joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gruzijos futbolo varžybos 2020 m.

Gruzijos futbolo varžybos 2020 m.
  prasidėjo 2020 m. vasario 29 d., baigėsi 2020 m. gruodžio mėn.
 s turnyras prasidėjo 2020 m. pavasarį, finalas įvyko 2020 m. gruodžio 4 d.

2020 m. Supertaurės rungtynės 
 Čempionai Tbilisio „Dinamo“ dėl Supertaurės varžėsi su Tbilisio „Saburtalo“, 2019 m. taurės laimėtojais. 
 Rungtynės įvyko 2020 m. vasario 23 d.

 Tbilisio „Saburtalo“ nugalėjo varžovus rezultatu 1-0 ir iškovojo Supertaurę.

2020 m. Erovnuli Liga 
 Erovnuli Liga – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 10 komandų.

Dalyviai

Galutinė komandų rikiuotė 
 Dėl pandemijos buvo sustabdytos pirmenybės.
 Dinamo Tbilisi tapo šalies čempionais.

Pereinamosios rungtynės

Pereinamosios rungtynės 

 Torpedo Kutaisi nugalėjo varžovus bendru dviejų rungtynių rezultatu 3:1 ir išliko aukščiausioje lygoje.

Perinamosios rungtynės 

 FC Samgurali nugalėjo varžovus bendru dviejų rungtynių rezultatu 3:0 ir pateko į aukščiausią lygą.

2020 m. Erovnuli Liga 2 
 Erovnuli Liga 2 – antros pakopos futbolo pirmenybės šalyje.
 Dalyvavo 10 komandų.

Galutinė lentelė

Pereinamosios rungtynės 
 Aštuntą ir devintą vietas užėmusios ekipos dėl išlikimo kovojo su Trečios lygos komandomis.
 Martvilio „Merani“ prieš Gorio klubą

 Martvilio „Merani“ nugalėjo varžovus bendru dviejų rungtynių rezultatu 3:1 ir išsaugojo vietą pirmenybės.

 WIT Georgia prieš Kolchečio klubą

 Nugalėtojai paaiškėjo tik po baudinių serijos, kurioje triumfavo WIT Georgia futbolininkai ir išsaugojo vietą pirmenybėse.

2020 m. Gruzijos futbolo taurė (Sakartvelos tasi 2020) 
 Gruzijos futbolo taurė yra pagrindinis futbolo taurės turnyras Gruzijoje.
 Vyksta kasmet nuo 1990 metų.

Finalo rungtynės 

 Gagra finale tik po baudinių serijos palaužė varžovus ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF
 SOCCERWAY

Gruzijos futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Antoni Edward Odyniec

Antonis Edvardas Odinecas (; 1804 m. sausio 25 d. Geištūnuose, Ašmenos valsčius, Rusijos imperija (dab. Baltarusija, Ašmenos rajonas) – 1885 m. sausio 15 d. Varšuvoje) – poetas, vertėjas, memuaristas.

Biografija ir kūryba 
Antonis Edvardas Odinecas gimė 1804 m. sausio 25 d. Geištūnų kaime. Ūgtelėjęs mokėsi bazilijonams priklausiusioje mokykloje Borūnuose, Ašmenos valsčiuje.

1820–1823 m. Antonis Edvardas Odinecas studijavo Vilniaus universiteto teisės skyriuje. Besimokydamas universitete klausė Gotfrydo Ernesto Grodeko ir Leono Borovskio paskaitų, pastarasis jį ir pastūmėjo į kūrybą.

Gyvendamas Vilniuje lankėsi Julijaus Slovackio motinos Salomėjos Bekiu namuose, bendravo su Joachimu Leleveliu, Aleksandru Chodzka, laikė garbe draugauti su intelektualiąja Sofija Sniadeckaite - Balinskiene. Antonis Edvardas Odinecas buvo ilgametis Stanislovo Moravskio jaunystės laikų bičiulis.
 
Nuo 1821 m. Odinecas priklausė filaretų draugijai. Buvo kartu su kitais filaretais areštuotas (1823–1824 m.).

