Pseudomokslas

Pseudomokslas – įvairios teorijos, klasifikacinės sistemos ir pan., pretenduojančios į mokslo statusą, bet neatitinkančios akademinių mokslo kriterijų. Pseudomokslas apima įvairias idėjas ir teorijas, kurios neturi nieko bendro su mokslu, tačiau pristatomos kaip mokslinės. Dažnai moksliškumo įspūdis sukuriamas naudojant mokslinius ar moksliškai skambančius terminus. Daugeliu atvejų pseudomokslas siejasi su maginiu pasaulio suvokimu, šarlatanizmu ir sektų veikla.

Pseudomokslas dažnai vadinamas ir švelnesniais terminais, ypač jo atstovų: alternatyvusis mokslas, paramokslas.

Kriterijai 

Mokslinės teorijos privalo atitikti bent vieną šių kriterijų:
 Turi išplaukti iš stebėjimų arba eksperimentų duomenų
 Turi atitikti arba paaiškinti anksčiau turimus stebėjimų arba eksperimentų duomenis
 Turi būti suformuluotos taip, kad būtų galimybė jas paneigti
 Turi būti atviros testavimams ir bandymams paneigti.

Pseudomokslo teiginiai neatitinka nė vieno jų. Dažniausiai jie būna paremti autoritetais ar jų raštais (pvz., kreacionizmas remiasi Biblija). Labai retai leidžiama jas ginčyti – bandantys patikrinti apšaukiami priešais. Niekada neatitinka ir nepaaiškina stebėjimų ir eksperimentų duomenų. Dažnai teiginiai ne tik suformuluojami taip, kad iš principo būtų neįmanoma jų paneigti, bet tokia formuluotė dargi pati pateikiama kaip teiginių įrodymas. Pavyzdžiui, iš religijų į įvairius pseudomokslus atėjusi sielos sąvoka: vienareikšmiškai jos nebuvimo įrodyti neįmanoma. Mokslas tokias koncepcijas atmeta, nes jis savo teorijomis bando paaiškinti pasaulį. Jei teorija nekonkreti ir galima išsiversti be jos, tokios atsisakoma. Kaip ir menininkas, pseudomokslininkas aprašo ne pasaulį, o savo požiūrį į jį. 

Pseudomokslininką dažnai lengva atpažinti ir iš cituojamų šaltinių sąrašo: jo iš viso nėra arba ten nurodyti tik plačiajai visuomenei skirti straipsniai bei knygos.

Dažniausiai pseudomokslo teorijos būna statiškos, niekada nesikeičia. Gavus teorijai prieštaraujančius duomenis, moksle teorija arba pataisoma, arba visai jos atsisakoma. Pseudomoksle tokie duomenys paprasčiausiai ignoruojami. Labai dažnai pseudomokslinių teorijų jomis netikintys neturi galimybės patikrinti vien todėl, kad jie netiki. Pseudomokslas teigia, kad tik tikintys gali tai pastebėti, pajausti ar panašiai. Pavyzdžiui, orgoninė energija. Tuo pseudomokslas taip pat daug artimesnis religijoms, nei tikram mokslui.

Dalis teorijų buvo moksliškai patikrintos ir pripažintos klaidingomis arba reikalaujančiomis per daug papildomų ad hoc hipotezių (t. y. reikia sugalvoti po paaiškinimą – dažniausiai, skirtingą – daugybei atvejų, kuriais teorija nepasitvirtino).

Eriko fon Denikeno ir kitos panašios pseudomokslo idėjos remiasi senovės mitais ar padavimais labiau, nei mokslo turimais duomenimis. Jei iškyla prieštaravimas, laimi mitai. Pavyzdžiui, Imanuelio Velikovskio teiginiai, kad Veneros planeta anksčiau buvo kometa, o prie Saulės sistemos prisijungė tuo metu, kai formavosi sen. graikų mitai.

Pseudomokslo propaguotojai teigia, kad jų teorijos taip pat paremtos empiriniais duomenimis, tačiau iš tiesų tai būna paremta įvairiais psichologiniais reiškiniais, pavyzdžiui, selektyviu mąstymu, kai sistemingai (dažnai – nesąmoningai) atsirenkami teoriją atitinkantys faktai ir ignoruojami visi kiti.

Taip pat svarbu suprasti, kad ir faktus atitinkanti teorija nebūtinai yra teisinga. Faktus galima paaiškinti įvairiai. Pavyzdžiui, teorija, kad dėl piktųjų dvasių kaltės kyla maras atitinka faktą – maro epidemijos iš tiesų egzistuoja. Tipiškam pseudomokslui to ir pakaktų, nes jis nebando paaiškinti reiškinių, o tik bando apginti savo teorijas.

