joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lebedžiai (Maladečina)

Lebedžiai () – agromiestelis Baltarusijoje, Minsko srityje, Maladečinos rajone, 12 km į vakarus nuo Maladečinos, prie Nevėžos upelio (Ušos intakas). Lebedžių kaimiškosios apylinkės centras. 1047 gyventojai (2009 m.). Stovi Švč. Jėzaus Širdies katalikų bažnyčia (2010 m.), Švč. Trejybės cerkvė (1869 m.). Veikia vidurinė mokykla, muzikos mokykla, kultūros rūmai, ambulatorija, paštas, vaistinė.

Istorija 
Lebedžių valsčius minimas 1387 m. Jogailos dokumente, kur sužymėtos Skirgailai skiriamos nuosavybės. Iki 1542 m. priklausė Alšėnų kunigaikščiams, 1542–1558 m. – Žygimantui Augustui. 1558 m. atiteko Radviloms, 1709 m. – Sapiegoms, 1827 m. – Radziševskiams, po jų – vyskupui Jonui Civinskiui ir jo giminėms.

1476 m. Lebedžiuose pastatyta pirmoji medinė katalikų bažnyčia, 1542 m. atnaujinta. Po 1808 m. gaisro, 1847 m. pastatyta nauja (neišlikusi). Bažnyčia buvo gausiai lankoma, Lebedžiai dėl savo gydomųjų šaltinių laikyti stebuklinga vieta. Lebedžiuose iki XVIII a. pab. veikė ir Radvilų XVI a. pastatyta mūrinė reformatų bažnyčia.

1866 m. miestelyje buvo 182 gyvenamieji namai ir 1099 gyventojai. Pagal Lietuvos ir Sovietų Rusijos 1920 m. taikos sutartį priskirti Lietuvai. Tarpukariu valdė Lenkija, buvo valsčiaus centras Vileikos (1920–1927 m.) ir Maladečinos (nuo 1927 m.) apskričių sudėtyje. Lebedžiuose buvo valsčiaus įstaigos, policija, paštas, mokykla, keliolika krautuvių. 1939 m. prijungti prie Baltarusijos TSR.

Šaltiniai 

Maladečinos rajono gyvenvietės
Baltarusijos agromiesteliai
FK Traktar

Minsko futbolo klubas „Traktar“, o trumpai Minsko „Traktar“ – buvęs Baltarusijos futbolo klubas iš Minsko. Dar žinomas Minsko „Tarpeda-MTZ“, bei Minsko MTZ pavadinimais.

Istorija 
1947 metais suburta komanda prie traktorių gamyklos MTZ. 1948 ir 1949 m. ji laimėjo Sovietų Baltarusijos pirmenybes ir tapo čempionais.

Ji vadinosi "Tarpeda-MTZ" (1949–1957). Nuo 1958 m. žinoma MTZ pavadinimu. Baltarusijai tapus nepriklausoma valstybe, komanda žaidė žemesniuose divizionuose.

2002 m. susijungė su Minsko „Darbo rezervų-RIPO“ (Trudovye Rezervy-RIPO) klubu. Naujadaras pavadintas MTZ-RIPO Minsk.

Stadionas 

„Traktaro“ stadionas Minske eilę metų (1950–1994, 1998–2001) buvo komandos namų arena.

Pasiekimai 
 Aukščiausia lyga (D1):
 Čempionai: 1948, 1949 m.
 Antra lyga (D3):
 Nugalėtojai: 1999 m.

Sezonai 

|}

|}
Šaltinis:

Taip pat skaitykite
 FK MTZ-Ripo Minsk;
 FK Traktor (2007);
 Traktaro stadionas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė
 Apie stadioną

Traktar
Minskas
Rudzenskas

Rudzenskas (, ) – miesto tipo gyvenvietė Baltarusijoje, Minsko srityje, Puchovičių rajone.

Istorija 
Šios teritorijos priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei iki valstybės padalinimo 1793 m. Vėliau tapo Rusijos imperijos dalimi.

1938 m. kaimui suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. 1935 m. ir 1938–1960 m. buvo Rudzensko rajono centras.

Antrojo pasaulinio karo metais vokiečiai miestelio apylinkėse sunaikino apie 4,7 tūkst. pasipriešinimo dalyvių.

Nuo 1991 m. priklauso Gudijai. 2016 m. buvo 2 725 gyventojai., o 2017 m. 2 514.

Infrastruktūra 
Buvo planų čia statyti atominę elektrinę, tačiau jų buvo atsisakyta.

Gyvenvietėje veikia biblioteka, kultūros namai, vidurinė ir muzikos mokyklos. Yra ligoninė, ambulatorija ir vaistinė. Veikia turgus ir paštas.

Sportas 
 FK Rudzensk buvęs futbolo klubas;
 Komanda žaidė gretimame Marjina Horkos miesto stadione.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 Apie gyvenvietę

Puchavičų rajono gyvenvietės
Minsko srities miesto tipo gyvenvietės
Ščiutino apskritis

Ščiutino apskritis (, ) – Lenkijos (1929–1939 m.) ir Baltarusijos TSR (1939–1940 m.) administracinis teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ščiutinas. 

Įkurtas 1929 m. gegužės 21 d. iš dešimties nuo Lydos ir vieno nuo Gardino apskrities atskirtų valsčių. Priklausė Naugarduko vaivadijai. Plotas 2273 km², 107,2 tūkst. gyventojų (1931 m.). Nuo 1939 m. gruodžio 4 d. priklausė Baltarusijos TSR Baranovičių sričiai, 1940 m. sausio 15 d. likviduota, apskrities teritorijoje įkurti Ščiutino, Vosyliškių ir Žaludko rajonai.

Valsčiai 
 Arlios valsčius;
 Astrynos valsčius;
 Dambravos valsčius;
 Kamenkos valsčius;
 Lebedos valsčius;
 Naujadvario valsčius;
 Roženkos valsčius;
 Sabackinės valsčius;
 Ščiutino valsčius;
 Vosyliškių valsčius;
 Žaludko valsčius.

Išnašos

Nuorodos 
 Bronius Kviklys, Ščiutino apskritis, „Mūsų Lietuva“, t. 1, p. 325. Bostonas, Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1964 m.
Baranovičių sritis

Baranovičių sritis (, ) – Baltarusijos Tarybų Socialistinės Respublikos administracinis vienetas, gyvavęs 1940–1954 m. Administracinis centras – Baranovičiai.

Sritis sudaryta 1939 m. gruodžio 4 d. TSRS Aukščiausios Tarybos Prezidiumo nurodymu Vakarų Baltarusijos teritorijoje, buvusios Naugarduko vaivadijos vietoje. Faktiškai įsteigta 1940 m. balandžio 4 d. užėmus Vakarų Baltarusiją.

Iki 1940 m. skirstyta į 8 apskritis (pavietus): Baranovičių, Valažino, Lydos, Nesvyžiaus, Naugarduko, Slanimo, Stolpcų, Ščiutino.

1940–1944 m. skirstyta į 26 rajonus: Bycenio, Valeukos, Vosyliškių, Valažino, Varenavo, Haradziščios, Zietelos, Žaludko, Zelvos, Vijos, Ivenčiaus, Klecko, Kazlouščynos, Lydos, Liubčios, Liachavičų, Myriaus, Mastų, Nesvyžiaus, Naugarduko, Novaja Myšos, Rodūnios, Slanimo, Stolpcų, Ščiutino, Jurotiškių. 1944 m. 9 rajonai perduoti Gardino sričiai, 3 – Maladečinos sričiai.

1947 m. srityje buvo 7 miestai, 8 miesto tipo gyvenvietės, 215 apylinkių.

1954 m. sritis panaikinta – jos teritorija padalinta Bresto, Gardino, Minsko ir Maladečinos sritims.

Baranovičių sričiai priklausė kai kurios dabartinės Lietuvos teritorijos vietovės (dab. Kaniavos seniūnija).