1825–1829 m. Odinecas gyveno Varšuvoje. 1825–1826 m. išleido savo eilėraščių dvitomį rinkinį „Poezye“, taip pat 1829 m. išleido poezijos almanachą „Melitele“.
1829 m. keletą savaičių gyveno Sankt Peterburge, bendravo su Adomu Mickevičium, vėliau su Mickevičium keliavo po Europą (Vokietiją, Italiją, Šveicariją).

1831–1837 m. Antonis Odinecas gyveno Drezdene. 1837 m. jis grįžo į gimtinę, Geištūnus, vėliau į Vilnių. Vilniuje redagavo „Encyklopedya powszechna“ (1836–1840). 1840–1859 m. dirbo laikraščio „Kurier Wilenski” redaktoriumi.

Paskutinieji gyvenimo metai 

1866 m. Antonis Edvardas Odinecas gyveno Varšuvoje, redagavo laikraštį „Kurier Warszawski“. Taip pat spausdino savo prisiminimus, kelionių fragmentus: „Listy z podróży“ (1867–1878) ir „Wspomnienia z przeszłości opowiadane Deotymie“ (1879–1883).
Vertė Aleksandro Puškino, Bairono, Pavelo Kukolniko, Valterio Skoto kūrybą. 

Mirė 1885 m. sausio 15 d. Varšuvoje. 1901 m. Vilniaus šventų Jonų bažnyčioje jam atidengtas atminimo paminklas.

Pagrindiniai kūriniai 
 Pieśń Filaretów (1824).
 Branka Litwina (1828) – baladė.
 Felicyta – drama.
 Barbora Radvilaitė – drama.
 Listy z podróży (1875–1878) – prisiminimai.

Šaltiniai

Literatūra 

Antoni Edward Odyniec – romantyk w zwierciadle biedermeieru. Maria Makaruk. Nakład wydziału polonistyki Uniwersytetu Warszawskiego, Warszawa, 2012. 

Maria Makaruk: Antoni Edward Odyniec: romantyk w zwierciadle biedermeieru. Warszawa: Wydział Polonistyki Uniwersytetu Warszawskiego, 2012. ISBN 978-83-62100-26-2. 

Mikołaitis J. Odyniec wśród przyjaciól/ Częstochowa, 1938.

Rusijos poetai
Lenkijos poetai
Vestminsterio rūmai

Vestminsterio rūmai () – neogotikinio stiliaus XIX a. rūmai Londono Vestminsterio rajone šalia Temzės upės. Taip pat vadinami Parlamento rūmais. Juose veikia Jungtinės Karalystės parlamento Bendruomenių ir Lordų rūmai.

Istorija 
Vestminsterio rūmai pastatyti apie 1836−1868 m. laikotarpyje pagal architekto Čarlzo Berio (Charles Barry, 1795−1860) projektą. Jie buvo pastatyti toje pačioje vietoje kartu su garsiuoju Big Beno laikrodžio bokštu po to, kai 1834 m. spalio 16 d. kilusiame gaisre visiškai sudegė ankstesnis Londono parlamento pastatas. Vestminsterio rūmai buvo statomi aplink beveik gaisro nepaliestą Vestminsterio salę, kuri pastatyta 1099 m. ir ši salė yra seniausia rūmų dalis. Nuo XI a. rūmai buvo karališkoji rezidencija. Karaliui Henrikui VIII ją perkėlus kitur 1534 m. rūmai buvo perduoti parlamentui.

Po 1834 m. gaisro naujiems rūmams statyti buvo numatytas 244x107 m stačiakampis sklypas ir paskelbtas konkursas rūmų projektui. Turėjo būti pastatytos salės Bendruomenių ir Lordų susirinkimams bei įvairios biurų patalpos. Konkursą laimėjo architekto Č. Berio projektas. Tačiau dėl besikeičiančių technologijų jį teko gerokai revizuoti ir statybų eigoje tiek architektas, tiek Parlamentas sulaukė visuomenės nepritarimo dėl išaugusios darbų kainos ir masto. Rūmų pamato kertinis akmuo patiestas 1840 m. balandžio 27 d. architekto žmonos Saros Beri. Rūmų statyboms sunaudota 775 000 m³ kalkakmenio iš Jorkšyro. Šis akmuo buvo neatsparus atmosferos poveikiui anglimi kūrenamame Londone ir išorinis sluoksnis pakeistas 1928−1960 m. laikotarpyje. Vestminsterio rūmų statybas apie 1870 m. užbaigė Č. Berio sūnus po tėvo mirties.