Pseudomokslo atstovai beveik niekada neatlikinėja nepriklausomų tyrimų, bet remiasi kolegų publikacijomis jų nepatikrinę. Jei kitos pseudomokslo publikacijos iš dalies kertasi su jų teorijomis – atsirenkamos tik tos dalys, kurios nesikerta. Ištraukimas iš konteksto – įprastas dalykas. Komiškiausias atvejis turbūt yra garsaus JAV astronomo Karlo Sagano pašaipi replika apie žmones grobiančius NSO – „remiantis tokia statistika, ateivių grobimai vyksta kas kelios sekundės“ – buvo pacituota vienoje apie tokius grobimus pasakojančioje knygoje su prierašu „Karlas Saganas taip pat tiki ateivių lankymusi žemėje“.´

Jei teorija atitinka minėtus keturis reikalavimus, tačiau nėra patikrinta dėl kitų priežasčių, ji priskiriama protomokslo sričiai. Tarkim, Marso sfinksas yra tipiškas protomokslo pavyzdys: teorija išplaukia iš turimų eksperimentinių duomenų (Marso nuotraukų), paaiškina, kodėl šios nuotraukos atrodo būtent taip ir ją galima paneigti bent jau tiesiog ten nuskridus. Galimi moksliniai nuotraukos tyrimai kompiuteriniais ar kitais panašiais metodais. Vien hipotezės neįprastumo pavadinti ją pseudomokslu nepakanka. Paaiškėjus, jog tai tik akmenų krūva dykumoje (geresnėse nuotraukose darinys atrodo būtent taip), hipotezė irgi netaps pseudomokslu, o tiesiog virs atmesta teorija, kokių mokslo istorijoje labai daug.

Siekiant nešališkumo taip pat verta pastebėti, jog kai kurios praeityje pseudomokslais laikytos kryptys šiuo metu yra pripažintos. Pavyzdžiui, TSRS praeityje pseudomokslu buvo laikoma kibernetika (nebuvo manoma, jog ji tenkina bent vieną iš keturių minėtų kriterijų) ir genetika (šiuo atveju priežastis sunkiau paaiškinti, nes tai  – eksperimentinis mokslas). Bet kuriuo atveju mokslininkai stengiasi gauti eksperimentinius, statistiškai pagrįstus savo (tegul ir nepopuliarių) hipotezių įrodymus, o pseudomokslininkai naudoja įvairius kitus įtikinimo metodus.

Psichologinės priežastys 
Pseudomokslų populiarumą aiškina psichologija ir socialinė psichologija. Pagrindinės jo priežastys visų pirma yra:
 natūralus nesąmoningas žmonių noras ieškoti savo idėjoms patvirtinimų, o ne paneigimų (konfirmacijos klaida)
 nesąmoningas polinkis į klaidingus apibendrinimus
 tendencija tikėti maloniais dalykais ir saugoti tikėjimus, kurie padeda geriau jaustis
 tendencija du vienas po kito sekusius įvykius susieti priežastiniais ryšiais (pavyzdžiui, po kristalų terapijos nustojo skaudėti galvą, vadinasi, kristalų terapija padėjo).
 tendencija per daug pasitikėti anekdotiniais įrodymais (pavyzdžiui, vienas draugas sakė, kad homeopatija jam padėjo, vadinasi, homeopatija veikia).

Pseudomokslai 
Labiausiai žinomi pseudomokslai ir pseudomokslinės koncepcijos:

 Afrocentrizmas
 Ajurvedos medicina
 Akupunktūra
 Astrologija
 Bioritmų teorija
 Chiromantija
 Feng-Šui
 Grafologija
 Holokausto neigimas
 Homeopatija
 Indigo vaikai
 Kreacionizmas ir intelektualus dizainas
 Numerologija
 Naujojo Amžiaus psichoterapija
 Neurolingvistinis programavimas
 Reiki
 Paleoastronautika
 Parapsichologija
 Piramidologija 
 Poligrafas
 Pseudomokslinė metrologija
 Scientologija (Dianetika)
 Šimtosios beždžionės efektas
 Telepatija
 Ufologija
 Užslopintų prisiminimų sindromas
 Vaiduoklių medžiojimas

Literatūra 
 Kanišauskas S., Kur jūs, ateiviai iš kosmoso? V., 1988 m.
 Sagan C., Demonų apsėstas pasaulis: mokslas kaip žvakė tamsoje V., 2001 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Skeptic’s Dictionary
 QuackWatch.org
 Pseudomokslo ekspansijos problemos, straipsnis