje, sudariusi didžiąją dalį Novgorodo žemės gyventojų.

Žodis slovėnai reiškia ne tik Ilmenio slavus. Nuo senovės rusų metraščiai mini Ilyrijos slovėnus. Iš šio žodžio kilęs Slovėnijos pavadinimas.

Manoma, kad Ilmenio slovėnai skyrėsi nuo kitų dabartinę Rusiją kolonizavusių slavų genčių. Jie kalba ir tradicijomis buvo glaudžiai susiję su Palabės slavais. Slovėnai į šiaurės Rusiją atkeliavo pagal didžiąsias upes, kol būsimos Jaroslavlio srities žemėse sutiko krivičius,

Žinoma nedaug VI–VIII a. slovėnų archeologinių paminklų, pvz., žemdirbių gyvenvietės ir aukšti kūgiški pilkapiai su degintų žmonių palaikais Ladogos apylinkėse.
Seniausios žinomos gyvenvietės datuojamos VII–VIII a. Gausūs archeologiniai radiniai (pvz., metaliniai medinių plūgų noragai) rodo, kad Ilmenio slavai turėjo gerai išvystytą žemdirbystę. Jie nebuvo labai karingi, bet jų būdingi ginklai aptinkami apie Novgorodo miestą. Slovėnai naudojo ietis, buožes, kalavijus, lankus, akstis ir net čekanus.

Pagrindiniai Ilmenio slovėnų miestai buvo Staraja Rusa ir Novgorodas, įkurti IX–X a. Vėliau Ilmenio slovėnų žemės tapo Novgorodo respublika.

Senovės slavai
Naugardo respublika
Michele Mazzarino

Michel Mazarin (pakrikštytas Alexander Mazzarino, 1605 m. rugsėjo 1 d. – 1648 m. rugsėjo 1 d.) – italų dvasininkas, kardinolas, Ekso provincijos arkivyskupas.

Pietro Mazzarino ir Ortenzia Buffalini sūnus, Giulio Raimondo Mazzarino brolis.

Išsilavinimas 
1620 m.,15 būdamas metų įstojo į Dominikonų vienuolyną Romoje, priėmė vardą Michel. Studijas baigė Bolonėje.

Religinė veikla 

! Data
! Amžius
! Įvykis
! Patikslinimas
|-----
| 1605 rugsėjo 1
|
| Gimė
| Pescina, Italija
|-
| 1645
| 39.3
| Paskirtas tarnybai
| Ekso provincijos arkivyskupas, Prancūzija
|-----
| 1645 liepos 10
| 39.9
| Patvirtintas
| Ekso provincijos arkivyskupas, Prancūzija
|-
| 1645 liepos 23
| 39.9
| Įšventintas į vyskupus
| Ekso provincijos arkivyskupas, Prancūzija
|-----
| 1647 spalio 7
| 42.1
| Pakeltas į Kardinolus
|
|-
| 1647 gruodžio 16 d.
| 42.3
| perkeltas į kitas pareigas
| S. Cecilia Kardinolas-Dvasininkas
|-----
| 1648 rugsėjo 1 d.
| 43
| Mirė
| Ekso provincijos arkivyskupas, Prancūzija
|}

Italijos dvasininkai
Dominikonai
Katalikų arkivyskupai
Mearinas

Mearinas () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Maranjano valstijoje. Prasideda Brazilijos plokščiakalnio šiaurinėje dalyje, susiliejus Negros, Meninos ir Krueiraso upėms. Teka į šiaurės rytus per Atlanto vandenyno žemumą. Įteka į San Markoso įlanką, drauge su Pindarės ir Gražau upėmis suformuoja estuariją.

Mearino žemupyje stebimas pororokos reiškinys. Žemupyje laivuojama. Prie Mearino įsikūrę miestai: Bara du Korda, Pedreirasas, Bakabalas, Vitorija du Mearinas, Araris.