Bendruomenių susirinkimo salė sudegė Antrojo pasaulinio karo bombardavimų metu ir buvo vėliau atstatyta. 1987 m. Vestminsterio rūmai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Tarp rūmų objektų išsiskiria trys bokštai: Centrinis (91,4 m aukščio), Elžbietos (su Big Beno laikrodžiu, 96,3 m) ir aukščiausias Viktorijos (98,5 m). 2018 m. rūmus aplankė 1,07 mln. lankytojų.

Rūmų vaizdai

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali svetainė (anglų k.)

Londono statiniai
Rūmai
Pasaulio paveldo objektai Jungtinėje Karalystėje
Tualetas (reikšmės)

Tualetas () – žodis, turintis įvairias reikšmes:

 Tualetas – patalpa natūralių poreikių tenkinimui (šlapinimasis, tuštinimasis), išvietė 
 Tualetas – vientisas moters drabužių ansamblis (pvz., vakarinis tualetas)
 Tualetas – savo išorės tvarkymas (prausimasis, rengimasis, šukavimasis)
 Tualetas – staliukas arba komoda, dažnai su pakeliamu veidrodžiu, stalčiukais ir dėžutėmis tualeto reikmenims

Panašūs:

 Kilnojamas tualetas – pernešamas santechnikos įrenginys, nereikalaujantis prisijungimo prie nuotekų tinklų (pvz., naudojamas kelionėse)
 Cheminis tualetas – mobilus konteineris su nuosava talpa nuotekoms (dar vadinamas biotualetu), laikinai pastatomas žmonių susibūrimo vietose (pvz., statybų aikštelėse, festivaliuose)

Susiję:

 Tualetinis popierius
 Tualetinis vanduo
Martyno Liudviko Rėzos premija

Martyno Liudviko Rėzos kultūros ir meno premija įsteigta 2008 m. Neringos savivaldybės tarybos.

Premija skiriama už Kuršių nerijai reikšmingą veiklą mokslo, švietimo, etninės kultūros ir kultūros paveldo puoselėjimo, leidybos, klasikinių bei šiuolaikinių menų, literatūros, liaudies meno srityse bei už iniciatyvas, populiarinančias Kuršių neriją.

Premija teikiama kasmet Juodkrantėje sausio mėnesį minint Martyno Liudviko Rėzos gimimo dieną. Premijos dydis 2000 eurų.

Premijos laureatai 
 2010 m. tautodailininkas Eduardas Antanas Jonušas
 2011 m. istorikė Nijolė Strakauskaitė
 2012 m. Tomo Mano memorialinio muziejaus direktorė Vitalija Teresa Jonušienė
 2013 m. kultūros ir visuomenės veikėjas, filosofas Arvydas Juozaitis
 2014 m. filologė, vertėja Liucija Citavičiūtė
 2015 m. skulptorius Arūnas Sakalauskas
 2016 m. folkloro ansamblis „Giedružė“
 2017 m. dailininkas, pedagogas Romanas Borisovas
 2018 m. istorikė Ingė Lukšaitė
 2019 m. skulptorius, pedagogas Albertas Danilevičius
 2020 m. vokiečių istorikė Ruth Leiserowitz
 2021 m. archeologė Rimutė Rimantienė

Šaltiniai

Nuorodos 
 Neringos savivaldybė 

Lietuvos premijos
Li Keqiang

Li Kečiangas (, g. 1955 m. liepos 1 d.) – Kinijos politikas, dabartinis šalies premjeras (nuo 2013 m.), vienas iš Kinijos „penktosios kartos“ lyderių.

