joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Irina Krakoviak-Tolstika

Irina Krakoviak (g. 1977 m. lapkričio 16 d.) – lietuvių lengvaatletė, vidutinių nuotolių bėgikė. Nacionalinė 800 m ir 1500 m bėgimo čempionė.

I. Krakoviak dalyvavo 2009 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate Berlyne, kur varžėsi 1500 m rungtyje. Rugpjūčio 18 d. vykusiame kvalifikaciniame bėgime atletė užėmė 6-ąją vietą su rezultatu 4:08.96 ir pateko į pusfinalį. Po trijų dienų vykusiame pusfinalio bėgime, I. Krakoviak savo grupėje liko paskutinė, distanciją įveikusi per 4:12.54.

2010 m. sportininkė praleido sezoną dėl nėštumo.

Pasiekimai

Geriausi asmeniniai bėgimo rezultatai

Stadione 
 800 m: 2:00.71 (pasiektas Ostravoje 2009 m. birželio 17 d.);
 1000 m: 2:40.48 (pasiektas Ostravoje 2005 m. birželio 9 d.);
 1500 m: 4:03.19 (pasiektas Atėnuose 2005 m. birželio 14 d.).

Uždarose patalpose 
 800 m: 2:03.77 (pasiektas Gente 2000 m. vasario 25 d.);
 1000 m: 2:38.77 (pasiektas Maskvoje 2006 m. sausio 25 d.);
 1500 m: 4:10.74 (pasiektas Stokholme 2006 m. vasario 2 d.).

Nuorodos 
 Irina Krakoviak IAAF svetainėje 

Lietuvos vidutinių nuotolių bėgikai
Lietuvos olimpiečiai
Iecavos savivaldybė

Iecavos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Žiemgaloje. Administracinis centras – Iecava. Savivaldybė sudaryta 2003 m. reformos metu iš Bauskės rajono dalies (Iecavos valsčiaus). Į smulkesnius vienetus nebuvo suskirstyta. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Bauskės savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Ikškilės savivaldybė

Ikškilės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Ikškilė. Savivaldybė sudaryta 2004 m. reformos metu iš Uogrės rajono dalies. Buvo suskirstyta į Ikškilės miestą ir Tynūžių valsčių. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Uogrės savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Inčukalno savivaldybė

Inčukalno savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Inčukalnas. Savivaldybėje veikė vienintelė Baltijos valstybėse požeminė gamtinių dujų saugykla. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Rygos rajono dalies. Buvo suskirstyta į Vangažių miestą ir Inčukalno valsčių. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, Inčukalno valsčius prijungtas prie naujos Siguldos savivaldybės, Vangažių miestas – prie naujos Ruopažių savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Alūkstos savivaldybė

Alūkstos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas pietryčių Latvijoje, Sėlijoje. Administracinis centras – Alūksta. Savivaldybė sudaryta 2003 m. reformos metu iš Daugpilio rajono dalies, 2009 m. padidinta. Buvo skirstoma į 2 miestus (Alūkstą, Subatę) ir 6 valsčius (Bebrinės, Dvietės, Eglainės, Pilskalnės, Pruodės, Šėderės). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Aukštutinės Dauguvos savivaldybės, tačiau po Konstitucinio Teismo sprendimo savivaldybės statusas iki 2022 m. turės būti dar kartą apsvarstytas.

Šaltiniai 

 
Latvijos savivaldybės
Jaunjelgavos savivaldybė

Jaunjelgavos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas pietų Latvijoje, Sėlijoje. Administracinis centras – Jaunjelgava. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Aizkrauklės rajono dalies. Buvo suskirstyta į 1 miestą (Jaunjelgavą) ir 6 valsčius: Daudzesės, Jaunjelgavos, Secės, Sėrenės, Staburago, Sunakstės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Aizkrauklės savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Jaunpiebalgos savivaldybė

Jaunpiebalgos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Jaunpiebalga. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Cėsių rajono dalies. Buvo suskirstyta į 2 valsčius: Jaunpiebalgos ir Zuosėnų. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Cėsių savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Jaunpilio savivaldybė

Jaunpilio savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Žiemgaloje. Administracinis centras – Jaunpilis. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Tukumo rajono dalies. Buvo suskirstyta į 2 valsčius: Jaunpilio ir Viesatų. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Tukumo savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Gailiškė (Kelmė)

Gailiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo kelio . Pro kaimą eina sportinio orientavimosi varžybų trasa.

Istorija 

Gailiškės dvaras buvo vienas pirmųjų apylinkėse, iškasęs tvenkinius ir užsiėmęs pramonine žuvivaisa. Dvarininkas Jokimas Paukšta negrįžo ištremtas į Sibirą, jam pastatytas atminimo kryžius. Iš buvusio dvaro rūmų likusi tik žemaitiško kamino dalis.

Įžymybės 
Napoleono pušis – pušis kelio į Jautmalkę kairėje pusėje, kamieno apimtis – 1,3 m aukštyje – 3,30 m; medžio aukštis – 25 m. Medžio amžius apie 250 m. Kamienas maždaug 4 metrų aukštyje šakojasi į tris kamienus. Ant vieno iš jų pakabinta koplytėlė. Pasakojama, kad traukdamasis Napoleonas po pušimi pakasė seifą su auksu. Ties pušimi vaidendavosi. Pakildavo viesulas ir rudas šuo bėgdavo nuo tos pušies.

Deguto degykla – kelio į Jautmalkę dešinėje pusėje, 0,5 km nuo kryžkelės. Vertikali deguto degimo krosnis, kurioje dar XX a. buvo degamas degutas.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kurtuvėnų regioninio parko žemėlapis 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kandavos savivaldybė

Kandavos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vakarų Latvijoje, Kurše. Administracinis centras – Kandava. Savivaldybė sudaryta 1999 m. reformos metu iš Tukumo rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 1 miestą (Kandavą) ir 6 valsčius: Cėrės, Kandavos, Matkulės, Vanės, Zantės, Zemytės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Tukumo savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Donbassaero

Donbassaero () – buvusi Ukrainos oro linijų bendrovė iš Donecko. Ji vykdė reguliarius vidaus ir tarptautinius skrydžius. Pagrindinės bazės buvo Donecko ir Boryspilio tarpautiniai oro uostai.

Istorija 
Aviakompanija įkurta 1933 metais kaip „Donecko lėktuvai“. 2003 metais aviakompanija pervadinta į „Donbassaero“.

2013 m. sausio 14 d. kompanija paskelbė bankrotą ir nutraukė savo skrydžių veiklą.

Kryptys 
Vidaus kryptys: Doneckas, Charkovas, Kijevas, Odesa, Černivciai ir Simferopolis.

Tarptautinės kryptys: Atėnai, Antalija, Baku, Dalamanas, Stambulas, Larnaka, Maskva, Šarm el Šeichas, Tbilisis, Vilnius ir Jerevanas.

Flotilė 
 9 x Airbus A320-200
 1 x Airbus A321-200

Nuorodos 
 Oficiali svetainė (rusų, anglų, vokiečių k.)