Šaltiniai 

Brazilijos upės
Ona Maksimaitienė

Ona Maksimaitienė-Girčytė (1902 m. vasario 5 d. Sankt Peterburgas – 1999 m. gruodžio 10 d. Vilnius, palaidota Panevėžyje) – Lietuvos istorikė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija 
Sūnus Mindaugas Maksimaitis. Mokėsi privačioje mergaičių gimnazijoje, 1916–1918 m. Voronežo Martyno Yčo mergaičių gimnazijoje, 1919–1922 m. – Kauno „Saulės“ gimnazijoje. 1927 m. baigė Kauno universiteto Humanitarinį fakultetą. 1966 m. istorijos mokslų kandidatė.

1923–1924 m. mokytojavo Kaune, 1925–1929 m. Mažeikių gimnazijos, 1929–1935 m. Kėdainių gimnazijos mokytoja. Vyrą, Lietuvos kariuomenės karininką perkėlus į Panevėžį, 1935–1944 m. mokytojavo Panevėžio mergaičių gimnazijoje, 1944–1948 m. dėstė Panevėžio mokytojų seminarijoje, 1948–1957 m. Panevėžio berniukų gimnazijos mokytoja. 1957–1970 m. dirbo Istorijos institute. Išleista į pensiją mokslinio darbo Istorijos institute nenutraukė, nors atlyginimo ir negavo.

1937–1983 m. išspausdinta 19 jos sudarytų XIII a. – XX a. Lietuvos ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės istorijos žemėlapių. Parašė atsiminimų. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorė.

Bibliografija 
 Lietuvos sukilėlių kovos 1863–1864 m., monografija, 1969 m.
 Lietuvos istorinės geografijos ir kartografijos bruožai, 1991 m.
 Iš Panevėžio istorijos, 1992 m.
 Istorijos mokymo metodika: Iš Lietuvos Respublikos (1918–1940 m.) metodinio palikimo, 1993 m.
 Lietuvos istorinė geografija ir kartografija: XX a. Lietuvos istorijos žemėlapiai ir jų šaltiniai, 1995 m.
 Panevėžio miesto istorija: nuo pirmųjų paminėjimų šaltiniuose iki XX a. 8-ojo dešimtmečio, 2003 m.
 Voroneže 1915–1918 metais, atsiminimai, 1983 m.
 Atsiminimai: iš mokytojos dienoraščio, 1996 m.

Šaltiniai 

Lietuvos istorikai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos enciklopedininkai
Maranjaunas

Maranjaunas () – valstija Brazilijoje, Šiaurės Rytų regione. Ribojasi su Pjaujumi rytuose, su Tokantinsu pietvakariuose, su Para vakaruose. Šiaurinę pakrantę skalauja Atlanto vandenynas su gylin į žemyną įsiterpiančia San Markoso įlanka. Valstijos sostinė – San Luisas.

Geografija 

Šiaurinę valstijos dalį užima lyguma, tankiai apaugusi Amazonijos džiunglėmis. Dalis džiunglių iškirsta, kad būtų galima vystyti gyvulininkystę. Pietuose paviršius kyla į Brazilijos plokščiakalnį, kuriame vyrauja Serado savanos. Šapada das Mangabeiraso sprūdiniame kalnų masyve yra aukščiausia valstijos vieta, iškylanti į 804 m virš jūros lygio. Vandenyno pakrantės raižytos, gausu užutėkių, nedidelių salų, auga mangrovių sąžalynai. Lensoiš Maranjenses nacionaliniame parke plyti dideli smėlio kopų plotai. Pagrindinės upės – Gurupi, Pindarė, Mearinas, Parnaiba, Itapekuru, pakraščiu prateka Tokantinsas. Klimatas drėgnas ir karštas, išskiriami sausasis ir lietingasis laikotarpiai.

Gyventojai 

Etninė sudėtis:
 pardo – 65,5 %
 baltieji – 25,0 %
 juodaodžiai – 8,7 %
 azijiečiai ir indėnai – 0,8 %

Didžiausi miestai 
 San Luisas – 986,8 tūkst. gyv. (2008 m.)
 Imperatrisas – 236,3
 Timonas – 148,8
 Kašijasas – 147,4
 San Žoze de Ribamaras – 135,8
 Kodo – 113,7
 Paso do Lumiaras – 101,4
 Asailandija – 100,0