Šaltiniai 

Baltarusijos istoriniai administraciniai vienetai
Etta James

Jamesetta Hawkins, geriau žinoma sceniniu vardu Etta James (g. 1938 m. sausio 25 d. – 2012 m. sausio 20 d.) – amerikiečių dainininkė, kuri atliko įvairių žanrų muzikinius kūrinius, tarp jų bliuzo, R&B, soul, rokenrolo, džiazo ir gospelo muziką. Kaip atlikėja, pasižymėjo itin stipriu ir sodriu vokalu, kuris puikiai tiko ritmenbliuzui ir rokenrolui. Ji yra laimėjusi šešis Grammy apdovanojimus ir septyniolika „Blues Music Awards“ apdovanojimų. 1993 m. buvo įtraukta ir Rokenrolo šlovės muziejų, o 1999 m. į Grammy šlovės muziejų. 2001 m. įtraukta į Bliuzo šlovės muziejų.

Karjerą pradėjo nuo pat 1954 m. ir nuo to laiko išgarsėjo tokiais hitais kaip „The Wallflower“, „At Last“, „Tell Mama“, „Something’s Got a Hold on Me“ ir „I’d Rather Go Blind“. Per savo gyvenimą ji patyrė daug asmeninių problemų, tarp jų buvo heroino vartojimas, dažnas fizinis smurtas ir net įkalinimas. Po ganėtinai ilgos pertraukos, 1989 m., Etta išleido naują albumą „Seven Year Itch“ – tai pirmasis albumas nuo pat 1980 m. Žurnalas „Rolling Stone“ skyrė jai 22-ą vietą iš 100 tarp visų laikų geriausių dainininkų.

Diskografija 

 At Last! (1960)
 The Second Time Around (1961)
 Etta James (1962)
 Etta James Sings for Lovers (1962)
 Etta James Top Ten (1963)
 The Queen of Soul (1965)
 Call My Name (1966)
 Tell Mama (1968)
 Etta James Sings Funk (1970)
 Losers Weepers (1971)
 Etta James (1973)
 Come a Little Closer (1974)
 Etta Is Betta Than Evvah! (1976)
 Deep in the Night (1978)
 Changes (1980)
 Seven Year Itch (1989)
 Stickin' to My Guns (1990)
 The Right Time (1992)
 Mystery Lady: Songs of Billie Holiday (1994)
 Time After Time (1995)
 Love’s Been Rough on Me (1997)
 Life, Love & the Blues (1998)
 Heart of a Woman (1999)
 Matriarch of the Blues (2000)
 Blue Gardenia (2001)
 Let’s Roll (2003)
 Blues to the Bone (2004)
 All the Way (2006)
 The Dreamer (2011)

Šaltiniai 

Soul atlikėjai
R&B atlikėjai
Bliuzo atlikėjai
Gospelo muzika
JAV muzikai
Lietuva (Varanavas)

Lietuva, arba Litvyčia (, ) – kaimas Baltarusijoje, Gardino srityje, Varenavo rajone, Benekainių apylinkėje. Yra 2,5 km į pietryčius nuo Benekainių, 4,5 km nuo Lietuvos Respublikos sienos. Praeina Benekainių–Remežiškių kelias.

Istorija 
1866 m. Lietuvoje gyveno 116 gyventojų (katalikų).

Iki 1926 m. pateko į Dieveniškių valsčių, bet paskui priskirtas Benekainių valsčiui.

Šaltiniai 

Varanavo rajono gyvenvietės
Maladečinos apskritis

Maladečinos apskritis (, ) – Lenkijos (1927–1939 m.) ir Baltarusijos TSR (1939–1940 m.) administracinis teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijos teritorijoje. Centras – Maladečina. Įkurta 1927 m. balandžio 1 d. iš penkių nuo Vileikos ir po vieną nuo Ašmenos, Valažino ir Stolpcų apskrities atskirtų valsčių. Priklausė Vilniaus vaivadijai. Plotas 1898 km², 91,3 tūkst. gyventojų (1931 m.). Nuo 1939 m. gruodžio 4 d. priklausė Baltarusijos TSR Vileikos sričiai, 1940 m. sausio 16 d. likviduota, apskrities teritorijoje įkurti Maladečinos ir Radaškonių rajonai.

Valsčiai 
 Bienicos; 
 Haradoko;
 Lebedžių;
 Maladečinos;
 Palačionių;
 Radaškonių;
 Rakavo;
 Raudonosios.

Išnašos

Nuorodos 
 Bronius Kviklys, Maladečinos apskritis, „Mūsų Lietuva“, t. 1, p. 241. Bostonas, Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1964 m.
Manfredas Ruzgis

Manfredas Ruzgis (g. 1997 m. sausio 5 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje.

Karjera 
Žaidė Vokietijoje SC Paderborn 07 jaunimo komandoje (2014–2016). O nuo 2016 m. atstovavo 1. FC Köln II ekipą.

Nuo 2020 m. žaidė Liuksemburge ir atstovavo FC UNA Strassen. 2020 m. rugsėjo 12 d. pelnė pirmąjį savo įvartį Liuksemburgo čempionate. „UNA Strassen” klubo puolėjas pasižymėjo 85 minutę. Kadangi jo atstovaujama ekipa buvo praleidusi keturis įvarčius, tai buvo garbės įvartis, o galutinis rezultatas buvo 4-1 „Fola“ klubo naudai. Po šių rungtynių varžovai buvo pirmi turnyro lentelėje, o Manfredo atstovaujama ekipa paskutinėje (šešioliktoje) vietoje.

Žaidimas rinktinėse

U–21 rinktinė 
U–21 rinktinėje sužaidė keturias rungtynes ir pasižymėjo pelnydamas įvartį.

Jo debiutas įvyko 2016 m. rugsėjo 1 d. rungtynėse prieš Androros rinktinę. (Lietuva laimėjo 1-0.)

Antrose rungtynėse, kurios įvyko 2016 m. spalio 7 d. Manfredas pelnė vienintelį rungtynių įvartį ir Lietuva šventė pergalę 1-0.

2016 m. spalio 11 d. žaidė prieš italus. Šios rungtynės baigėsi be įvarčių (0-0).

2017 m. rugsėjo 5 d. žaidė prieš danus. Šias rungtynes lietuviai pralaimėjo 0-6.

2017 m. lapkričio 14 d. žaidė prieš Gruzijos bendraamžius. Pralaimėta rezultatu 0-1.

2018 m. kovo 23 d. žaidė prieš suomius. Patirtas pralaimėjimas rezultatu 0-2.

2018 m. kovo 27 d. žaidė penkias minutes prieš lenkus. Šias rungtynes Lietuva pralaimėtjo rezultatu 0-1.

Nacionalinė rinktinė 
2016 m. lapkričio 11 d. žaidė nacionalinėje rinktinėje pasaulio čempionato atrankos rungtynėse prieš Slovakiją. Pasirodė pačioje rungtynių pabaigoje ir sužaidė keturias minutes. Lietuva pralaimėjo slovakams 0-4.

Pasiekimai 
<…>

Individualūs
<…>

Šaltiniai

Nuorodos 
 transfermarkt.com
 Soccerway
 lietuvosfutbolas.lt

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolininkai užsienio komandose
Trobos (Baltarusija)

Trobos (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Vijos rajone; apylinkės centras. Yra ~35 km į pietus nuo Ašmenos, 7,5 km nuo Lietuvos Respublikos sienos, prie Klevos upės. Keliai į Jurotiškes, Alšėnus, Surviliškes, Subatnykus. Yra Švč. Mergelės Marijos katalikų bažnyčia, Šv. Petro ir Šv. Pauliaus cerkvė. Veikia agrofirma, mokykla, ligoninė, vaistinė, kultūros namai, ryšių skyrius, biblioteka, veterinarijos ligoninė, valgykla. Prie miestelio yra piliakalnis, ant kurio XIV–XV a. stovėjo medinė pilis.

Istorija 
Pasak legendų, Trobų įkūrimas siejamas su kunigaikščiu Trabusu. XV a. pab. Trobos priklausė Trakų vaivadai Jonui Goštautui. Nutrūkus Goštautų giminei, 1543 m. jų valdos (tarp jų – Trobos) atiteko karaliui Žygimantui I. Šis Trobas perleido sūnui Žygimantui Augustui. 1569 m. Trobos priklausė prie karaliaus stalo turtų. 1598 m. tapo seniūnijos centru.