Šaltiniai 

Buvusios oro linijų bendrovės
Ukrainos oro linijų bendrovės
Karsavos savivaldybė

Karsavos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Latgaloje. Administracinis centras – Karsava. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Ludzos rajono dalies. Buvo suskirstyta į 1 miestą (Karsavą) ir 5 valsčius: Goliševos, Malnavos, Mėrdzenės, Mežvidų, Salnavos. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Ludzos savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Mura kalbos

Mura kalbos – beveik išnykusi kalbų šeima Brazilijoje. Iš šių kalbų išlikusi tik piraha kalba.

Kalbos 
 Mura kalba †
 Piraha kalba
 Bohura kalba †
 Jahahi kalba †

Taip pat skaitykite 
 Piraha kalba
 Nykstančios kalbos
 Mirusi kalba

Indėnų kalbos
Kalbų šeimos
Ričardas Darškus

Ričardas Darškus (1927 m. rugpjūčio 6 d. Kaišiadoryse – 1991 m. balandžio 25 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, keliautojas, sporto organizatorius, fotografas.

Biografija 
1940–1946 m. mokėsi Kaišiadorių gimnazijoje. 1946–1951 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1952–1953 m. Kauno politechnikos instituto, 1956–1961 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas.

1961–1965 m. Vandens išteklių naudojimo ir apsaugos valdybos prie LSSR MT viršininko pavaduotojas. 1965–1988 m. LSSR melioracijos ir vandens ūkio ministerijos Vyriausiosios vandens išteklių valdybos viršininkas. Nuo 1967 m. SSRS ir Lenkijos darbo grupės pasienio upių vandens kokybės kontrolės klausimais vadovo pavaduotojas. 1988–1990 m. Ekologinių tyrimų informacijos centro skyriaus viršininkas. 1990–1991 m. Aplinkos apsaugos departamento Vandenų valdybos išteklių skyriaus vadovaujantis inžinierius.

Masinio ir sportinio turizmo Lietuvoje pradininkas ir organizatorius. Nuo 1953 m. sporto draugijų ir organizacijų sąjungos respublikinės tarybos turizmo sekcijos, 1959–1960 m. Lietuvos turizmo federacijos pirmasis pirmininkas. 1966–1987 m. Lietuvos gamtos apsaugos draugijos vandens apsaugos mokslinės-metodinės komisijos pirmininkas.  Palaidotas Kaišiadorių kapinėse.

Bibliografija 
 Orientacijos sportas / Ričardas Darškus, Kazys Monstvilas. – Vilnius: Mintis, 1963. – 64 p.
 Pietryčių Lietuvos miškais. – Vilnius: Mintis, 1976. – 80 p.: iliustr.
 Iš Dzūkijos į Suvalkiją. – Vilnius: Mintis, 1979. – 64 p.: iliustr.
 Vandens išteklių racionalus naudojimas ir apsauga: medžiaga lektoriui. – Vilnius, 1983. – 16 p.

Įvertinimas 
 1977 m. LTSR nusipelnęs inžinierius
 1978 m. Lenkijos aplinkos apsaugos nusipelnęs darbuotojas

Šaltiniai 

Lietuvos inžinieriai hidrotechnikai
Lietuvos hidrologai
Lietuvos sporto veikėjai
Lietuvos sporto turistai
Lietuvos fotografai
Teismo salė

Teismo salė - patalpa, kurioje vyksta teismo posėdžiai. Paprastai teismo salė įrengiama taip, kad viršutinėje jos dalyje būtų vieta posėdžiaujančiam teismui. Kairėje ir dešinėje pusėje - vietos teismo proceso šalims. Tarp šalių ir teismo įsikuria teismo posėdžių sekretorius. Čia taip pat yra liudytojams skirta vieta. Viešo kaltinimo atstovas sėdi nugara į langą Posėdyje dalyvaujantys ekspertai arba kiti kaltintojai - viešojo kaltintojo pusėje. Civilinio proceso metu šalys sėdi viena priešais kitą. Ieškovo ir atsakovo vieta gali būti nenustatyta, o pasirenkama laisvai. 

Tose pačiose teismo salėse iš esmės gali būti nagrinėjamos tiek baudžiamosios, tiek ir civilinės bylos. Tiesa, yra specialių teismo salių, įrengtų nagrinėti baudžiamosioms byloms (vietos apsaugai, kaltinamiesiems gali būti įrengiamas „narvas“; gali būti stiklinis ir kt.). Greta teismo salės gali būti nedidelė patalpa (teismo pasitarimų kambarys), skirta teismui teisminio nagrinėjimo metu.

Nuorodos

patalpos
proceso teisė
1993 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas

1993 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas – 4-asis lengvosios atletikos čempionatas, kuriame varžosi atstovai ši viso pasaulio. Čempionatas vyko Mercedes-Benz Arenoje, Štutgarte, Vokietijoje. Čempionate pirmą kartą pasirodė atstovai iš Lietuvos. Iš viso dalyvavo 1689 atletai iš 187 šalių.

Laimėtojai

Vyrai

Moterys

Medalių lentelė

Lietuva čempionate 

1 – pateko į finalą, bet buvo diskvalifikuotas ar neužfiksavo rezultato.

Nuorodos 
Oficialus IAAF tinklalapis 

Pasaulio lengvosios atletikos čempionatai
1993 sporte
Meninis važiavimas dviračiu

Meninis važiavimas dviračiu () – uždarose patalpose vykstančių sportinių varžybų forma, kai atletai atlieka įvairius triukus (vadinamuosius pratimus) su dviračiais. Savo esme pasirodymo elementai nemažai primena baletą bei gimnastiką. Už šiuos triukus jiems skiriami taškai. Važiavimui naudojami specialūs fiksuotų pavarų dviračiai. 6 minutes trunkantį pasirodymą vertina teisėjai, o varžomasi individualiose, porinėse, keturių bei šešių žmonių grupinėse rungtyse.

Istorija 
Pirmąjį neoficialų meninio važiavimo dviračiais pasaulio čempionatą 1888 m. surengė vokiečių kilmės amerikietis Nicholas Edward Kaufmann. Čempionatas daugiau buvo būdas pademonstruoti visuomenei jo atliekamus triukus važinėjant dviračiu.

1956 m. buvo surengtas pirmasis oficialus vyrų pasaulio čempionatas, o moterų – 1970 m.

Dviračiai 
Meniniam važinėjimui naudojami dviračiai pagal savo tipą priklauso fiksuotų pavarų dviračiams. Priekinės ir galinės žvaigždučių perdavimo santykis yra parenkamas beveik vienas su vienu, tačiau priekinė (pedalų) žvaigždutė negali turėti mažiau dantų nei galinė. Ratai turi būti vienodo dydžio, o atstumas tarp jų nedidelis, kad būtų lengviau atlikti įvairius triukus, tokius kaip važiavimas į orą pakėlus priekinį ratą.