Brazilijos valstijos
Babonys

Babonys () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir apie 114 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Į Babonių sudėtį įjungti Auksakaimio () ir Vakantų kaimeliai.  Valsčiaus keliai: Radziuškė – Babonys ir Babonys – krašto kelias Nr. . Pirmojo pasaulinio karo laikų kapinės (36 vokiečių ir (?) rusų karių kapai). Kaimas yra šalia Balčio ežero.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1880-1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne nurodoma, kad Krasnapolio valsčiui priklausančiame kaime yra 15 namų, kuriuose gyvena 172 suaugusieji gyventojai.  Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 113 gyventojų, iš kurių 103 lenkai, 6 rusai ir 4 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Babonys turistiniame žemėlapyje
 Babonys žemėlapyje 
 Kaimo padėtis žemėlapyje
 Babonių kaimas žemėlapyje 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Zorūbai (Seinai)

Zorūbai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 111 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Ribojasi su Seinais, valsčiaus kelių nėra.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Zorūbai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Marinavas (Seinai)

Marinavas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Seinų ir apie 110 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Marinavas – Lasanka ir Marinavas – Seinai. Kaime yra Marinavo žydų kapinės.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Žymūs žmonės 
 Antanas Petruškevičius (1896–1942) – Lietuvos kariuomenės majoras, gaisrininkas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Marinavas turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Kreiviniai

Kreiviniai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 111 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Kreiviniai – Pulkotai, Kreiviniai – Počkūnai ir Kreiviniai – Berznyko Palivarkas. Šalia kaimo yra Ringio ežeras ir Kunios upė.

Istorija 
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1880–1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne nurodoma, kad Berznyko valsčiui priklausančiame kaime yra 20 namų, kuriuose gyvena 128 suaugusieji gyventojai.  Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kreiviniai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Jonaraistis

Jonaraistis (, seniau Padusys) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Valstybės saugomas riedulys, kurio išmatavimai – 0,7 x 8,6 m. Valsčiaus keliai: Jonaraistis – Juodeliškė, Jonaraistis – Burbiškės ir Jonaraistis – Radžiūčiai. Kaime yra Stebėjimo bokštas.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Nuo 1960 m. veikė Juodeliškės bibliotekos filialas.  Buvęs dvaras, XIX a. statyti rūmai, kiti dvaro pastatai ir parkas. 1962 m. gegužės 14 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Juodeliškė (Seinai)

Juodeliškė () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurę nuo Seinų ir apie 121 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Juodeliškė – Krasnavas, Juodeliškė – Jonaraistis ir Juodeliškė – Bubeliai.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 89 gyventojai, iš kurių 5 lenkai ir 84 lietuviai. 1973-1974 m. veikė biblioteka su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis, ji turėjo filialus Burbiškiuose, Jonaraistyje, Radžiūčiuose ir Rimkežeriuose. Buvo rengiami literatūriniai vakarai.  1958 m. balandžio 30 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Žymūs žmonės 
 Antanas Kmieliauskas (1894-(?)) – Lietuvos kariuomenės 2-ojo pėstininkų pulko leitenantas, pirmasis Vilkaviškio karo komendantas
 Antanas Kubilius – mokytojas, lietuviško Seinų valsčiaus pirmasis viršininkas
 Mykolas Leonaitis, iki 1939 m. Mykolas Leončikas (1904–1948) – Lietuvos karo lakūnas, aviacijos kapitonas

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Kilčėnai

Kilčėnai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Upė Rubežanka (ilgis 6 km). Į Kilčėnų sudėtį įjungti Akatnikų ir Zagužės kaimeliai.  Valsčiaus keliai: Kilčėnai – Bubeliai, Kilčėnai – Lumbiai, Kilčėnai – Vidugiriai ir Kilčėnai – Vilkapėdžiai.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Rimkežeriai

Rimkežeriai, Rimkažeriai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Rimkežerių sudėtį įjungtas Paežerėlių () kaimelis.  Valsčiaus kelių nėra. Kaime yra medinis raižytas kryžius.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 38 gyventojai, iš kurių 6 lenkai, 1 rusas ir 31 lietuvis. Iki 1954 m. kaimas priklausė Krasnavo valsčiui. 1958 m. balandžio 21 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Nuo 1960 m. veikė Juodeliškės bibliotekos filialas. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Žymūs žmonės 
 Juozas Masionis (1926–2004) – LLVKD Rimkežerių skyriaus pirmininkas, 35 metus išbuvo Rimkežerių seniūnu,
 Jurgis Masionis (1843–1914) – kunigas ir knygnešys, lietuviškos savimonės puoselėtojas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje
 Rimkežerių internetinė svetainė 