Biografija 

Gimė 1955 m. liepos 1 d. Hefėjuje, Anhujaus provincijoje Kinijos komunistų partijos vidutinio rango pareigūno šeimoje. Pats į partiją įstojo 1976 m., Kultūrinės revoliucijos metais priklausė vienai iš jaunimo grupių, kurios iš miestų buvo siunčiamos į kaimiškas vietoves įgyti fizinio darbo patirties. Sugrįžęs įstojo į Pekino universitetą, pabaigė teisės mokslų studijas, vėliau jas tęsė ekonomikos mokslų srityje, apsigynė daktaro laipsnį. Nuo 1980-ųjų aktyviai įsitraukė į Kinijos komunistų jaunimo lygos veiklą, 1982 m. tapo jos Pekino skyriaus vadovu, o vėliau ir pirmuoju sekretoriumi visos šalies mastu. Jaunimo lygoje susipažino su Hu Dzintao, padėjusiu jam daryti tolimesnę politinę karjerą.

1998 m. Li tapo Henano provincijos gubernatoriumi ir šias pareigas ėjo iki 2004 m. Nors provincija jo valdymo metais patyrė spartų ekonominį augimą, tuo pačiu ją krėtė AIDS epidemija dėl nepakankamos priežiūros imant kraujo donorų ir pacientų kraują. Vėliau Li buvo perkeltas į Liaoningo provinciją, ten iki 2007 m. vadovavo komunistų partijos skyriui. 2007 m. buvo išrinktas į Politbiuro nuolatinį komitetą, o 2008 m. paskirtas į vicepremjero pareigas. Nors Hu Dzintao delegavo Li kaip kandidatą į prezidento postą, vidinius rinkimus laimėjo ir Kinijos prezidentu 2013 m. tapo Si Dzinpingas, o Li tais pačiais metais buvo paskirtas į premjero postą.

Galerija

Šaltiniai 

Kinijos Liaudies Respublikos ministrai pirmininkai
Juciūnai (Jonava)

Juciūnai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Žeimių, 1,5 km į pietryčius nuo Juciūnų kaimo Kėdainių rajone, prie Nartautų miško.

Šioje vietoje buvo įsikūręs Juciūnų dvaras. Buvusios kaimo žemės dabar priklauso Svalkeniams.

Istorija 

Žeimių apylinkės Juciūnų kaimas 1979 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Salaminai

Salaminai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 3,5 km į šiaurę nuo Kulvos, 5 km į pietvakarius nuo Žeimių.

Buvusio kaimo žemės dabar priklauso daugiausia Ručiūnams.

Istorija 

Kulvos apylinkės Salaminų kaimas 1979 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Buldiškiai

Buldiškiai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 2,5 km į pietus nuo Kulvos, 1 km į šiaurės rytus nuo Čičinų, prie Dijokiškių–Čičinų kelio.

Buvusio kaimo žemės dabar priklauso Čičinams.

Istorija 

Kulvos apylinkės Buldiškių kaimas 1979 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Aukštadvaris (Jonava)

Aukštadvaris – buvęs viensėdis Jonavos rajono savivaldybėje, 4,5 km į pietryčius nuo Kulvos, 1 km į šiaurės vakarus nuo Jonavos vakarinių pakraščių, prie Girelės miško.

Buvusio viensėdžio žemės dabar priklauso Virbalams.

Istorija 

Kulvos apylinkės Aukštadvario viensėdis 1983 m. gruodžio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Didėnai

Didėnai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Jonavos, 1 km į rytus nuo Vaivadiškių, prie Gečių miško.

Buvusio kaimo žemės dabar priklauso daugiausia Vaivadiškiams.

Istorija 

Bukonių apylinkės Didėnų kaimas 1983 m. gruodžio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Dragočiai

Dragočiai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Šilų, 1 km į vakarus nuo Markutiškių, prie Dragočių miško. Guli Dragočių akmuo.

Buvusio kaimo žemės dabar priklauso daugiausia Butkūnams. Markutiškiuose pavadinta Dragočių gatvė.