Rankenos savo forma panašios į išlenktas lenktyninių dviračių rankenas, kurios yra apverstos į viršų. Viršutinė horizontali rankenų dalis padengta neslidžia ir rankoms laikytis patogia medžiaga. Vairas gali apsisukti 360° kampu ir yra pritvirtintas prie horizontalaus prailginimo neturinčios ašies. Tokiu būdu tvirtinimo taškas atsiduria toje pačioje linijoje kaip ir vairo ašis. Todėl rankenų santykinė padėtis išlieka ta pati nepriklausomai nuo to, ar vairas apsuktas į priekį, ar atgal.

Pedalų peties ilgis nuo centro iki centro gali būti nuo 130 iki 170 mm.

Važiavimo aikštelė 

 Ilgis = nuo 12 iki 14 m
 Plotis = nuo 9 iki 11 m
 Vidinis apskritimas = 0,5 m skersmens
 Vidurinis apskritimas = 4 m skersmens
 Išorinis apskritimas = 8 m skersmens
 Ketvirčius žyminčios juostos = 0,5 m
 Laisvoji zona = nuo 0,5 iki 2 m

Meninio važiavimo dviračiu aikštelė yra medinio pagrindo. Jos matmenys būna nuo 9x12 metrų iki 11x14 metrų – didžiausias dydis naudojamas tarptautinėms rungtynėms rengti. Tokios pačios aikštelės naudojamos žaidžiant dviračių futbolą.

Trys koncentriniai apskritimai nupiešiami dažais arba naudojant lipnią juostą. Jų skersmenys yra atitinkamai 0,5, 4 ir 8 metrų. Iš vidurinio apskritimo briaunos radialine kryptimi nubrėžiamos keturios pusės metro ilgio apskritimų ketvirčių ribas žyminčios atkarpos.

Laisvosios zonos plotis sudaro nuo 0,5 iki 2 metrų; visame jos perimetre negali būti jokių nejudančių objektų. Tarptautinėse varžybose naudojama dviejų metrų pločio laisvoji zona.

Nuorodos 
 Taisyklės (PDF)
 The World-Champions

Dviračių sporto rungtys
Kuoknesės savivaldybė

Kuoknesės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio rytų Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Kuoknesė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Aizkraukės rajono dalies. Buvo suskirstyta į 3 valsčius: Bebrų, Iršių ir Kuoknesės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Aizkrauklės savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Krimuldos savivaldybė

Krimuldos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Ragana. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Rygos rajono dalies. Buvo suskirstyta į 2 valsčius: Krimuldos ir Ledurgos. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Siguldos savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Krustpilio savivaldybė

Krustpilio savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Latgaloje. Administracinis centras – Jėkabpilis (tačiau į savivaldybės sudėtį neįėjo). Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Jėkabpilio rajono dalies. Buvo suskirstyta į 6 valsčius: Atašienės, Krustpilio, Kūkų, Mežarės, Variešių, Vypės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Jėkabpilio savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Jautmalkė I

Jautmalkė I – kaimas Kelmės rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 24 km į pietvakarius nuo Šiaulių, 20 km į šiaurę nuo Kelmės, 3 km į pietus nuo Kurtuvėnų, 2,2 km į šiaurės vakarus nuo kelio , Vainagių-Raudsparnės kalvagūbrio pakraštyje. Pro kaimą eina sportinio orientavimosi varžybų trasa.

Istorija 
Kaime buvusi senovės gyvenvietė, išlikę senkapiai. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Pavėžupio žuvininkystės tarybiniam ūkiui.

Jautmalkės gamtos centras 
Jautmalkės gamtos centras įkurtas 2006 m. kaip Kurtuvėnų regioninio parko padalinys pagal senąsias žemaičių tradicijas atstatomoje sodyboje. Centras iš Jautmalkės rengia žygius pėsčiomis aplankyti Bijotės, Juodlės bei Geluvos ežerus, Vainagių ir Galvydiškės piliakalnius, Svilės šaltinius, Kurtuvėnų miestelį ir žirgyną. Moksleiviams rengiamos 2-3 val. edukacinės programos, dvimetė Kurtuvos žalioji mokykla, stovyklos, jauniesiems gamtininkams sudaromos sąlygos atlikti tyrimus, o pedagogams – vesti pamokas, rengti žygius. Centre švenčiami pavasario ir rudens lygiadieniai, Rasos, Žolinės ir kitos tradicinės šventės. Prie centro išretintas miškas, kad centro lankytojai nuo vieno aukščiausių apylinkėse kalvų (altitudė 180 m) galėtų stebėti tekančią saulę.

Gyventojai

Nuotraukos

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Radviliškio sporto arena

Radviliškio sporto arena – sporto arena Radviliškyje. Kartu su pagalbinėmis patalpomis sudaro per 3000 m² plotą. Arena pastatyta per 18 mėnesių ir atidaryta visuomenei metais anksčiau nei planuota. Arenoje vyksta rajoniniai, respublikiniai bei tarptautiniai renginiai. Pagrindinėje salėje ir balkone įrengta 500 vietų žiūrovams, jos suskirstytos sektoriais. 

Arena pastatyta kaip Radviliškio Vinco Kudirkos mokyklos priestatas, tad arenoje vyksta ir sporto lavinimo pamokos, o po pamokų treniruojasi sportininkai, bei vyksta varžybos. Svarbių varžybų metu pamokos nevyksta.

Infrastruktūra 
Arenoje įrengta moderni, atitinkanti visus standartus ir reikalavimus pagrindinė aikštelė varžyboms (krepšinio, rankinio, tinklinio), dvi krepšinio aikštelės treniruotėms, choreografijos ir aerobikos, sunkiosios atletikos ir imtynių salės.

Prie kiekvienos salės yra įrengtos persirengimo patalpos, dušinės, sanitariniai mazgai. Įėjimas į pagrindinę salę yra pritaikytas žmonėms su negalia. Yra medicinos kabinetas, trenerių kambariai.

Arenoje veikia sporto klubas „Ir imperijalas" kur visiems suteiktos galimybės sportuoti, bei pataisyti sveikatą, prižiūrint kvalifikuotiems specialistams.

Galerija

Šaltiniai 

Lietuvos sporto arenos
Radviliškio rajono savivaldybė
Kegumo savivaldybė

Kegumo savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Kegumas. Savivaldybė sudaryta 2002 m. reformos metu iš Uogrės rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 3 valsčius (Birzgalės, Kegumo, Rembatės) ir 1 miestą (Kegumą). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Uogrės savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Lielvardės savivaldybė

Lielvardės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Lielvardė. Savivaldybė sudaryta 2004 m. reformos metu iš Uogrės rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 1 miestą (Lielvardę) ir 3 valsčius: Jumpravos, Ledmanės, Lielvardės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Uogrės savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Lygatnės savivaldybė

Lygatnės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Lygatnė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Cėsių rajono dalies. Buvo suskirstyta į Lygatnės valsčių ir Lygatnės miestą. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Cėsių savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Brendan James

Brendan James – Amerikos dainų autorius ir atlikėjas, kilęs iš Derry, New Hampshiro, šiuo metu gyvenantis New York’e. Žinomiausias albumas "The Day is Brave" išleistas 2008.