Seinų valsčius
Dvarčėnai (Seinų valsčius)

Dvarčėnai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Krašto kelias Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai. Valsčiaus keliai: Dvarčėnai – Alnai ir Dvarčėnai – Pulkotai.

Per kaimą eina Lenkijos turizmo ir kraštotyros draugijos rekomenduojamas
  Raudonasis turistinis maršrutas: Zolieckai – DVARČĖNAI – Berznykas – Zelva – Gibai – Rigolis – ir toliau Raudonšilio kryptimi.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 71 gyventojas, iš kurių 69 lenkai ir 2 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Naujasodė (Seinai)

Naujasodė, Navasodė () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Seinų ir apie 118 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus kelių nėra, todėl jis sunkiau pasiekiamas automobiliu.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 76 gyventojai, iš kurių 43 lenkai ir 33 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Žymūs žmonės 
 Viktoras Vinikaitis (1927–1994) – savamokslis medžio drožėjas ir tapytojas, Vygrių kamaldulių vienuolyno restauratorius ir gidas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Konstantinauka (Seinai)

Konstantinauka, Konstantinuvka () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Konstaninaukos sudėtį įjungtas Veseluvkos kaimelis.  Vaivadijos kelias Nr. (Seinai – krašto kelias Nr.).

Istorija 
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaime XIX a. apsigyveno Rusijos sentikiai, 1900 m. atsidarė cerkvės mokykla, turėjusi tris dešimtines žemės. Mokėsi dvidešimt penki mokiniai, tarp jų penkios merginos. Mokytoju dirbo Jonas Škredkovskis.  Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 59 gyventojai, iš kurių 53 lenkai ir 6 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kontaninauka turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Zolieckai (Seinų apskritis)

Zolieckai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į rytus nuo Seinų ir apie 113 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Į Zolieckų sudėtį įjungtas Maciejoviznos kaimelis.  Valsčiaus keliai: Zolieckai – Seinai ir Zolieckai – krašto kelias Nr. .

Per kaimą eina Lenkijos turizmo ir kraštotyros draugijos rekomenduojamas
  Raudonasis turistinis maršrutas: ZOLIECKAI – Dvarčėnai – Berznykas – Zelva – Gibai – Rigolis – ir toliau Raudonšilio kryptimi.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Degučiai (Seinai)

Degučiai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Seinų ir apie 109 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Krašto kelias Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai. Valsčiaus kelias Degučiai – Poseinelė.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Degučiai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Alnai

Alnai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į rytus nuo Seinų ir apie 115 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Alnai – Dvarčėnai, Alnai – Aradnykai ir Alnai – Berznyko Palivarkas.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 115 gyventojų, iš kurių 85 lenkai ir 30 lietuvių. Lenkijos Kongreso karalystės laikais kaimas buvo Alnų valsčiaus centras. Iki 1976 m. liepos 1 d. Alnai priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Alnai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Alnukai

Alnukai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje prie regioninio kelio Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai. Kaime yra XVIII a.-XIX a. statyti dvaro rūmų pastatai ir XIX a.-XX a. parkas. Taip pat yra Balstogės technikos universiteto poilsio namai, kempingas ir karavaningas. Kaimas yra šalia Alno ežero.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 48 gyventojai, iš kurių 22 lenkai ir 26 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. Alnukai priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Griškonys (Seinai)

Griškonys  () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į vakarus nuo Seinų ir apie 112 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Į Griškonių sudėtį įjungti Marcinkonių ir Zelionkos kaimeliai.  Valsčiaus keliai: Griškonys – Lumbiai ir Griškonys – Seinai.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Sumavas (Seinų apskritis)