1410 m. pastatyta pirmoji bažnyčia Trobose (1534 m. atnaujinta, 1905 m. perstatyta). 1784 m. pastatyta stačiatikių cerkvė, taip pat veikė žydų sinagoga. 1882 m. miestelyje gyveno 1238 gyventojai, klestėjo puodininkystės, mezgimo amatai, smulkioji prekyba.

Trobų apylinkėse nuo seno vartota lietuvių kalba. Ji čia išnyko apie 1890 metus.

Lenkmečiu buvo Valažino apskrities Trobų valsčiaus centru.

Šaltiniai 

Vijos rajono gyvenvietės
Baltarusijos agromiesteliai
Yoshihide Suga

Jošihidė Suga (, g. 1948 m. gruodžio 6 d. Ogačyje) – Japonijos politikas, Atstovų rūmų narys, buvęs šalies ministras pirmininkas (2020–2021 m.), Japonijos ministrų kabineto generalinis sekretorius (2012–2020 m.), vidaus reikalų ir ryšių ministras (2006–2007 m.).

Biografija 
Gimė Ogačyje (dab. Judzava, Akitos prefektūra). Hosei universitete Tokijuje įgijo bakalauro laipsnį. Vienuolika metų dirbo parlamento nario padėjėju. Nuo 1984 m. dirbo Užsienio prekybos ir pramonės ministerijoje. Vėliau Jokohamos miesto tarybos narys.

Pirmą kartą į Japonijos parlamentą išrinktas 1996 m. pagal Liberalų demokratų partijos sąrašą. Iš pradžių buvęs Keizo Obuchi frakcijos narys, paliko frakciją po to, kai atsisakė palaikyti B. Obuchi kandidatūrą į partijos lyderio rinkimus 1998 m. po Rjutaro Hašimoto atsistatydinimo.

Nuo 2006 m. rugsėjo mėn. dirbo pirmajame Šinzo Abė kabinete. Iki 2007 m. rugpjūčio buvo vidaus reikalų ir ryšių ministras.

2020 m. rugsėjo 14 d. nuo valdančiosios partijos iškeltas į Japonijos ministrus pirmininkus, o po dviejų dienų oficialiai patvirtintas parlamente. Premjero pareigas ėjo iki 2021 m. spalio 4 d., kada jį pakeitė Fumijo Kišida.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

|-

Japonijos Atstovų rūmų nariai
Japonijos ministrai pirmininkai
Japonijos ministrai
Kamenka (Baltarusija)

Kamenka (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone; apylinkės centras. Yra 16 km į vakarus nuo Ščiutino. Už 4 km į šiaurę praeina Lydos–Gardino plentas. Yra katalikų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia (1908 m.), žydų kapinės. Veikia vid. mokykla, ligoninė, biblioteka, paštas, kultūros namai.

Istorija 
LDK laikais Kamenka buvo Tyzenhauzų valda. 1580 m. pastatyta bažnyčia (po gaisro perstatyta XX a. pr.). 1706 m., švedų okupacijos metu, Kamenkoje buvo sustojęs karalius Karolis XII, kur paskelbė raštą prieš Augustą II ir ragino gyventojus paklusti Stanislovui Leščinskiui.

Lenkmečiu buvo Ščiutino apskrities Kamenkos valsčiaus centru. Veikė valsčiaus įstaigos, mokykla, policija ir kt.

Šaltiniai 

Ščiutino rajono gyvenvietės
Baltarusijos agromiesteliai
Dambrava (Ščiutinas)

Dambrava arba Dembrava (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone; apylinkės centras. Yra ~20 km į vakarus nuo Ščiutino, prie Spušos (Spušankos) upelio. Keliai į Ščiutiną, Skidlių, Astryną. Yra katalikų Švč. Trejybės bažnyčia (XVIII a.), Šv. Jono stačiatikių cerkvė (XIX a.), dvaro rūmai ir parko fragmentai. Veikia vid. mokykla, ligoninė, paštas.

Istorija 
Dambrava minima nuo XVI a. kaip dvaro valda Lydos apskrityje. 1674 m. Penkaslauskiai-Rimvydai Dambravoje pastatė medinę bažnyčią, kurią aptarnavo jėzuitų misija. XVII a. suteiktas miestelio statusas, veikė mokykla. Po sukilimo, 1870 m., bažnyčia buvo uždaryta.

1920 m. rugpjūčio 20 d. Dambravą trumpam užėmė Lietuvos kariuomenė. Lenkmečiu buvo Ščiutino apskrities (iki 1929 m. – Lydos apskrities) Dambravos valsčiaus centru. Tuo metu Dambravos valsčiuje surašyti 205 lietuviai.

Šaltiniai 

Ščiutino rajono gyvenvietės
Baltarusijos agromiesteliai
Gaudava

Gaudava arba Holdava (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Lydos rajone, Chodaraucų apylinkėje. Yra ~30 km į pietvakarius nuo Lydos, ~30 km į šiaurės rytus nuo Ščiutino, prie Gaudavėlės (Holdaukos) upelio. Keliai į Chodaraucus, Feliksavą, Radivoniškes. Veikia cerkvė (1795 m., perstatyta XIX a.), yra dvaro liekanos.

Istorija 
Gaudavoje buvo Višnovieckių dvaras. Vėliau jį valdė Trizna, nuo 1622 m. – Jonas Nevarauskas, nuo 1718 m. – Pranas Vicekavičius, nuo 1762 m. – LDK iždininkas Antanas Skarbek-Važinskis. 1866 m. Gaudavoje gyveno 247 gyventojai.

Lenkmečiu priklausė Lydos apskrities (nuo 1929 m. – Ščiutino apskrities) Lebiodos valsčiui. 1940–2013 m. – Gaudavos apylinkės centras.

Šaltiniai 

Lydos rajono gyvenvietės
Baltarusijos agromiesteliai
Saldumas

Saldumas – vienas pagrindinių skonių, dažniausiai jaučiamas valgant cukringus maisto produktus. Saldus skonis paprastai laikomas maloniu, išskyrus, kai produktas yra per saldus. Be cukrų, tokių kaip sacharozė, saldūs yra daugybė kitų cheminių junginių, įskaitant aldehidus, ketonus ir cukraus alkoholius. Kai kurie jų yra saldūs labai mažomis koncentracijomis, todėl juos galima naudoti kaip nekaloringus cukraus pakaitalus, pvz. sacharinas ir aspartamas. Kiti junginiai, pavyzdžiui, mirakulinas, gali pakeisti paties saldumo pojūtį.

Chemosensorinis saldumo nustatymo principas skiriasi tiek tarp individų, tiek tarp rūšių, mokslininkų pradėtas suprasti tik nuo XX a. pabaigos. Vienas teorinių saldumo modelių yra daugelio taškų prisirišimo teorija, apimanti daugybę jungimosi vietų tarp saldumo receptorių ir saldžios medžiagos.

Tyrimai rodo, kad organizmo reagavimas į cukrų ir saldumą turi seną evoliucinę pradžią, kuri pasireiškia chemotaksija net ir tokiose bakterijose, tokiose kaip E. coli. Naujagimiai ir kūdikiai taip pat demonstruoja pirmenybę didelei cukraus koncentracijai ir teikia pirmenybę tirpalams, kurie yra saldesni už motinos piene esančią laktozę. Saldumas turi aukščiausią skonio atpažinimo slenkstį – žmogus aptinka 1 iš 200 sacharozės dalį tirpale. Palyginimui, kartumas turi mažiausią aptikimo slenkstį – maždaug 1 dalis iš 2 milijonų tirpale esančio chinino. Natūralioje aplinkoje, kurioje išsivystė žmogaus protėviai, saldumo intensyvumas rodė maiste esantį energijos kiekį, o kartumas – toksiškumą. Dėl aukštos saldumo aptikimo ribos ir mažos kartumo žmonių protėviai linko ieškoti saldaus (ir suteikiančio daug energijos) maisto ir vengti kartaus maisto.