Biografija 
James mokėsi Derio Pinkertono akademijoje (Pinkerton Academy), vėliau baigė Šiaurės Karolinos universitetą (University of North Carolina at Chapel Hill), kur 2002 metų pavasarį dainavo grupėje the Clef Hangers. Baigęs universitetą Jamesas persikėlė į New York’ą ir dirbo Urban Outfitters. Likus metams iki universiteto baigimo išvyko į Los Andželą (Los Angeles) kurti dainų, prieš baigiant universitetą. Šiuo metu gyvena Brukline (Booklyn).

Muzikinė karjera 
The Ballroom Break-In (2007–2008)

2007 m. rudenį, Brendan James išleido debiutinį kūrinį pavadinimu The Ballroom Break-In, kurį prodiusavo Mikal Blue, dirbęs su tokiais atlikėjais kaip Colbie Caillat. Daina pateko tarp iTune 100 geriausiųjų. The Ballroom Break-In yra apie tai, kaip jis pirmą kartą persikėlė į New York’ą – jis negalėjo sau leisti įsigyti pianino, todėl įsmukdavo paslapčiomis į viešbučių pokylių sales ir ten repetuodavo. Po debiutinės dainos sėkmės, Jamesas pasirašė sutartį su Decca Records įrašų studija.

The Day Is Brave (2008–2009)

2008 m. birželio 3 d. Jungtinėse Amerikos Valstijose, bei birželio 17 dieną Kanadoje, Brendan James kartu su Universal/Decca Records įrašų studija, išleido debiutinį albumą pavadinimu The Day is Brave, kurį taip pat prodiusavo Mikal Blue. Albumas pateko į Billboard Heatseeker 10 geriausiųjų ir buvo dešimtas tarp geriusiai parduodamų folk-rock albumų iTunes internetinėje parduotuvėje.Daina "Hero's song" buvo įtraukta į filmo garso takelį "Body of War: Songs that Inspired an Iraq War Veteran". "The Sun Will Rise" tapo 2007 m. ABC serialo Privati Praktika (Private Practice) garso takeliu.

Naujas albumas (planuojama išleisti 2009 m.). Šiuo metu Brendanas įrašų studijoje įrašinėja savo antrąjį albumą.

Diskografija

Albumai 
 The Day is Brave (2008)
 Brendan James (2010)
 Hope in Transition (2012)
 Simplify (2013)

Singlai & EP 
 The Ballroom Break-In (EP, 2007)
 Green (2008)
 The Fall (2010)
 The Howl (EP, 2015)

James
Gedminiškės II piliakalnis

Gedminiškės II piliakalnis - piliakalnis 1,6 km į pietryčius nuo pirmojo Gedminiškės piliakalnio. Jis įrengtas aukštumos kyšulyje, kurį iš vakarų ir pietų juosia Gilioji dauba, iš rytų – Paklupio dauba, 200 m į šiaurę nuo kairiojo Yžnės kranto. Piečiau piliakalnio yra Meirės.

Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės–pietų kryptimi, 43 m ilgio, 4–6 m pločio. Jos šiauriniame krašte supiltas 1 m aukščio, 16 m pločio pylimas, už kurio iškastas 15 m ilgio, 11 m pločio, 3 m gylio kiek lenktas griovys 2 m pločio dugnu. Piliakalnis apaugęs spygliuočiais medžiais. Piliakalnis dar vadinamas Traku.

Minimaliomis sąnaudomis įrengtas vėlyvas piliakalnis, sunkokai randamas miške. Ilgas daubų juosiamas kyšulys trukdo ją deramai apžvelgti.

Nuorodos 
 Gedminiškės piliakalnis

Piliakalniai Šilalės rajone
Lubanos savivaldybė

Lubanos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Lubana. Savivaldybė sudaryta 2007 m. reformos metu iš Maduonos rajono dalies. Buvo suskirstyta į Indranų valsčių ir Lubanos miestą. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Maduonos savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Aleksandras Milaševičius-Ruonis

Aleksandras Milaševičius (slap. Ruonis, 1906 m. rugpjūčio 25 d. Seinuose – 1949 m. rugsėjo 9 d.  Šilalės rajono Karoblio kaime; palaidojimo vieta nežinoma) – Lietuvos ginkluoto pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui veikėjas, Vakarų Lietuvos srities vadas.

Biografija 
Baigė Kauno karo mokyklą, tarnavo Lietuvos kariuomenės 2-ajame kavalerijos pulke. Kapitonas. 1943-1944 m. buvo 2-ojo lietuvių statybos bataliono vadas. 1944-1945 m. kartu su šeima traukėsi į Vakarus; Drezdeno bombordavimo metu (1945 m. vasario mėn.) žuvus žmonai ir sūnui, grįžo į Lietuvą. Slapstėsi Žemaitijoje, apie 1948 m. pr. įsitraukė į partizaninį judėjimą. Buvo aktyvios partizaninės kovos šalininkas. 

1948 m. vasario pr. A. Milaševičius Jono Žemaičio-Vytauto pavedimu atkūrė MGB organų 1947 m. spalį sunaikintą Žemaičių apygardos štabą ir 1948 m. vasario–birželio mėn. buvo Žemaičių apygardos vadas. 

1948 m. gegužės 5 d. susikūrus Vakarų Lietuvos sričiai, A. Milaševičius tapo jos vado pavaduotoju (dalyvavo parengiant norminius srities dokumentus), o tų metų birželio 8 d. – Vakarų Lietuvos srities vadu (nuo 1949 m. pr. kartu buvo ir Lietuvos Laisvės Kovos Sąjūdžio gynybos pajėgų vado pavaduotojas). Jį nuolat sekė MGB agentai Mėta, Oriolas, Snieguolė, Radzevičius. Per juos gautą pasiūlymą pasiduoti ir bendradarbiauti su MGB A. Milaševičius atmetė. 1949 m. rugsėjo 9 d. MGB agentas Radzevičius (Valentinas Orlingis) čekistams pranešė, kad Kaltinėnų valsčiaus Karoblio kaime (6 km šiauriau Bijotų, dabar – Gaudvaišų kaimo dalis), J. Martinkaus sodyboje vieši Vakarų Lietuvos srities vadas Ruonis. Netrukus sodybą apsupo 25 MGB kariškių dalinys; partizanų vadas žuvo pasipriešinęs ginklu.

Nuopelnų įvertinimas 
 Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius
 1999 m. A. Milaševičiaus žūties vietoje pastatytas tipinis atminimo ženklas

Šaltiniai 

Lietuvos kapitonai
Lietuvos rezistentai
Tarpukario Lietuvos kavaleristai
Antaniškis (Molėtai)

Antaniškis – viensėdis Suginčių seniūnijoje, 8 km į rytus nuo Suginčių, Poviliškio miške, netoli Martyniškio viensėdžio.

Istorija 
Molėtų parapijos 1846 metų sąraše yra Natančiškio vienkiemis, kuris tapatintinas su dab. Antaniškiu. Seniau, matyt, priklausė Vikėnų kaimui, nes rašoma Antaniškio (Vikėnų) vs. XIX a. antroje pusėje priklausė Alantos valsčiui. 1923 metais 1 ūkis 5 gyventojai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Aušra (Molėtai)

Aušra – viensėdis Suginčių seniūnijoje, 8 km į šiaurės rytus nuo Suginčių, prie Vikėnų kaimo.