Sumavas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietvakarius nuo Seinų ir apie 108 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Į Sumavo sudėtį įjungtas Ožechovo  ir Ciganovo  kaimeliai. Valsčiaus keliai: Sumavas – Skustelė ir Sumavas – Danilovcė.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 117 gyventojų, iš kurių 113 lenkų ir 4 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pavadinimo kilmė

Švedų mokslininko, Suvalkijos vietovardžių ir vandenvardžių tyrinėtojo Knut Olof Falk nuomone kaimo pavadinimas iš lietuviškosios Samanis formos pasikeitė į lenkiškąją Sumowo dėl Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės raštininkų neretai vartotos sulenkintos formos Somonis, kurią dažnai tardavo Sumanis. Laikui bėgant, pavadinimą Sumanis susiejo su žuvies pavadinimu Sum (šamas) ir pakeitė formą į Sumowo, kaip nutiko ir Samanio ežero pavadinimui.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Stabingis

Stabingis () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės rytus nuo Seinų ir apie 115 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Prie Stabingio ežero. Valsčiaus keliai: Stabingis – Žagariai ir Stabingis – Gavieniškiai. Per kaimą eina Lenkijos turizmo ir kraštotyros draugijos rekomenduojamas
  Juodasis turistinis maršrutas: STABINGIS – Krasnagrūda – Dusnyčia – Aradnykai. (Trasos ilgis – 9,4 km).

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas minimas 1598 m. kaip Chreptavičių valda ir buvo vadinamas Osinka. Jame gyveno persikėlėliai iš rytinių DLK žemių, daugiausiai rusėnai. 1627 m. Adomas Chreptavičius, pats būdamas stačiatikiu, fundavo naujos cerkvės statybą. Prie jos buvo nedidelis palivarkas, vadinamas Popovščizna. Cerkvė kai kuriais duomenimis dar stovėjo XIX a., bet dar 1780 m. Vilniaus vyskupas leido statyti kaime katalikų bažnyčią, kuri iki šių dienų neišliko. Chreptovičių iniciatyva Osinkų kaimas pervadintas į Stabingį. (Stabingis jotvingių kalba reiškė akmuo, kartu gal reiškė ir kažkada buvusios vietovės vardą).  1880-1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne nurodoma, kad Berznyko valsčiui priklausančiame kaime yra 24 namai, kuriuose gyvena 183 suaugusieji gyventojai.  Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pavadinimo kilmė

Švedų mokslininko, Suvalkijos vandenvardžių ir vietovardžių tyrinėtojo Knut Olof Falk manymu kaimo pavadinimas kilęs nuo jotvingių kalbos žodžio stabis (akmuo), kaip ir Ščeberkos upė, Ščebros ir Stabienščiznos kaimai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Stabingis turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Morkiškė (Lenkija)

Morkiškė () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Podlaskių sudėtį įjungtas Balendziankos kaimelis.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 56 gyventojai, iš kurių 39 lenkai ir 17 lietuvių. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Lumbiai

Lumbiai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir apie 116 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

Geografija 

Upė Rubežanka (ilgis 6 km). Į kaimo sudėtį įjungti Beržynės, Ivaniškių ir Lumbių Osados kaimeliai.  Valsčiaus keliai: Lumbiai – Griškonys, Lumbiai – Klevai ir Lumbiai – Kilčėnai.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Išliko XIX a. Lumbių dvaro rūmai su parku, XX a. pr. medinė sodyba su mediniais ūkiniais pastatais. Kaimas įsikūręs etninėse lietuvių žemėse. XX a. pradžioje visi, pabaigoje apie 60% gyventojų kalbėjo lietuviškai. Tarp I ir II pasaulinių karų čia veikė lietuviškų organizacijų (Lietuvių Šv. Kazimiero draugija, „Ryto“ draugija) skyrių. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 191 gyventojas, iš kurių 84 lenkai ir 107 lietuviai.

Nuo 1956 m. lenkų pradinėje Lumbių mokykloje buvo mokoma lietuvių kalbos, netrukus atkurta lietuvių pradinė mokykla. 1960 m. spalio 22 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. Lenkijoje žlugus komunistiniam režimui 1992 m. buvo atkurti Lietuvių Šv. Kazimiero draugijos ir kitų lietuvių organizacijų skyriai. Seinų valsčiaus tarybos sprendimu (vietos lietuvų nuomone, nepagrįstu) lietuviška Lumbių pradinė mokykla 2004 m. uždaryta.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Lumbiai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Bubeliai

Apie kaimą Kretingos rajone žr. Būbeliai.