Šaltiniai

Literatūra 
 

Cukrus
Skonio sistema
Marijampolės cukraus fabrikas

Marijampolės cukraus fabrikas (sovietmečiu – Kapsuko cukraus fabrikas, 2002–2017 m. – UAB „Arvi cukrus“, nuo 2017 m. – „Lietuvos cukrus“) – maisto pramonės įmonė Marijampolės pietinėje dalyje, P. Armino gatvėje. Seniausias Lietuvoje cukraus fabrikas (1931 m.), vienas iš dviejų tebeveikiančių šalyje.

Fabriko pastatų kompleksas 1996 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą. Saugomais pripažinti 9 fabriko pastatai: administracinis pastatas, garažas, dirbtuvė, medžiagų sandėlis, gamybinis pastatas, produkcijos sandėlis, žaliavų laboratorija, klubas ir parduotuvė. 2011 m. fabriko teritorijoje atidengtas paminklas cukriniam runkeliui (aut. T. Pavilionis), 2016 m. viename iš fabriko pastatų įkurtas muziejus.

Istorija 
XX a. trečiojo dešimtmečio pradžioje Lietuva kasmet importuodavo cukraus už keliolika milijonų litų. Išaugus jo kainai, Lietuvos vyriausybė ėmė rūpintis vietinio cukraus gamyba: įsteigta Cukrinių runkelių augintojų draugija (1927 m.), Kauno akcinė bendrovė „Lietuvos cukrus“ (1930 m.), Suvalkijoje, Žemaitijoje ir Aukštaitijoje numatyta pastatyti po cukraus fabriką. Pirmasis fabrikas pradėtas statyti 1930 m. Marijampolės pietinėje dalyje, prie geležinkelio. Fabriką statė lietuvių bendrovė „Markūnas ir Brat“, įrengimus montavo čekoslovakų bendrovė „Škoda“. Fabrikas pradėjo veikti 1931 m. spalio 15 d., galėjo perdirbti iki 600 t cukrinių runkelių per parą. Vėliau fabriko pajėgumai didinti. Pirmasis fabriko direktorius buvo Juozas Jankauskas. 1935 m. fabrike kilo gaisras, sudegė cukraus sandėlis su 3 000 t baltojo cukraus. Sandėlis buvo greitai atstatytas.

Per karą fabrikas sugriautas atsitraukiančios vokiečių kariuomenės, iki 1947 m. atstatytas. Sovietmečiu gamybos sezoniškumui sumažinti nuo šeštojo dešimtmečio cukrus gamintas ir iš kubietiško cukranendrių pusgaminio – geltonojo cukraus. Nuo 1962 iki 1990 m. fabrikas buvo rekonstruojamas: perstatyti runkelių padavimų, difuzijos, kalkinės, kompresorinės, katilinės, transporto skyriai. 1984 m. įmonėje dirbo 710 darbuotojų, pagaminta 56 720 t cukraus.

1998 m. fabrikas privatizuotas, 1999 m. paskelbtas bankrotas. Tais pačiais metais įmonę perėmė „Arvi“ bendrovė, fabrikas tapo UAB „Arvi cukrus“. Fabriko veikla atnaujinta, jis modernizuotas pagal Vokietijos specialistų parengtą projektą. 2017 m. Europos Sąjungai atšaukus cukraus gamybos kvotas, bendrovei prasidėjo finansiniai sunkumai, 2018 m. ją leista restruktūrizuoti. 2020 m. vasarį teismo sprendimu restruktūrizavimo byla nutraukta, fabriko ateitis neaiški.

Šaltiniai 

Marijampolė
Lietuvos cukraus fabrikai
Andoros futbolo varžybos 2020–2021 m.

Andoros futbolo varžybos 2020–2021 m.
  prasidėjo 2020 m. lapkričio 29 d., baigėsi 2021 m. gegužės 19 d.
 s turnyras prasidėjo 2021 m. sausį, finalas įvyko 2021 m. gegužės 30 d.

Stadionai 
 Primera Divisió ir Segona Divisió stadionų sąrašas. 
 Treniruotėms skirtų stadionų sąrašas. 
 Nuo 2016–2017 m. sezono FC Encamp vienintelis klubas, turintis savo stadioną (✚), kuris yra Enkampe (Camp de Futbol d'Encamp).

2020–2021 m. Primera Divisió 
 Primera Divisió – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 8 komandos.
 Po trijų ratų lyga buvo skeliama pusiau.
 Stipriųjų grupė sužaidė papildomus du ratus. 
 Silpnųjų grupė irgi žaidė papildomus du ratus.
 Inter Club d'Escaldes tapo šalies čempionais.

Galutinė komandų rikiuotė 
 Stipriųjų grupė

 Silpnųjų grupė

Pereinamosios rungtynės 
 Septintą vietą Primera Divisió užėmusi komanda dėl išlikimo kovojo su Segona Divisió ekipa.

 CE Carroi nugalėjo varžovus bendru dviejų rungtynių rezultatu 5:1 ir išliko elito divizione.

2020–2021 m. Segona Divisió 
 Segona Divisió – antros pakopos pirmenybės.
 Po XIV (14) turo lyga skeliama pusiau. 
 Stipriosios ekipos toliau kovojo dėl patekimo į aukščiausią šalies lygą.
 FC Ordino tapo nugalėtojais ir pateko į Primerą.

Galutinė komandų rikiuotė

2020–2021 m. Andoros futbolo taurė (2021 Copa Constitució) 
 Andoros futbolo taurė arba Copa Constitució – Andoros futbolo turnyras, vykstantis nuo 1990 metų. FIFA ir UEFA turnyrą pripažino tik nuo 1995 metų.
 Finalo rungtynės įvyko 2021 m. gegužės 30 d.

 Sant Julià nugalėjo varžovus rezultatu 2:1 ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė
 SOCCERWAY

Andoros futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2020–2021 m.
San Marino futbolo varžybos 2020–2021 m.

San Marino futbolo varžybos 2020–2021 m.
  prasidėjo 2020 m. rudenį, baigėsi 2021 m. gegužės mėn.
 s turnyras prasidėjo 2020 m. rudenį, o finalas įvyko 2021 m. gegužės 15 d.

2020–2021 m. Campionato Sammarinese di Calcio 
 Tai buvo 36–asis .

Formatas 
 Nuo 2020/21 m. sezono pirmame etape žaidė visos 15 komandų. 
 Keturios stipriausios kovojo dėl titulų antrame etape.
 Kitos aštuonios kovojo atkrintamosiose rungtynėse dėl patekimo į antrąjį etapą. 
 Trims prasčiausioms komandoms sezonas baigėsi jau po pirmojo etapo.

Dalyviai 
 15 dalyvių. Nėra iškritimų iš pirmenybių, todėl dalyvavo tos pačios 15 komandų, kaip ir ankstesnį sezoną. 
 SP Cailungo (Borgo Madžorė)
 SS Cosmos (Seravalė)
 FC Domagnano (Domanjanas)
 SC Faetano (Faetanas)
 FC Fiorentino (Fiorentinas)
 SS Folgore/Falciano (Seravalė)
 AC Juvenes/Dogana (Seravalė)
 SP La Fiorita (Montedžardinas)
 AC Libertas (Borgo Madžorė)
 SS Murata (San Marino miesto)
 SS Pennarossa (Kjezanuova)
 SS San Giovanni (Borgo Madžorė)
 SP Tre Fiori (Fiorentinas)
 SP Tre Penne (Seravalė)
 SS Virtus ''(Akvaviva)

Pirmasis etapas

Finalo rungtynės

Finalo rungtynės dėl čempionų vardo 

  Folgore nugalėjo finalo rungtynėse ir tapo šalies čempionais.

2020–2021 m. San Marino futbolo taurė (Coppa Titano 2020-2021) 
 San Marino futbolo taurė – pagrindinis taurės turnyras San Marine.

Finalo rungtynės 

 La Fiorita nugalėjo tik baudinių serijoje ir iškovojo trofėjų.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali San Marino futbolo lygos svetainė
 RSSSF svetainės duomenys

San Marino futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2020–2021 m.

Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
  prasidėjo 2020 m. rudenį, baigėsi 2021 m. gegužės 29 d.;
 s turnyras prasidėjo 2020 m. rudenį, finalas įvyko 2021 m. gegužės 21 d.;

2020–2021 m. NIFL Premiership 
 NIFL Premiership – aukščiausia lyga. Dalyvavo 12 ekipų.

Komandų rikiuotė po pirmojo etapo 
 Sužaidus XXXIII (33) turus, čempionatas buvo skeliamas pusiau.
 Nugalėtojų grupė toliau kovojo dėl apdovanojimų.
 Silpnųjų grupė kovojo dėl išlikimo.

Galutinė komandų rikiuotė 
 Linfield FC tapo čempionais. Tai buvo septintasis Premiership titulas ir 55-asis Šiaurės Airijos čempionų titulas.

2020–2021 m. NIFL Championship 
 NIFL Championship – antros pakopos pirmenybės.
 2020–2021 m. pirmenybėse turėjo dalyvauti 12 komandų.
 Dėl pandemijos grėsmių pirmenybės nebuvo žaidžiamos.

2020–2021 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė 
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
 Turnyras prasidėjo 2021 m. balandžio 27 d. (EN)

Finalo rungtynės 
 Finalo rungtynės įvyko 2021 m. gegužės 21 d.

 Linfield nugalėjo varžovus rezultatu 2:1 ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Šiaurės Airijos futbolo pirmenybės
 Šiaurės Airijos futbolo taurės rezultatai
 Oficiali lygos svetainė

Šiaurės Airijos futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Gibraltaro nacionalinė lyga

Gibraltaro nacionalinė lyga arba National League () – aukščiausia šalies futbolo lyga.

Istorija 
2019–2020 m. sezone Premier divizionas ir Antrasis divizionas buvo sujungti, kad būtų sukurta Gibraltaro nacionalinė lyga.

Debiutinis sezonas prasidėjo kaip įprasta, bet dėl COVID-19 pandemijos grėsmių pirmenybės buvo nutrauktos ir čempionai neišaiškinti. O pats čempionatas laikomas neįvykusiu.

Formatas 
Joje rungtyniauja 11 stipriausių klubų.

Dalyviai 
 Bruno’s Magpies
 College 1975
 Europa
 Europa Point
 Glacis United
 Lincoln Red Imps
 Lions Gibraltar
 Lynx
 Manchester 62
 Mons Calpe
 St Joseph’s

Taip pat skaitykite 
 Gibraltaro Premier divizionas

Nuorodos 
 Gibraltar FA Website
 Gibraltar – List of Champions, RSSSF

Gibraltaro futbolo varžybos
UEFA šalių pirmenybės
Roženka

Roženka (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone; apylinkės centras. Yra 7 km į pietus nuo Ščiutino, prie Tūrijos upelio. Keliai į Ščiutiną, Mastus, Žaludką, už 4 km – geležinkelio stotis prie Lydos–Mastų linijos. Yra katalikų Šv. Apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia (1674 m.), Kristaus Prisikėlimo stačiatikių cerkvė (XIX a. sinagogos pastate), dvaro rūmai (XIX a.), pakelės koplytėlė (XIX a.). Veikia vid. mokykla, ligoninė, ambulatorija, kultūros namai, biblioteka, paštas.

Istorija 
LDK laikais Roženka buvo Pacų valda (viena svarbiausių rezidencijų). 1516 m. pastatyta pirmoji bažnyčia, 1596 ir 1617 m. atstatyta, o 1674 m. Pacai pastatydino naują mūrinę bažnyčią. XVII–XVIII a. Roženkoje veikė parapinė, o XIX a. – valsčiaus mokykla.

Lenkmečiu buvo Ščiutino apskrities (iki 1929 m. – Lydos apskrities) Roženkos valsčiaus centru. Tuo metu Roženkos valsčiuje surašyti 146 lietuviai.

Šaltiniai 

Ščiutino rajono gyvenvietės
Baltarusijos agromiesteliai
Iščelna

Iščelna (, ) – kaimas Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone, Mažeikavos apylinkėje. Yra 12 km į šiaurės rytus nuo Ščiutino, 4 km į pietvakarius nuo Didžiosios Mažeikavos, prie Iščalniankos upelio. Yra katalikų Švč. Trejybės bažnyčia (1758 m.) su saulės laikrodžiu, dvaro parkas (XIX a.). Netoli kaimo yra kreidos telkinys.

Istorija 
Kaimas išaugo prie Lydos–Gardino vieškelio. Minimas nuo 1514 m., kai Lietuvos pakamaris Andrejus Davainovičius čia pastatydino bažnyčią. 1547 m. Iščelnai suteiktas miestelio statusas. 1573 m. Stanislovas Davaina prie bažnyčios valdos prijungė 3 kaimus. Bažnyčia kelis kartus perstatyta. Dabartinis pastatas atsirado valdant Juozapui Valai. 1758 m. veikė parapinė mokykla. Iščelnos dvarą valdė Limontai, Višniavieckiai, Palupiatai, Radzimo-Franckevičiai, Skarbek-Važinskiai.

Lenkmečiu buvo Ščiutino apskrities (iki 1929 m. – Lydos apskrities) Ščiutino valsčiuje, veikė mokykla, plytinė.

Galerija

Šaltiniai 

Ščiutino rajono gyvenvietės
Benz Bz.III

„Benz Bz. III“ buvo šešių cilindrų, vandeniu aušinamas, vienaeilis stūmuoklinis aviacinis vidaus degimo variklis, sukurtas 1914 m.

Variklio darbinis tūris – 14,3 l, galia 112 kW (150 AG) esant 1400 aps. / min.

Pirmojo pasaulinio karo metais jis buvo naudojamas daugelyje vokiečių karinių lėktuvų. Gamyboje jį pakeitė atskirai suprojektuotas „Benz Bz. IIIa“ bei V-8 tipo Benz Bz. IIIb. Po karo „Benz Bz. III“ licencinę kopiją pavadinimu „Thulin E“ Švedijoje gamino AB „Thulinverken“.

Naudojimas 

 AEG C.I
 AEG C.II
 AEG C.III
 AEG C.IV
 AEG G.II
 Albatros C.I
 Albatros C.II
 Albatros C.III
 Albatros D.I
 Albatros W.3
 Albatros G.II
 Friedrichshafen FF.33
 Friedrichshafen FF.41
 Friedrichshafen G.I
 Friedrichshafen G.II
 Gotha G.I
 Hansa-Brandenburg KDW
 Hansa-Brandenburg W.12
 Hansa-Brandenburg W.29
 Kaiserliche Werke Danzig 1105
 Lebed XI - Rusijoje gamintas orlaivis Albatros B.II pagrindu
 LFG Roland D.VII
 Riesenflugzeug – vienas didžiausių Pirmojo pasaulinio karo Vokietijos orlaivių

Specifikacijos

Bendros charakteristikos 

 Tipas: šešių cilindrų, vienaeilis stūmoklinis variklis
 Cilindro skersmuo: 130 mm
 Stūmoklio eiga: 180 mm
 Darbinis tūris: 14,3 l
 Sausas svoris: 270 kg

Komponentai 

 Paskirstymo mechanizmas: vienas paskirstymo velenas, cilindre valdantis po vieną įsiurbimo ir vieną išmetimo vožtuvą.
 Aušinimo sistema: aušinamas vandeniu

Parametrai 

 Galia: 112 kW (150 AG) esant 1.400 aps / min.
 Specifinė galia: 8,4 kW/l
 Suspaudimo laipsnis: 4,7
 Specifinės kuro sąnaudos: 310 g/kW

Išnašos

Šaltiniai 
 Smith, Herschel. Aircraft Piston Engines. New York, New York: McGraw-Hill, 1981. ISBN 0-07-058472-9.
 Gunston, Bill (1986). World Encyclopedia of Aero Engines. Wellingborough: Patrick Stephens. pp. 22–23.
 Kyrill von Gersdorff, Kurt Grasmann. Flugmotoren und Strahltriebwerke, Bernard & Graefe Verlag, 1981, ISBN 3-7637-5272-2

Nuorodos 
 „Benz type FB, FD and FF aero engine manual“. 2013-03-17.
 „150 HP Benz aero engine manual 1917“. 2013-03-17

Aviaciniai varikliai
Hatayspor

Hatayspor – Turkijos futbolo klubas iš Antakijos (Hatajaus provincijoje).