Istorija 

Šilų apylinkės Dragočių kaimas 1979 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Masiškiai

Masiškiai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Bukonių, prie Lankesos.

Buvusio kaimo žemės dabar priklauso daugiausia Vaiškoniams.

Istorija 

Bukonių apylinkės Masiškių kaimas 1979 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Paliepiai (Jonava)

Paliepiai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 5,5 km į pietvakarius nuo Bukonių, 1 km į pietryčius nuo Liepių, prie Juodupio.

Buvusio kaimo žemės dabar priklauso daugiausia Liepiams ir Žeimeliams.

Istorija 

Bukonių apylinkės Paliepių kaimas 1979 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Meištoniai

Meištoniai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Jonavos, Gaižiūnų miškuose, prie Jonavos–Žaslių kelio.

Buvusio kaimo žemės dabar priklauso Venecijai ir Kamšalams.

Istorija 

Dumsių apylinkės Meištonių kaimas 1983 m. gruodžio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Visoriškiai

Visoriškiai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Šveicarijos, Gaižiūnų miškuose, tuoj į rytus nuo Kisieliškių.

Buvusio kaimo žemės dabar priklauso Kisieliškiams.

Istorija 

Dumsių apylinkės Visoriškių kaimas 1983 m. gruodžio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Christian Schweigaard Stang

Kristianas Šveigardas Stangas (, 1900 m. kovo 15 d. Oslas, Švedijos–Norvegijos unija –1977 m. liepos 2 d. Kirkenesas, Norvegija) – norvegų kalbininkas, slavų kalbų profesorius.

Žinomas dėl baltų kalbų tyrimų. Atrado Stango dėsnį, taip pavadintą jo garbei.

1927 m. gavo lyginamosios indoeuropeistikos magistro laipsnį, 1929 m. apgynė mokslų daktaro disertaciją. 1928–1933 m. buvo indoeuropeistikos srities tyrėjas stipendininkas. Nuo 1938 iki 1970 m. Oslo universitete buvo slavų kalbų profesorius. Nuo 1958 iki 1960 m. ėjo humanitarinio fakulteto dekano pareigas.

Nuo 1932 m. buvo Norvegijos mokslų akademijos, Danijos karališkosios mokslų akademijos ir Švedijos karališkosios mokslų draugijos (Upsala) narys. Nuo 1964 iki 1971 m. – Švedijos karališkosios mokslų draugijos pirmininkas ir pirmininko pavaduotojas. 1970 m. jam buvo įteiktas pirmosios klasės Šventojo Olafo ordinas. Mirė 1977 m. Kirkenese.

Bibliografija 
 Die westrussische Kanzleisprache des Grossfürstentums Litauen. I kommisjon hos Jacob Dybwad, Oslo, 1935
 Die altrussische Urkundensprache der Stadt Polozk. J. Dybwad, Oslo, 1939
 Das slavische und baltische Verbum. I kommisjon hos J. Dybwad, Oslo, 1942
 Slavonic accentuation. Universitetsforlaget, Oslo 1957
 La langue du livre «Uchenie i khitrost ratnago stroeniia piekhotnykh liudei», 1647: une monographie linguistique. I kommisjon hos J. Dybwad, Oslo, 1952
 Forelesninger over russisk språkhistorie. Universitetsforlaget, Oslo, 1969
 Opuscula linguistica. Ausgewählte Aufsätze und Abhandlungen. Universitetsforlaget, Oslo, 1970
 Lexikalische Sonderübereinstimmungen zwischen dem Slavischen, Baltischen und Germanischen. Universitetsforlaget, Oslo, 1972
 Vergleichende Grammatik der baltischen Sprachen. Universitetsforlaget, Oslo, 1966, 1975
 Ergänzungsband: Register, Addenda und Corrigenda zur vergleichenden Grammatik der baltischen Sprachen. Universitetsforlaget, Oslo, 1975
 Litauish kliáutis — Altnordisch hljóta

Išnašos 

Norvegijos kalbininkai
Richlord Ennin

Ričlordas Eninas arba vadinamas tiesiog Richie (Ričiu) (Richlord Ennin; g. 1998 m. rugsėjo 17 d.) – Kanados futbolininkas, žaidžiantis puolėjo ir saugo pozicijoje.