Bubeliai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Seinų, apie 118 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės ir 4 km nuo Lietuvos Respublikos sienos. Pasiekiamas valsčiaus keliais iš Konstantinaukos, Juodeliškės ir Kilčėnų.

Istorija 
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Bubeliai minimi nuo 1684 m. 1906 m. kaime slaptą mokyklą įkūrė mokytojas Antanas Krutulys, o nuo 1916 m. joje mokytojavo Stasys Tijūnaitis. Mokykla veikė iki 1920 m. 1915–1920 m. veikė lietuviškų organizacijų skyriai (atsikūrė 1958–1990 m.). Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 277 gyventojai, iš kurių 50 lenkų ir 227 lietuviai. Antrojo pasaulinio karo pradžioje vokiečių okupantai apie 80% Bubelių gyventojų išvarė į Lietuvą. 

Vykdant administracinę reformą į Bubelių sudėtį įjungti Janiškių, Bubelių kolonijos ir Vainorų kaimeliai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Valstybės saugoma 20,0 m aukščio paprastoji pušis, kurios kamieno apimtis 5,1 m.

Gyventojai 
1934 m. kaime lietuvių gyveno 96%, 1976–1973 m. 55% visų gyventojų.

Žymūs žmonės 
 Eugenijus Petruškevičius (g. 1937 m.) – žurnalistas ir Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas
 Albinas Žukauskas (1912–1987) – Lietuvos poetas, prozininkas ir vertėjas

Šaltiniai

Nuorodos 
 Bubeliai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Rakelija

Rakelija () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į rytus nuo Seinų ir apie 117 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Prie Alno ežero. Valsčiaus kelių nėra.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1880-1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne nurodoma, kad Alnų valsčiui priklausančiame kaime yra 10 namų, kuriuose gyvena 75 suaugusieji gyventojai.  Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 85 gyventojai, iš kurių 9 lenkai ir 76 lietuviai.

Nuo 1960 m. veikė Aradnykų bibliotekos filialas.  1968 m. vasario 2 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Žymūs žmonės 
 Izabela Trainauskaitė (1928–2003) – Lietuvos botanikė, biomedicinos mokslų daktarė

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Gavieniškiai

Gavieniškiai, Gavieniškė () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Gavieniškių sudėtį įjungti Pagavieniškių ir Žaguvieco kaimeliai.  Didelę kaimo dalį užima valstybės saugomi XIX a. statyti mediniai gyvenamieji namai, svirnai ir regioninės architektūros sandėliai. Gavieniškiai yra Vienpusis kaimas, kai visi kaimo namai yra vienoje gatvės pusėje. Netoliese yra Drūcežeris, Raisto ir Žaguvieco ežerai. Taip pat šalia kaimo yra Distrofinis ežeras.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1880-1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne nurodoma, kad Krasnavo valsčiui priklausančiame kaime yra 2 namų, kuriuose gyvena 32 suaugusieji gyventojai.  Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Gavieniškiai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Paseiniai

Paseiniai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į pietus nuo Seinų ir apie 110 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Prie krašto kelio Nr. . XIX a. medinė sodyba su mediniu tvartu.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1880-1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne nurodoma, kad Seinų valsčiui priklausančiame kaime yra 29 namai, kuriuose gyvena 203 suaugusieji gyventojai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pavadinimo kilmė

Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo šalia esančio Seinų miesto, kurio pavadinimas siejamas su trimis senais Jogailos riteriais. Dėl kurių senumo ir miestas buvo pavadintas Seni, kuris vėliau polonizacijos laikotarpiu pakeitė pavadinimą į Sejny. Bet nėra šią legendą patvirtinančių dokumentų, todėl manoma kad miesto pavadinimas yra jotvingių kilmės.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Radziūčiai