Vardas suteiktas po Pirmojo pasaulinio karo.

Istorija 
1923 metais 1 ūkis 3 gyventojai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Babilninkai

Babilninkai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Suginčių. Kaimo turizmo sodyba „Pas Šeštoką“.

Etimologija 

1892 m. Kauno gubernijos gyvenamųjų vietų sąraše kaimas minimas kaip Бобельники. Tai gali būti asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo pavardės Bobelis, tačiau gali būti kilęs ir nuo žodžio „babilius“, reiškusio kaimo pakraštyje gyvenantį skurdų valstietį.

Istorija 

Kaimo vardas rastas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje 1760 m. Kaimo žemė, atrodo, XVI–XIX a. priklausė Liliškių dvarui. Pažymėtas 1865 m. topografiniame žemėlapyje. 1923 m. 11 ūkis 54 gyventojai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Bryliškės

Bryliškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Suginčių.

Etimologija 

Vardas kilęs iš asmenvardžio Bryla. Manoma, kad XVI a. kaimo vardas Gernikuliai (Vilniaus tijūnystės inventoriuje Gernikuly) tapatintinas su dab. Bryliškėmis.

Istorija 

Kaimas XVI–XVIII a. priklausė Inturkės seniūnijai, XIX a. Inturkės valstybiniam dvarui. Bryliškių vienkiemis užrašytas 1829 m. Kuktiškių krikšto metrikų knygoje Nr. 8. Vienkiemis pažymėtas 1865 m. topografinime žemėlapyje. 1923 metais 3 ūkiai 22 gyv.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Doteniai

Doteniai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 15 km į šiaurės rytus nuo Suginčių.

Etimologija 

Kaimo vardas yra kilęs iš pavardės Dotenis. Dabar gyventojai kaimo vardą taria Deteniai, plg. 1923 m. Detėnų km.

Istorija 

1691 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje. Kuktiškių parapijos santuokos metrikų knygoje 1704 m. įrašyta de Datenie. Toje pačioje Kuktiškių metrikų knygoje 1731 m. užrašytas Juozapas Dotenis iš Dotenių kaimo: Testibus Josepho Datenis de Datenie.

Gyventojai 

1923 m. 5 ūkiai 22 gyv.

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Petras Kadziauskas

Petras Kadziauskas (1902 m. spalio 20 d. Menciškėje, Seinų apskritis, Kapčiamiesčio valsčius, kitais duomenimis Vidugiriuose  – 1987 m. vasario 3 d. Vilniuje) – agronomas, mokslininkas.

Biografija 
Mokėsi Seinų pradinėje mokykloje, 1925 m. baigė Seinų „Žiburio“ gimnaziją Lazdijuose. 1928 m. gavo Dotnuvos žemės ūkio akademijos baigimo diplomą. 1960 m. apgynė žemės ūkio mokslų kandidato disertaciją.

1930 m. dirbo Alytaus bandymų stotyje, 1931–1944 m. vadovavo Dotnuvos lauko bandymo ūkiui, vėliau Joniškėlio bandymų stoties vedėjas. 1951–1957 m. dirbo Lietuvos žemės ūkio ministerijoje, vėliau buvo paskirtas Žemdirbystės instituto Vokės filialo žemdirbystės skyriaus vedėju.  Agrotechnikos klausimais paskelbė eilę mokslinių straipsnių.

Bibliografija 
 Ražienų dirbimo ir paruošimo vasarojaus sėjai bandymai, 1938 m.
 Antramečių dobilienų dirbimo bandymai Žemės ūkio akademijos Tyrimo įstaigos bandymų stotyse 1931–1937, 1940 m.

Šaltiniai 

Lietuvos agronomai
Lietuvos žemės ūkio teoretikai
Žolės šaknys

Žolės šaknys - 1988 m. Lietuvos kino studijoje pagal V. Jasukaitytės apysakų ciklą "Stebuklinga patvorių žolė" sukurtas meninis filmas.

Kūrybinė grupė 
Scenarijaus autorė - Vidmantė Jasukaitytė
Režisierius statytojas - Gytis Lukšas
Operatorius statytojas - Jonas Gricius
Dailininkas - Augis Kepežinskas
Kompozitorius - Bronius Kutavičius.

Vaidina 
Petras Venslovas
Galina Dauguvietytė
Irena Kriauzaitė
Aldona Janušauskaitė 
Vladas Bagdonas ir kiti.

Žolės šaknys
Malpilio savivaldybė

Malpilio savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Malpilis. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Rygos rajono dalies (Malpilio valsčiaus). Į smulkesnius vienetus nebuvo suskirstyta. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Siguldos savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Mazsalacos savivaldybė

Mazsalacos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Mazsalaca. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Valmieros rajono dalies. Buvo suskirstyta į 1 miestą (Mazsalacą) ir 4 valsčius: Mazsalacos, Ramatos, Sėlių, Skankalnės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Valmieros savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Diomedas iš Trakijos

Diomedas iš Trakijos graikų mitologijoje – Trakijos karalius, milžinas, dievo Arėjo ir nimfos Kirenės sūnus. Jis gyveno prie Juodosios jūros ir valdė karingą bistonų gentį.  Jis žinomas dėl savo keturių mėsėdžių žirgų, kuriuos pavogė Heraklis atlikdamas vieną iš dvylikos žygdarbių. Vogdamas arklius, Heraklis nužudė Diomedą.

Heraklis ir Diomedo kumelės 
Aštuntas iš dvylikos Heraklio žygdarbių buvo pavogti Diomedo arklius. Vienoje istorijos versijoje Heraklis pasiėmė Abderą ir kitus jo pasekėjus jam padėti. Jie pagrobė arklius ir buvo vaikomi Diomedo vyrų. Heraklis nežinojo, kad arkliai turi būti laikomi pririšti prie bronzinių ėdžių. Heraklis paliko Abderusą vyriausiu prižiūrėti arklius, kol jis kovėsi su Diomedu, bet arkliai suėdė Abderusą. Keršydamas Heraklis Diomedą sušėrė jo paties arkliams, tada įkūrė Abderą šalia vaikino kapo.

Graikų mitologijos mirtingieji
Ežerys

Ežerys – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Suginčių, prie Molėtų-Utenos plento. Kaimo vardas kilo nuo Ežero vardo, kuris dabar numelioruotas, labai nusekęs.

Istorija 

1597–1610 m. keletą kartų minimas Antaželvų dvaras (Dvorec Antoželvianskij ir pan.), kuris galbūt tapatintinas su dab. Želvų kaimu, o tam dvarui priklausė dykra Ozerovščyzna, kuri gali būti dab. Ežerys).

XIX a. (o gal ir XVIII a.) Ežerys priklausė Suginčių dvarui. 1853 m. Utenos parapijos gyvenamųjų vietų sąraše Jezioryšče. Kaimas pažymėtas 1812 ir 1865 m. topografiniuose žemėlapiuose. XIX a. viduryje Suginčių dvaro palivarkas. 1866 m. Suginčių dvaro savininkė Michailovska iš šio palivarko paskyrė bežemiams 45 dešimtines žemės. 1882 m. Ežeris nuomavo dvarininkas Paškevičius.