Istorija 
Klubas įkurtas 1967 m. 1970–76, 1980–83, 1990–92, 1993–2002, 2018–2020 žaidė TFF Pirmoje lygoje. 

2019/20 m. sezone tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir gavo teisę žaisti elito divizione. 

2020/21 m. Superlygoje užėmė aukštą šeštą vietą ir išsaugojo vietą elito divizione.

Stadionas 
Namų arena buvo Atatürk Stadı („Atatiurko“ stadionas), kurio talpa 5 5 83 žiūrovai. vėliau buvo pastatytas Naujasis miesto stadionas, kurio talpa 25 tūkst. žiūrovų.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta: 2020 m. rugsėjo 17 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Hatayspor profilis TFF.org
 Soccerway
 Transfermarkt

Hatayspor
Fatih Karagümrük SK

Fatih Karagümrük SK arba kitaip Karagümrükspor ()– Turkijos futbolo klubas iš Karagiumriuko.

Istorija 
Klubas įkurtas 1926 m. 1963–69, 1980–83, 1984–88, 1989–92, 2004–05, 2019–20 žaidė TFF Pirmoje lygoje. 

2019/20 m. sezone Pirmoje lygoje buvo penkti ir turėjo galimybę kovoti atrankinėse varžybose. Tapo jų nugalėtojais ir gavo teisę žaisti elito divizione. 

Į stipriausią lygą grįžo po ilgos pertraukos. (Yra žaidę 1958–63, 1983–84.)

Stadionas 
Namų arena yra Atatürk olimpinis stadionas, Stambule, kuris talpina daugiau nei 76 tūkst. žiūrovų.

Pasiekimai

Ankstesni sezonai 
 Süper Lig (profesionali Turkijos futbolo lyga) nuo 1959 m.

Sezonai 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta: 2020 m. rugsėjo 17 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė 
 profilis TFF.org
 Soccerway
 Transfermarkt

Fatih Karagümrük
Giresunspor

Giresunspor arba kitaip Giresun Spor Klübü ()– Turkijos futbolo klubas iš Giresuno.

Istorija 
Klubas įkurtas 1967 m. 

Žaidė TFF Pirmoje lygoje (1967–71, 1977–78, 1979–86, 1988–91, 1993–95, 1997–00, 2007–12, 2014–2021).

1971–77 m. žaidė Superlygoje. Pastaraisiais metais buvo iškritę į Pirmą lygą. Vėl pateko į 2021/22 m. Superlygą.

Stadionas 
Namų arena yra Giresuno „Atatürk“ stadionas („Atatiurko“ stadionas), Giresune, kuris talpina 12 191 žiūrovą.

Spalvinė gama 
Balta ir žalia spalvos.

Apranga 
 Pastaruoju metu vėl grįžta prie vertikalių žaliai/baltų dryžių, baltų šortų ir baltų kojinių. Tai namų aprangos.
 Svečiuose dėvi žalias aprangas.

Pasiekimai

Ankstesni sezonai

Istoriniai sezonai 
 Süper Lig (profesionali Turkijos futbolo lyga) nuo 1959 m.

Pastarieji sezonai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Klubo profilis TFF.org
 Soccerway
 Transfermarkt

Giresunspor
Altınordu FK

Altınordu Futbol Kulübü arba kitaip Altınordu Spor Kulübü– Turkijos futbolo klubas iš Izmiro.

Istorija 
Klubas įkurtas 1923 m. Žaidė TFF Pirmoje lygoje (1965–66, 1970–78, 1979–92, 2014–iki šiol).

1959–65, 1966–70 m. žaidė Superlygoje.

Spalvinė gama 
Tamsiai mėlyna ir raudona spalvos.

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai
 Namuose žaidžia tamsiai mėlynomis apranga. 
 Svečiuose dėvi raudonas aprangas su baltais žymenimis.

Stadionas 
Namų arena yra Bornova stadionas, Izmire, kuris talpina 12,5 tūkst. žiūrovų.

Pasiekimai

Ankstesni sezonai

Istoriniai sezonai 
 Süper Lig (profesionali Turkijos futbolo lyga) nuo 1959 m.

Pastarieji sezonai

Sudėtis 
Atnaujinta: 2020 m. rugsėjo 17 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 profilis TFF.org
 Soccerway
 Transfermarkt

Altınordu
Menemenspor

Menemenspor arba kitaip Menemen Belediyespor arba Menemen Spor Kulübü– Turkijos futbolo klubas iš Menemeno (vieno iš Izmiro rajonų).

Istorija 
Klubas įkurtas 1942 m. Žaidė žemesniuose divizionuose. 2018/19 m. tapo Antros lygos nugalėtojais ir pateko į TFF Pirmą lygą.

TFF Pirmoje lygoje 2019/20 m. sezone užėmė devintą vietą.

Stadionas 
Namų arena yra Menemen İlçe Stadyumu („Ilčės“ stadionas), Menemene, kuris talpina 5 tūkst. žiūrovų.

Spalvinė gama 
Balta, geltona ir mėlyna spalvos.

Apranga 
 Pastaruoju metu grįžta prie geltonų marškinėlių su vertikaliais mėlynais dryžiais, baltų šortų ir baltų kojinių.
 Svečiuose žaidžia geltona mėlyna apranga.

Ankstesni sezonai

Pastarieji sezonai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Klubo profilis TFF.org
 Soccerway
 Transfermarkt

Menemenspor
Bulgarijos futbolo varžybos 2020–2021 m.

Bulgarijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
  prasidėjo 2020 m. rugpjūčio 7 d., baigėsi 2021 m. gegužės mėn.
 s turnyras prasidėjo 2020 m., finalas įvyko 2021 m. gegužės 19 d.

2020–2021 m. Parva liga 
 Parva liga – aukščiausia futbolo lyga. Dalyvavo 14 klubų.

Formatas 
 Po dviejų ratų lyga buvo skeliama pusiau.
 Pirmos šešios ekipos kovojo nugalėtojų grupėje.
 Septintą, aštuntą, devintą ir dešimtą vietą užėmusios ekipos kovojo dėl galimybės žaisti Konferencijų lygoje.
 Likusios keturios kovojo dėl išlikimo aukščiausioje lygoje.

Turnyrinė lentelė (po 26 turų)

Galutinė komandų rikiuotė 
  Ludogorec Razgrad tapo šalies čempionais. Šiam klubui vadovavo lietuvis Valdas Dambrauskas.

Kova dėl patekimo į konferencijų lygą 
 Viena komanda gavo galimybę kovoti dėl vietos konferencijų lygoje.

Lemiamos rungtynės dėl vietos Europos Konferencijų lygoje

Kova dėl 11º-14º vietų 

 12 vietą užėmusi komanda kovojo pereinamosiose rungtynėse.
 13 ir 14 vietas užėmusios komandos iškrito iš Pirmos (aukščiausios) lygos.

Pereinamosios rungtynės 

 Botev Vraca lemiamose rungtynėse dėl išlikimo nugalėjo varžovus rezultatu 1:0 ir išsaugojo vietą aukščiausioje lygoje.

2020–2021 m. Bulgarijos futbolo taurė 
 Bulgarijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo turnyras Bulgarijoje, vykstantis atkrintamųjų varžybų principu.
 Finale susitiko PFK Arda ir CSKA Sofia ekipos.

Finalo rungtynės 

 CSKA Sofia nugalėjo varžovus rezultatu 1:0 ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė:
 2020–2021 m. čempionatas
 Čempionų sąrašas
 RSSSF Istorija
 Bulagrijos futbolo taurės turnyrai
 Bulgarijos futbolo taurės turnyrai

Bulgarijos futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2020–2021 m.
PFK Arda

Kerdžalų futbolo klubas „Arda“, o trumpai Kerdžalų „Arda“ bei FK „Arda“ () – Bulgarijos futbolo klubas iš Kerdžalų.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1924 m. liepos 1 d. įkurtas pirmasis „Ardos“ klubas. 2013 m. jis bankrutavo.