Radziūčiai (tarmiškai Radzūcai, ) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės rytus nuo Seinų ir apie 120 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Istoriškai suskirstytas į tris dalis: Daržai (seniausia gyvenama vieta), Radžiūčiai (pagrindinė dabar gyvenama vieta) ir Bruzgos (mažiausia kaimo dalis).  Galadusio ežeras. Upė Šturminė. Pelkės: Plynė, Mašnelankė, Samanynas, Paputinas, Lygiapabalis, Zotvaras, Dzidzėja, Tamošabalė. Keliai į Žagarius ir buvusį Pagavieniškių kaimą. Valsčiaus keliai: Radžiūčiai – Jonaraistis, Radžiūčiai – Žagariai ir Radžiūčiai – Gavieniškiai.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pavadinimas kildinamas iš gyvulių prižiūrėtojo (gal kerdžiaus) Radzūno. 1595 m. kaimas paliudytas rašytiniuose šaltiniuose kaip Radutino, kuris priklausė Lazdijų seniūnijai. XVIII a. viduryje priklausė Benkevičiams, po 1863 metų dvarelį įsigijo Kasperavičiai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 180 gyventojų, iš kurių 37 lenkai ir 143 lietuviai. Tarpukaryje vaikai lankė Bubelių kaimo mokyklą. Apie 1937–1938 m. Radžiūčiuose įkurta lenkiška pradinė mokykla, nuo 1952 metų buvo leista dėstyti lietuvių kalbą. Mokytojais buvo Juozas Kubilius, Antanas Murinas, Jurgis Sidaris ir kt. 1974 m. mokyklą uždarė. Nuo 1960 m. veikė Juodeliškės bibliotekos filialas.  1959 m. sausio 3 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Žymūs žmonės 
Vincas Mazurkevičius – kunigas, Alytaus parapijos vikaras, vokiečių kariuomenės sušaudytas prie bažnyčios 1941 m. birželio 22 d.

Šaltiniai 

 Gintautas Marcinkevičius. Radžiūčiai. Šaltinis 2008. Nr. 3(14) 
 Gintautas Marcinkevičius. Radžiūčiai. Šaltinis 2008. Nr. 4(15

Nuorodos 
 Radžiūčiai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Radziuškė

Radziuškė () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į vakarus nuo Seinų ir apie 112 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Radziuškė – Babonys ir Radziuškė – krašto kelias Nr. .

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Žymūs žmonės 
 Julija Vichert - Kairiūkštienė (1864–1949) – Lenkijos poetė ir vertėja, Lietuvos kultūros populiarintoja.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Radziuškė turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Beržalapiai

Beržalapiai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Valsčiaus keliai: Beržalapiai – Poseinelė, Beržalapiai – Basiai ir Beržalapiai – Zelva, Beržalapiai – Berznykas.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1880-1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne nurodoma, kad Berznyko valsčiui priklausančiame kaime yra 24 namų, kuriuose gyvena 170 suaugusieji gyventojai.  Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 
1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Beržalapiai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje 
 Beržalapių aprašymas Lenkijos karalystės geografijos žodyne 

Seinų valsčius
Mariana Malcienė

Mariana Malcienė (g. 1924 m. lapkričio 9 d. Asiūklėje, II Gudelių valsčius, dab. Vilniaus dalis, m. 2014 m. liepos 17 d. Vilnius, palaidota Saltoniškių kapinės, Vilnius) – Lietuvos menotyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija 
1951 m. baigė meno istoriją Vilniaus universitete. 1974 m. menotyros kandidatė.

1953–2000 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija), nuo 1991 m. profesorė. 1953–1959 m. dar dirbo Kultūros ministerijos Aukštųjų ir vidurinių specialiųjų mokyklų skyriuje, 1956–1960 m. ir Vilniaus dešimtmetėje muzikos mokykloje, 1959–1966 m. filmų nuomojimo kontoros „Kinoprokat“ leidinio „Ekrano naujienos“ redakcijoje, 1966–1979 m. – Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto Menotyros sektoriuje.