XX a. pradžioje gatvinis kaimas, neišsiskirstęs į vienkiemius. Dalis pirkių buvo dūminės. 1923 m. 7 ūkiai 28 gyv. Iki 1927 m. priklausė Utenos, po to Suginčių parapijai. 1936 m. iš 7 ūkininkų 5 nemokėjo pasirašyti. Dabar išlikusi viena sodyba.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Guntiškis

Guntiškis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Suginčių prie Verbiškių.

Istorija 
XVII a. priklausė Čivylių arba Giedraičių vaitystei, XVIII a. Čivylių seniūnijai. Pirmąkart paminėtas 1636 m. Vilniaus tijūnystės inventoriuje. XVII–XVIII a. dar vadinamas Gudiškiu (Gudziszki). 1755 m. kaime gyveno Jokūbo Raukšo ir Lauryno Tarailio, 1765 m. – Lauryno Tarailio ir Jokūbo Petronio šeimos. 1789 m. kaime buvo 2 ūkiai ir 7 gyv. Kaimas mokėjo 39 auksinus 28 grašius mokesčio. 1923 m. kaime buvo 3 ūkiai 10 gyv.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Ūla (Dauguva)

Ūla () – upė Baltarusijoje, Vitebsko srityje; kairysis Dauguvos intakas. Išteka iš Lepelio ežero, teka į rytus, po santakos su Lukomka ir Usveika, už Čašnikų, pasuka į šiaurę. Įteka į Dauguvą ties Ūlos miesteliu.

Pagrindiniai intakai – Lukomka, Usveika, Svečianka. Plotis apie 30 m, vietomis iki 50 m, salpa iki 100 m, žemupyje iki 400 m.

Baltarusijos upės
Ūla (reikšmės)

Ūla gali reikšti:

 Ūla – upė Dzūkijoje, Merkio intakas;
 Ūla – ežeras Varėnos rajone;
 Ūla – upė Baltarusijoje, Dauguvos intakas.
Racibužas

Racibužas (, , ) – miestas Lenkijos pietuose. Nuo 1999 m. priklauso Silezijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Katovicų vaivadijai. Racibužo apskrities administracinis centras. 56 084 gyventojai (2008 m. duomenys).

Sportas 
 RTP Unia Racibórz futbolo klubas.
 RTP Unia Racibórz (moterys) buvusi moterų futbolo komanda
 „Stadion OSiR“, kurio talpa 6 tūkst. žiūrovų.

Taip pat skaitykite 
 Racibužo kunigaikštystė

Nuorodos 

 Oficiali svetainė  (lenkų k.)

Lenkijos miestai
Francisco Macias Nguema

Francisco Macias Nguema (1924 m. sausio 1 d. – 1979 m. rugsėjo 29 d.) – pirmasis Pusiaujo Gvinėjos prezidentas. Šias pareigas jis ėjo nuo 1968 m. iki jo nuvertimo 1979 m.

Savo politinę karjerą Nguema pradėjo tapdamas Mongomo miesto meru Ispanijos kolonizacijos laikotarpiu. Vėliau jis buvo vietinio parlamento narys. Prieš šaliai paskelbiant nepriklausomybę 1968 m. dviejų turų rinkimuose Nguema buvo išrinktas prezidentu. Nguema valdymas buvo brutalus ir žiaurus. Buvęs šalies ministras pirmininkas Bonifacio Ondo Edu buvo marinamas badu ir numarintas kalėjime iš karto po to, kai Nguema tapo prezidentu. Šiuo laikotarpiu kiti buvę aukšti šalies pareigūnai oficialiai buvo pripažinti kaip nusižudę, nors daugelis mano, kad juos ištiko toks pats likimas, kaip ir Edu.

Nguema žmogaus teisių pažeidinėjimų pasekmė buvo daugiau nei trečdalio šalies gyventojų emigracija į kitas šalis. Visi priespaudos instrumentai (kariuomenė, asmens sargybiniai) buvo kontroliuojami Nguema ar jo aplinkos žmonių. Tarp keistų prezidento veiksmų pažymimas draudimas šalyje naudoti žodį intelektualas bei valčių naikinimas (buvo uždrausta žvejyba).

1979 m. rugpjūčio 3 d. jis jėga buvo nuverstas nuo prezidento posto Teodoro Obiang Nguema Mbasogo, kuris buvo šalies gynybos vice ministras. Mbasogo ir dalis kariuomenės sugebėjo sugauti pabėgusį Nguema šalies miškuose rugpjūčio 18 d.

Šalies kariuomenės teismas pradėjo rinkti įrodymus prieš Nguema režimą. Tarp kaltinimų buvusiam prezidentui buvo ir tokie, kaip genocidas, masinės žmogžudystės, visuomeninių lėšų pasisavinimas, žmogaus teisių pažeidimai ir vagystės.

Teismas nuteisė Nguema mirties bausme ir 1979 m. rugsėjo 29 d. ši bausmė buvo įvykdyta.

Šiandien Nguema vadinamas vienu didžiausų kleptokratų Afrikos šalių prezidentų. Dėl savo prievartos ir žiaurumo jis lyginamas su Pol Potu.

|-

Pusiaujo Gvinėjos prezidentai
Dingli Swallows FC

Dinglio „Swallows“ – Maltos futbolo klubas iš Dinglio.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Išnašos

Nuorodos 
 Facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SofaScore
 Flashscore
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės

Dingli Swallows
SSC Bari

Società Sportiva Calcio Bari, trumpai vadinamas tiesiog Bari – Italijos futbolo klubas iš Bario, įkurtas 1908 m.

Istorija 
Sėkmingiausias klubo sezonas buvo 1996 m., tais metais klubo žaidėjas Igor Protti tapo rezultatyviausiu Serie A pelnė 24 įvarčius. 

Klubas didžiuojasi tuo, kad užugdė Italijos vyrų futbolo rinktinės puolėją Antonio Cassano.

Logotipas

Klubo spalvos

Pasiekimai 
 s pusfinalis (1940, 1963, 1984 m.)

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 http://www.asbari.it
 http://www.soccerway.com/teams/italy/as-bari/

Bari
Adomas Butrimas

Adomas Butrimas (g. 1955 m. rugpjūčio 16 d. Telšiai) – Lietuvos meno istorikas, archeologas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija 
1978 m. baigė archeologiją Vilniaus universiteto Istorijos fakultete. 1985 m. istorijos mokslų kandidatas. 1991–2008 m. stažavo Australijos ir Vakarų Europos universitetuose. 

1978–1986 m. dirbo Istorijos ir etnografijos muziejuje (dabar Lietuvos nacionalinis muziejus). Nuo 1986 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytojas, 1991–2003 m. mokslo ir meno reikalų prorektorius, nuo 2004 m. rektorius; 2002 m. profesorius. 

1995 m. vienas Žemaičių draugijos ir Žemaičių akademijos steigėjų, pirmasis vadovas–rektorius.