Netrukus buvo įregistruotas kitas klubas, kuris naudojo „Ardos“ pavadinimą.

Apranga 
 Namuose žaidžia mėlyna apranga.

Pasiekimai 
Antra lyga (D2):
  Antroji vieta (1): 1955–56
  Trečia vieta (2): 1987–88, 2018–19

Bulgarijos futbolo taurė:
 Finalininkai (1): 2020/21
 Ketvirtfinalis (1): 1959/60

Sezonai 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta: 2020 m. rugsėjo 19 d.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 bgclubs.eu (Apie klubą)
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Arda
Nicolás Gorobsov

Nikolasas Martynas Gorobsovas (Nicolás Martín Gorobsov; g. 1989 m. lapkričio 25 d.) – futbolininkas, saugas iš Argentinos. Turi šios šalies bei Italijos pilietybes. Žaidė Lietuvoje. Atstovavo Marijampolės „Sūduvai“ ir Vilniaus „Žalgiriui“.

Karjera 
Argentinietis jaunystėje persikėlė treniruotis į Italiją. Šioje šalyje pradėjo profesionalo karjerą, turi Italijos pilietybę.

Atstovavo „Vicenza“ ir „Torino“. Pastarasis klubas skolindavo žaidėją kitoms ekipoms. (Italijos bei Rumunijos klubams.)

2014 m. žaidėjas persikėlė į Rumunijos Tirgu Murešo ASA.

Nuo 2016 m. atstovavo Tel Avivo „Hapoel“ (Izraelis).

Trumpam buvo grįžęs į Argentiną ir prisijungė prie „Parana“ klubo.

2018 m. atstovavo „Miami United“ (JAV) klubui.

2018 m. viduryje sugrįžo į Rumuniją, kurioje atstovavo Kiažnos „Concordia“, o 2019 m. viduryje buvo paskolintas „Voluntari“ klubui.

2019–2020 m. sezone saugas Rumunijos Liga I žaidė 31 rungtynes, bei du kartus– Rumunijos taurės turnyre.

Iš viso Rumunijos aukščiausioje lygoje N. Gorobsovas yra sužaidęs 151 mačą, o su Tirgu Murešo ASA tapo šalies Supertaurės laimėtoju.

Marijampolės „Sūduva“

2020 m. sezonas 
2020 m. rugsėjo 19 d. pranešta, kad atstovaus Marijampolės „Sūduvą“.
2020 m. rugsėjo 27 d. įvyko debiutas A lygoje prieš FK Riteriai. Jau pirmose rungtynėse pasižymėjo įvarčiu. Antrą minutę pelnytas įvartis buvo pirmasis šiose rungtynėse, kurios baigėsi įtikinama marijampoliečių pergale rezultatu 7:1. 2020 m. A lyga sužaidė penkias rungtynes ir pelnė du įvarčius. Iškovojo A lygos sidabro medalius.

2021 m. sezonas 
2021 m. birželio 25 d. rungtynėse prieš FK Riteriai realizavo 11 m. baudinį ir marijampoliečiai pirmavo 1:0. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1.

2021 m. liepos 8 d. 2021/22 m. Konferencijų lygos pirmojo etapo rungtynėse Marijampolėje prieš Valmiera FC, kai rezultatas buvo lygus 0:0, 27 minutę realizavo 11 m. baudinį ir išvedė marijampoliečius į priekį 1:0. FK Sūduva išplėšė pergalę rezultatu 2:1.

Vilniaus „Žalgiris“

2022 m. sezonas 
2022 m. sausio mėn. pranešta, kad žaidėjas persikėlė į Vilniaus „Žalgirio“ futbolo klubą.

Debiutavo „Žalgirio“ sudėtyje A lygoje 2022 m. kovo 4 d. rungtynėse prieš „Jonavos“ klubą. Šiose rungtynėse pasižymėjo įvarčiu.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai 
 su FK Žalgiris
 A lyga
 čempionas: 2022 m.
 LFF taurė 
 laimėtojas: 2022 m.

 Tirgu Murešo ASA
 Supertaurės laimėtojas: (2015 m.); 

 su FK Sūduva
 A lyga:
 vicečempionas: 2020 ir 2021 m.

 Asmeniniai
 Geriausias 2021 m. rugsėjo mėn. žaidėjas
 Išrinktas į simbolinę 2021 m. A lygos rinktinę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė 
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 lietuvosfutbolas.lt

Italijos futbolininkai
Argentinos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Kosovo futbolo varžybos 2020–2021 m.

Kosovo futbolo varžybos 2020–2021 m.
  prasidėjo 2020 m. rugsėjo 18 d., baigėsi 2021 m. gegužės 23 d.;
 s turnyras prasidėjo 2020 m. rudenį, finalas įvyko 2021 m. gegužės 12 d.

2020–2021 m. Kosovo Superliga 
 Kosovo Superliga – aukščiausia futbolo lyga.

Galutinė komandų rikiuotė 

 Llapi į Europos turnyrą pateko, nes tapo šalies taurės turnyro nugalėtojais.

2020–2021 m. Kosovo futbolo taurė (Kupa e Kosovës)

Finalo rungtynės 

 Finale Llapi nugalėjo varžovus tik baudinių serijos metu ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kosovo futbolo varžybos 2020–2021 m. RSSSF svetainėje
 SuperLiga Soccerway svetainėje
 SuperLiga Flashscore svetainėje

Kosovo futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Juodkalnijos futbolo varžybos 2020–2021 m.

Juodkalnijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
  prasidėjo 2020 m. rugpjūčio 15 d., o baigėsi 2021 m. gegužės 25 d.;
 s turnyras prasidėjo 2020 m. rudenį, o finalas įvyko 2021 m. gegužės 30 d.

2020–2021 m. Pirma lyga 
 Pirma lyga – aukščiausioji futbolo lyga.
 15–asis futbolo čempionatas šalyje, atkūrus šalies Nepriklausomybę.
 Dalyvavo 10 komandų. Budućnost gynė čempionų titulą.

Pirmos lygos lentelė 
 FK Budućnost Podgorica tapo čempionais. Šaltinis: 

 FK Zeta turėjo dviejų taškų nuobaudą.

2020–2021 m. Antra lyga 
 Antra lyga – antros pakopos futbolo pirmenybės šalyje.
 Nugalėtojai gauna teisę pereiti į Pirmą lygą, o dvi komandos savo vertę turi įrodinėti pereinamosiose rungtynėse.
 FK Mornar tapo pirmenybių nugalėtojais ir pateko į Pirmą lygą.

2020–2021 m. Juodkalnijos futbolo taurė 
 Juodkalnijos futbolo taurė – pagrindinis atkrintamųjų varžybų futbolo turnyras Juodkalnijoje. Vyksta nuo 2006 metų.
 15–asis taurės turnyras, atkūrus šalies Nepriklausomybę.

Finalo rungtynės 

 Podgoricos „Budućnost“ nugalėjo varžovus 3-1 ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė
 Taurės turnyro rezultatai SOCCERWAY

Juodkalnijos futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Serbijos futbolo varžybos 2020–2021 m.

Serbijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
  prasidėjo 2020 m. liepos 31 d., baigėsi 2021 m. gegužę.
 s turnyras prasidėjo 2020 m. rudenį., finalas įvyko 2021 m. gegužės 25 d.

2020–2021 m. SuperLiga 
 SuperLiga – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 20 ekipų. 
 Nė viena komanda neiškrito, o prisijungė net keturios ekipos iš Pirmos lygos.

Pokyčiai Superlygoje 
{|
|- style="vertical-align: top;"
|

</td>

|}

2020–2021 m. Serbijos SuperLiga 
 Čempionų titulą gynė FK Raudonoji Žvaigždė. Šaltiniai: RSSSF duomeų bazė.

2020–2021 m. Serbijos futbolo taurė (Kup Srbije) 
 Serbijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Serbijoje. 
 Varžybos vyksta nuo 2006 metų.

Finalo rungtynės
 Į finalą pateko FK Crvena Zvezda ir Partizan.