Mokslinė veikla 
Parašė pirmąjį Lietuvos kino istorijos veikalą. Apžvelgė Lietuvos kino 1919–1958 m. (Lietuvos TSR istorija t. 4 1975 m.), 1919–1967 m. (Tarybinio kino istorija t. 3-4 1975–1978, rusų k.), nebyliojo ir Lietuvos vaidybinio kino (Kino meno pagrindai, sud. Ž. Pilipavičienė, 1982 m.) raidą, Marijampolės ir Žemaičių dramos teatrų (Lietuvių tarybinis teatras: 1940–1956 m., 1979 m.), Panevėžio dramos teatro (Lietuvių tarybinis dramos teatras: 1957–1970 m., 1987 m.) istoriją.

Bibliografija 
 Lietuvos kino istorijos apybraiža: 1919–1970, 1974 m.
 Tarybų Lietuvos kino menas, 1971 m., rusų k.
 Tarybų Lietuvos kinas, 1980 m., rusų k.

Šaltiniai 

Lietuvos menotyrininkai
Lietuvos muzikos pedagogai
Lietuvos istorikai
Basiai

Basiai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 109 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Basiai – Sveckai ir Basiai – Beržalapiai.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Basiai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje 

Seinų valsčius
Krasnagrūda

Krasnagrūda () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Alno ežeras. Valsčiaus keliai: Krasnagrūda – Žagariai ir Krasnagrūda – Dusnyčia. XVII a.-XVIII a. statyti dvaro rūmai, kur vasarodavo tuo metu Vilniaus universitete studijavęs būsimasis Nobelio premijos laureatas Česlovas Milošas. Kasmet rūmuose vyksta poeto minėjimai. Iškilmės prasideda lietuviškomis pamaldomis Žagarių Šv. Baltramiejaus bažnyčioje, vėliau Krasnagrūdoje skaitomos poeto eilės. Kaime yra Krasnogrudos pasienio kultūros centras.

Per kaimą eina Lenkijos turizmo ir kraštotyros draugijos rekomenduojamas
  Juodasis pėsčiųjų turistinis maršrutas: Stabingis – KRASNAGRŪDA – Dusnyčia – Aradnykai. (Trasos ilgis – 9,4 km).

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 58 gyventojai, iš kurių 54 lenkai ir 4 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Žymūs žmonės 
 Stasys Leskaitis-Ivošiškis (1902–1964) – Lietuvos ir JAV žurnalistas bei rašytojas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Krasnagrūda turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Sveckai

Sveckai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Sveckų sudėtį įjungtas Budzeviznos kaimelis.  Valsčiaus keliai: Sveckai – Basiai, Sveckai – Poseiniai. Krašto kelias Nr. : Sveckai – Olšanka ir Sveckai – Degučiai

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Lasanka

Lasanka () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietvakarius nuo Seinų ir apie 110 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Lasanka – Marinavas ir Lasanka – Ivanuvka.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Pulkotai

Pulkotai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Pulkotų sudėtį įjungti Otkenščiznos ir Rištuvkos kaimeliai.  Valsčiaus keliai: Pulkotai – Kreiviniai ir Pulkotai – krašto kelias Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai. Beržinio ežeras.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Pulkotai turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Marinavo Kolonija

Marinavo Kolonija () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Seinų ir apie 110 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Šaltiniai

Seinų valsčius
Dubava

Dubava () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 108 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Krašto kelias Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai. Valsčiaus kelias Degučiai – Poseinelė. Į Dubavos sudėtį įjungti Gicheriškių, Subravos ir Zamiakinių kaimeliai.  Valsčiaus keliai: Dubava – Beržalapiai, Dubava – Berznykas ir Dubava – Vygrėnai. Ašarinio ir Ilgelio ežerai.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Dubava turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Berznyko Palivarkas

Berznyko Palivarkas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Valsčiaus keliai: Berznyko Palivarkas – Berznykas, Berznyko Palivarkas – Kreiviniai ir Berznyko Palivarkas – Alnai. Šalia Kunios upės.

Istorija 
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. Berznyko Palivarkas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius
Posejanka

Posejanka () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Seinų ir apie 109 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Į Posejankos sudėtį įjungti Olšankos ir Pomožankos kaimeliai.  Vaivadijos kelias Nr. (Seinai – krašto kelias Nr.).

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Posejanka turistiniame žemėlapyje
 Kaimas žemėlapyje

Seinų valsčius