Mokslinė veikla 
Svarbiausios veiklos sritys – meno istorijos (ypač priešistorės), archeologijos, Lietuvos istorijos, gintaro ir ankstyvųjų jo dirbinių tyrimai ir populiarinimas. Daug nuveikė leidybos srityje, daugiau kaip 50 knygų vienas autorių, sudarytojas, redkolegijos narys. Surengė tarptautinių konferencijų; 1996 m. vienas III indoeuropeistikos konferencijos, skirtos M. Gimbutienei organizatorių.

Bibliografija 
 Daktariškės neolito gyvenvietė: akmens amžius Žemaičių aukštumoje, katalogas, 1981 m.
 Žemaitijos istorija, 1997 m.
 Lietuvos dailės istorija, 1 d., Priešistorės dailė su M. Iršėnu, 2002 m.
 Telšių kraštas: istorija, kultūra, meno paminklai, 2005 m.
 Gimtoji istorija, bendraautoris, 2003 m.
 Įdomioji istorija, CD–ROM, vienas autorių, 2005 m.
 Lietuvos istorijos vadovėlis, 1990 m., 1993 m., Brailio raštu 1992 m., 1994 m.
 Varniai, sudarytojas, su V. Vaivada, 1996 m.
 Renavas, sudarytojas, su A. Miltenyte, P. Šverebu. Ser. Žemaičių praeitis. Vilnius: VDA leidykla, 2001.
 Alsėdžiai, sudarytojas, su L. Griciūte, Ser. Žemaičių praeitis. Vilniaus dailės akademijos leidykla. 2002 m. ISBN 9986-571-63-4
 Priešistorinis menas Baltijos regione (Prehistoric Art in the Baltic Region), sudarytojas, 2000 m.
 Baltijos gintaras (Baltic Amber), sudarytojas, Vilnius: VDA leidykla, 2001 m.
 Žemaičių Kalvarija: vienuolynas, bažnyčia ir Kryžiaus kelio stotys, sudarytojas, su N. Markauskaite, Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2003 m. ISBN 9986-571-88-X
 Viešvėnai: istorija ir dailės paminklai, sudarytojas, su L. Spelskiene, Acta Academiae artium Vilnensis. Dailė, Nr. 28. Vilnius: VDA leidykla, 2003 m.
 Lietuva iki Mindaugo, sudarytojas, su E. Jovaiša, 2003 m.
 Plungės dekanato sakralinė architektūra ir dailė: Plungė, Kuliai, Stalgėnai, Pakutuvėnai, Rietavas, Tverai, Kantaučiai, Lieplaukė, Medingėnai, Žlibinai, Plateliai, Beržoras, Žemaičių Kalvarija, Gegrėnai, 3 d., sudarytojas, 2004–2005 m. ISBN 9955-62-428-0, I t. ISBN 9955-62-411-6, II t. ISBN 9955-62-422-1
 Telšių kraštas (Telšiai region), Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2005 m., ISBN 9955-624-21-3
 Telšiai: sakralinis kompleksas Insulos kalvoje (Telšiai: the Sacral Ensemble on Insula Hill), Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2008 m. ISBN 978-9955-854-02-9
 Baltų menas (Art of the Balts), Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2009 m. ISBN 978-9955-85-436-4

Šaltiniai 

Lietuvos menotyrininkai
Lietuvos archeologai
Vilniaus dailės akademijos rektoriai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos meno istorikai
E5

Europos kelias E5 – 2960 km ilgio greitkelis, jungiantis Grynoką (JK) ir Alchesirasą (Ispanija).

Maršrutas 
 
 Grynokas
 Glazgas
 Prestonas
 Varingtonas
 Birmingamas
 Sautamptonas
 : keltas
 Le Havre
 Paryžius
 Orleanas
 Torsas
 Bordo
 
 San Sebastianas
 Burgosas
 Madridas
 Kordoba (Ispanija)
 Sevilija
 Kadisas
 Alchesirasas
Europos keliai
Automatizuotos elektros apskaitos sistemos

Elektroniniai skaitikliai su ryšio sąsajomis įgalina sukurti automatizuotas apskaitos sistemas (), kuriomis apskaitos duomenis iš skaitiklių surenkami  pasitelkiant šiuolaikines ryšio ir informacinių technologijų priemones. Tokių sistemų teikiamą pridėtinę vertę sudaro:

 Elektros suvartojimo balanso suvedimas, nuostolių įvertinimas bei lokalizavimas 
 Sąskaitų išrašymas pagal faktinį (realų) suvartojimą
 Operatyvus informacijos gavimas apie skaitiklių gedimus ir įsilaužimus
 Lanksčios tarifų sistemos įdiegimas ir automatizuotas jos keitimas 
 Realaus laiko energijos kokybės stebėjimas
 Tikslesnis energijos sunaudojimo prognozių sudarymas
 Atjungimas per atstumą (nemokių klientų valdymas)
 Elektros tinklo būsenos monitoringas 
 Automatizuotas tarpinių grandžių darbas, dėl to mažėja klaidų ir išlaidų
 Papildomų paslaugų tiekimas tuo pačiu ryšio kanalu (signalizacija, įrenginių valdymas per atstumą, kelių apskaitų apjungimas (elektra, vanduo, dujos, šiluma)).

Elektrotechnika
Chšanuvas

Chšanuvas () – miestas Mažosios Lenkijos vaivadijoje, 36 km į vakarus nuo Krokuvos. Chšanuvo apskrities administracinis centras. 38 989 gyventojai (2010 m. duomenys).

Galerija

Nuorodos 
 Chrzanovia Patria Parva – lenkų k. 

Lenkijos miestai
Egidijus Bukelskis

Egidijus Bukelskis (1957 m. liepos 28 d. Antalieptė) – Lietuvos zoologas ichtiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija 
1980 m. baigė Vilniaus universitetą. 1994 m. biomedicinos mokslų daktaras. Nuo 1986 m. Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto Zoologijos katedros dėstytojas; nuo 1995 m. docentas.

Lietuvos hidrobiologų draugijos narys.

Mokslinė veikla 
Mokslinio darbo pagrindinė sritis – žuvų populiacijų, ežerų ichtiocenozių tyrimai, sykų introdukcija Lietuvos ežeruose, medžioklėtyra. Paskelbė daugiau kaip 30 mokslinių straipsnių.

Bibliografija 
 Lietuvos žuvys, su kitais, 2 d. 1998 m.
 Didžioji medžioklės knyga, su kitais, 2 t. 2003–2005 m.
 Globali aplinkos kaita, su kitais, 2007 m.
 Lietuvos raudonoji knyga, su kitais, 2007 m.
 Lietuvos žuvininkystė; 1918–2005 metai, su kitais, 2007 m.
 Dvišalė Lietuvos ir Rusijos pasienio vandens telkinių žuvų išteklių valdymo tobulinimo koncepcija ir jų atkūrimo programos, su kitais, 2008 m.

Šaltiniai 

Lietuvos zoologai
Lietuvos ichtiologai
Lietuvos pedagogai
Vilniaus universiteto dėstytojai
Lietuvos teismo ekspertizės centras

Lietuvos teismo ekspertizės centras (LTEC) - valstybinė viešojo administravimo įstaiga, kurios paskirtis - pagal teismų ir ikiteisminio tyrimo institucijų skiriamas užduotis atlikti ekspertizes (tyrimus) bei dirbti mokslinį darbą kriminalistikos ir teismo ekspertizės srityse.