 FK Crvena Zvezda nugalėjo varžovus tik baudinių serijos metu ir iškovojo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė
 RSSSF Taurės turnyrai
 SuperLiga flashscore
 Taurės rezultatai flashscore
 SOCCERWAY: 2020/21 m. SuperLiga
 SOCCERWAY: 2020/21 m. Pirma lyga

Serbijos futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Kurušas (Dagestanas)

Kurušas (, ) – kaimas (aūlas) Rusijoje, Dagestano Respublikoje, Dokuzparo rajone, Usuchčajaus slėnyje (Samuro baseinas), Šalbuzdago kalno papėdėje. Kurušas yra toliausiai į pietus nutolusi Rusijos gyvenvietė, be to, tai aukščiausiai esanti Rusijos ir Europos (jos ribą vedant Didžiuoju Kaukazu) gyvenamoji vieta.

Gyventojai – lezginai.

Istorija 
1920 m. Kurušo aūle įsteigta dvimetė mokykla, nuo 1930 m. – septynmetė. 1931 m. įkurtas kolūkis. 1952 m. didelė dalis Kurušo gyventojų ištremta į vidurio Dagestaną (Chasavjurto rajone įkurtas Kurušo kaimas).

Šaltiniai 

Rusijos gyvenvietės
Dagestanas
Kražių Šv. Roko koplyčia

Kražių Šv. Roko koplyčia – koplyčia, esanti Kražių miestelyje Kelmės rajone, kartu su Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia su­da­ranti an­samb­lį – ar­chi­tek­tū­ros pa­mink­lą. Ji stovi bažnyčios šventoriuje, pastatyta XIX a. pirmoje pusėje. Rengiami kasmetiniai Šv. Roko atlaidai, kurie vyksta pirmą sekmadienį po Žolinės.

1997 m. koplyčia buvo įrašyta į LR Kultūros paveldo registrą. Koplyčia restauruota: sutvarkyti fasadai, visi dekoro elementai, atkurtas frontonas.

Istorija 

1639 m. Kražiuose įsikūrė vienuolės benediktinės. Joms dovanotame žemės sklype buvo pastatyti vienuolynas ir bažnyčia. Pirmieji vienuolyno pastatai buvo mediniai. Jiems pasenus, 1757–1763 m. buvo statoma mūrinė bažnyčia. Iki šių laikų iš viso vienuolyno ansamblio išlikusi tik mūrinė bažnyčia, šventoriaus tvora ir prie bažnyčios, iš dešinės, stovinti Šv. Roko koplyčia.

1713 m. į Kražius atsikėlė vienuoliai rokitai. 1743 m. jie čia įsteigė globos namus psichiniams ligoniams. Reikia manyti, jų dėka Kražiuose išpopuliarėjo ir Šv. Roko kultas, užgimė ligonių globėjo Šv. Roko atlaidai – seniausia ir giliausias tradicijas turinti Kražių parapijos šventė. Šv. Roką parapijoje ypač imta garbinti po 1709 m. badmečio ir 1710–1711 m. daug gyvybių nusinešusios maro epidemijos. Iš lūpų į lūpas sklido pasakojimai, kaip Šv. Rokas išgirdo nelaimėlių maldas ir nutolino nelaimes bei išgydė beviltiškus ligonius. Iki šiol atlaidai švenčiami išlikusioje vienuolių benediktinių vienuolyno 1832 m. statytoje Šv. Roko koplyčioje bei pačioje bažnyčioje. Šv. Rokas pagerbiamas dar per Kražių skerdynes giedota giesme „Šventas Rokas“.

Šv. Roko koplyčia kartu yra ir Žemaitijos didikų Kšonstauskių giminės mauzoliejus. Jie buvo Batakių dvaro savininkai. Juozapas Kšonstauskis buvo Žemaičių kunigaikštystės pastalininkas. Koplyčios rūsio kriptoje ilsisi šių Žemaitijos bajorų, dosniai aukojusių benediktinių vienuolynui, palaikai.

Architektūra 

Koplyčia sumūryta iš skaldyto akmens, su skaldos intarpais, turi gotikos ir klasicizmo formų. Yra vieno aukšto, vienos patalpos. Viduje įrengti laiptai į laidojimo rūsį. Koplyčios statinys stačiakampio plano, užsibaigia apside. Pagrindinis fasadas imituoja plokščiąjį portiką. Pusapskričio frontono centre įtaisyta lenta su lotynišku įrašu apie pastatymo ir renovacijos metus: „D.O.M. / CAPELLA SANCTI ROCHI / A.D. MDCCCXXXII / ÆDIFICATA / ANNO DOMINI MMI / RENOVATA“.

Taip pat skaitykite 

 Ylakių Šv. Roko išpažinėjo koplyčia
 Šv. Roko bažnyčios Lietuvoje

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Kražių Motiejaus Kazimiero Sarbievijaus kultūros centras. Kražių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia
 Šiaulių vyskupija. Šv. Roko atlaidai Kražiuose
 Kražių parapijos Šv. Roko atlaidai

Kražiai
Kelmės rajono koplyčios
Sergejus Kundikas

Sergejus Kundikas (Sergey Kundik; g. 1995 m. liepos 10 d.) – futbolininkas kilęs iš Rusijos, tačiau nuo devynerių metų gyvenęs Portugalijoje ir turintis šios šalies pilietybę. Rungtyniauja atakuojančio saugo pozicijose.

Rusijos sporto žurnalistai skelbė, kad žaidėju domėjosi net Real Madrid.

Karjera 
Žaidė „Porto“ vaikų ir jaunimo komandose. 

Po sezoną praleido portugalų „Boavista“, škotų „Rangers“ ir portugalų „Braga“ jaunimo komandose.

Rungtyniavo Portugalijos trečios lygos, Kipro Pirmo ir Antro diviziono klubuose.

Trejus metus praleido Graikijoje. Atstovavo žemesnių lygų “Panegialios”, “APS Zakynthos” ir “GAS Ialysos” ekipoms.

2020 m. rugsėjo 24 d. pranešta, kad sutartis buvo pasirašyta su FK Banga Gargždai.
Debiutavo A lygoje 2020 m. rugsėjo 27 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
  Ekipa žaidė A lygoje;
  Pirmos lygos ekipa;

Šaltiniai

Nuorodos 
 [ lietuvosfutbolas.lt]
 [ transfermarkt.com]
 alyga.lt
 soccerway

Portugalijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Krymo Respublika

Krymo Respublika (, , ) – de facto Rusijos federacinė respublika, apimanti visą Krymo pusiasalį, išskyrus Sevastopolio autonominį miestą. Sostinė – Simferopolis. Krymo Respublikos ir Sevatospolio autonominio miesto teritorija atitinka Ukrainos de jure Krymo autonominės respublikos ribas.

Respublika sudaryta 2014 m. kovą, kai Krymo krizės metu buvo paskelbta nepriklausomybė nuo Ukrainos, ir Krymas buvo prijungtas prie Rusijos federacijos kaip federacinė respublika. Dauguma pasaulio valstybių Krymo referendumo ir aneksijos nepripažino bei tebelaiko šį regioną Ukrainos dalimi (Krymo autonomine respublika).

Krymo Respublikos valdžios aparatą sudaro 75 narių parlamentas (Krymo Respublikos valstybės taryba), Ministrų taryba, vadovaujama Respublikos vadovo.

Krymo Respublikos administracinis suskirstymas toks pat, koks buvo valdant Ukrainai: 14 rajonų ir 11 miesto tarybų.

Respublikos oficialios kalbos yra rusų, ukrainiečių ir Krymo totorių. 2015 m. 96,74 % Krymo Respublikos pradinukų mokėsi rusiškai.

Didžiausi miestai 
Didžiausi Krymo Respublikos miestai (2020 m., tūkst. gyv.):
 Simferopolis – 342,0
 Kerčė – 151,5
 Eupatorija – 108,2
 Jalta – 79,0
 Feodosija – 68,0
 Džankojus – 38,0
 Alušta – 30,0
 Bachčisarajus – 26,6
 Krasnoperekopskas – 24,8

Šaltiniai 

Rusijos respublikos
Krymas