Veikla 

Pagrindinės veiklos sritys:
 Ekspertinių tyrimų atlikimas
 Mokslo tiriamoji ir metodinė veikla
 Teismo ekspertų rengimas ir kvalifikacijos teikimas.

Funkcijos 
LTEC, įgyvendindamas jam pavestus uždavinius, vykdo šias funkcijas:
 atlieka teismo ekspertizes teismams;
 atlieka objektų tyrimus pagal prokurorų ir ikiteisminio tyrimo įstaigų pareigūnų rašytinius pavedimus;
 Teisingumo ministerijos patvirtintais ekspertizių atlikimo nuostatų nustatytais atvejais ir tvarka atlieka tyrimus pagal fizinių ir juridinių asmenų prašymus;
 atlieka taikomuosius mokslinius tyrimus teismo ekspertizės, techninių priemonių ir specialių žinių panaudojimo srityje;
 rengia, aprobuoja ir publikuoja ekspertizių ir tyrimų atlikimo metodikas;
 pritaiko naujus mokslo ir technikos laimėjimus ekspertinėje praktikoje ir kuria naujas ekspertizių rūšis;
 rengia metodines rekomendacijas ir teikia metodinę pagalbą (informaciją) teismams, prokuratūrai ir ikiteisminio tyrimo įstaigoms teismo ekspertizės, techninių priemonių ir specialių žinių panaudojimo klausimais;
 rengia ir vykdo teisėsaugos institucijų pareigūnų kursus specialių žinių panaudojimo klausimais;
 rengia teisės aktų, susijusių su teismo ekspertize, techninių priemonių ir specialių žinių panaudojimu, projektus;
 rengia teismo ekspertus;
 teikia teismo eksperto kvalifikaciją asmenims, siekiantiems tapti teismo ekspertais, ir išduoda teismo eksperto kvalifikacijos pažymėjimus;
 organizuoja ir vykdo LTEC valstybės tarnautojų ir darbuotojų, dirbančių pagal darbo sutartis, mokymą ir kvalifikacijos kėlimą;
 bendradarbiauja su Lietuvos ir užsienio valstybių teismo ekspertizės įstaigomis, tarptautinėmis organizacijomis, mokslo institucijomis;
 organizuoja ir rengia konferencijas ir seminarus specialių žinių panaudojimo klausimais;
 kaupia ir tvarko ekspertizėms bei tyrimams, mokslo tiriamajai ir metodinei veiklai reikalingus informacinius duomenis;
 pagal kompetenciją priima ir nagrinėja fizinių ir juridinių asmenų prašymus ir skundus;
 vykdo ir kitas Lietuvos Respublikos teisės aktuose numatytas funkcijas.

Vadovybė 
2004-2018 Direktorė Gabrielė Juodkaitė-Granskienė, direktoriaus pavaduotojas Vidmantas Vaitekūnas.

Nuo 2018  Direktorius dr. Giedrius Mozūraitis, direktoriaus pavaduotojas Vidmantas Vaitekūnas.

Šaltiniai

Nuorodos 
Oficialus Lietuvos teismo ekspertizės centro tinklalapis

Teisės mokslai Lietuvoje
Lietuvos teisinės organizacijos
Kriminalistika
Teisės mokslinių tyrimų institutai
Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija
Aloyzas Ramunis Budriūnas

Aloyzas Ramunis Budriūnas (g. 1938 m. sausio 29 d. Kaune) – Lietuvos botanikas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija 
1959 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1971 m. biologijos mokslų kandidatas. 

1961–1990 m. dirbo Botanikos institute, 1975–1990 m. direktoriaus pavaduotojas, kartu 1975–2000 m. Kauno botanikos sodo direktorius.

Mokslinė veikla 
Mokslinio darbo svarbiausia sritis – pelkių ir miškų augalija, dekoratyvinė sodininkystė. Parengė kraštovaizdžio estetinės vertės nustatymo metodų, 1971 m. sudarė Lietuvos augalijos žemėlapį.

Bibliografija 
 Žuvinto rezervatas, rusų kalba, su kitais, 1968 m.
 Botaninių objektų apsaugos klausimai, rusų kalba, su kitais, 1971 m.
 Kraštovaizdžio ekologija ir estetika, rusų kalba, su kitais, 1975 m.
 Lietuvoje auginami medžiai ir krūmai, su Laimučiu Januškevičiumi, 1987 m.
 Aloyzas Ramunis Budriūnas: bibliografija / Vytauto Didžiojo universiteto Kauno botanikos sodas. – Kaunas: VDU leidykla, 2007. – 36 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-12-255-5

Šaltiniai 

Lietuvos botanikai
Lietuvos pelkėtyrininkai
Nijolė Virginija Bražėnaitė

Nijolė Virginija Bražėnaitė (Bražėnas, Paronetto, g. 1923 m. rugpjūčio 26 d. Utenoje) – gydytoja patologė, medicinos daktarė, JAV lietuvių veikėja.

Vyras – partizanų vadas Juozas Lukša-Daumantas. J. Lukša ir N. Bražėnaitė susipažino Paryžiuje 1948 m., kai partizanas slapta mokėsi prancūzų žvalgyboje. 1950 m. liepos 23 d. juos sutuokė prelatas Mykolas Krupavičius. Po poros mėnesių J. Lukša grįžo į okupuotą Lietuvą.

Biografija 
1941 m. baigė „Aušros“ mergaičių gimnaziją. Nuo 1941 m. studijavo mediciną Vytauto Didžiojo universitete, nuo 1943 m. – Vokietijoje. 1947 m. baigė Insbruko universitetą (Austrija), medicinos daktarė.

1948–1952 m. Nacionalinio kraujo transfuzijos centro ir Vėžio instituto Paryžiuje asistentė. 1952 m. persikėlė į Vokietiją, dirbo Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto tarybos sekretore. Atvykusi i JAV 1954–1959 m. specializavosi ir stažavo Mount Vertono ligoninėje (Niujorko valstija). Metropolitano ir Mount Sinai ligoninėse Niujorke, 1962–1971 m. Poliklinikos medicinos mokyklos ir sveikatos centro Niujorke patologė; profesorė adjunktė. 1971–1973 m. laboratorijų direktorė. 1977–1979 m. Spring Valei (Niujorko valstija), Roklando ligoninės laboratorijų direktorė. 1980–1989 m. Šv. Juozapo medicinos centro Jonkerse (Niujorko valstija) patologė, nuo 1989 m. šio centro Patologijos ir Klinikinės laboratorijų direktorė.

Ateitininkų federacijos, Pasaulio lietuvių gydytojų sąjungos, Amerikos lietuvių gydytojų draugijos, Lietuvių fronto bičiulių organizacijos, Lietuvių katalikų mokslų akademijos veikėja.

Šaltiniai 

JAV lietuvių bendruomenės veikėjai
Lietuvos gydytojai
Ateitininkai