Karjera 
Karjerą pradėjo Kanadoje, „Toronto“ akademijoje, o vėliau pateko į šio klubo dublerių komandą.

2017 m. jis persikėlė į Italiją, kur atstovavo Capo Rizzuto ir Castrovillari Calcio, kurios žaidė Serie D pirmenybėse.

Kanadietis žaidė 2019 m. žaidė Latvijos „Virsliga“ pirmenybėse per 22 rungtynes įmušė 5 įvarčius ir atliko 8 rezultatyvius perdavimus.

FK Žalgiris (2020 m. sezone) 
2020 m. sausio 16 d. pranešta, kad atvyko į Lietuvą ir atstovaus Vilniaus „Žalgirio“ klubui. (Išsinuomotas iš Jūrmalos „Spartako“.) Debiutavo 2020 m. kovo 6 d. pirmojo turo rungtynėse prieš FK Panevėžys, kurias žalgiriečiai laimėjo rezultatu 4-0. Ričis pelnė pirmą rungtynių įvartį, o vėliau atliko du rezultatyvius perdavimus.

2020 m. spalio 17 d. išplatinta informacija, kad žaidėjas paliko „Žalgirio“ klubą ir toliau tęs karjerą Rusijoje. Už FK Žalgiris sužaidė 11 rungtynių A lygoje ir pasižymėjo keturiais įvarčiais. Taip pat žaidė rugpjūčio 27 d. UEFA Europos lygos rungtynėse prieš „Paide“, kuomet pasirodė po keitimo.

Nuo 2020 m. sezono 
2020 m. debiutavo Rusijos Premjer lygos rungtynėse. Tuo metu buvo nuomos pagrindais išnuomotas Tomės klubui.

Vėliau išnuomotas Nižnij Novgorodo klubui, kuriam atstovavo 2021–2022 m. sezone, o Prmejer lygoje sužaidė devyniolika rungtynių, pelnė vieną įvartį.

2022 m. liepos mėn. pranešta, kad keliasi į Vengriją, į Honved.

Statistika 
 A lygos statistika.

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Rinktinės 
Kitados atstovavo Kanados U-17 ir U-20 rinktinėms.

Pasiekimai 
 su FK Žalgiris
 Supertaurė: (2020)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Soccerway duomenų bazė (Apie žaidėją)
 Transfermarkt duomenų bazė (Apie žaidėją)

Kanados futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Thomas Walkup

Tomas Rajanas Volkapas (Thomas Ryan Walkup; g. 1992 m. gruodžio 30 d.) – JAV krepšininkas, rungtyniaujantis įžaidėju.

Baigė Dir Parko aukštąją mokyklą Teksase, rungtyniavo jos krepšinio komandoje. 2012–2016 m. rungtyniavo Stephen F. Austin valstijos universiteto „Lumberjacks“ komandoje. 2016 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas, sudarė sutartį su „Chicago Bulls“, bet sužaidė tik priešsezoninėse rungtynėse ir buvo perkeltas į dublerių komandą „Windy City Bulls“. 2017 m. Volkapas išvyko į Europą ir sužaidė sezoną už Liudviksburgo „Riesen“. 2018 m. perėjo į Kauno „Žalgirį“. 2019 m. sutartis su krepšininku pratęsta iki 2020–2021 m. sezono pabaigos. 2021 m. perėjo į Pirėjo „Olympiakos“, su kuriuo sudarė 2+1 metų trukmės sutartį.

Pasiekimai 
 Geriausiai besiginantis LKL žaidėjas: 2019
 LKL finalo serijos MVP: 2021 m.
 Karaliaus Mindaugo taurė: 2020, 2021 m.
 LKL: 2019, 2020, 2021 m.
 Graikijos krepšinio taurė: 2022 m.
 Vokietijos BBL sezono rinktinė: 2018 m.
 Southland konferencijos metų žaidėjas: 2015, 2016 m.
 Southland turnyro MVP: 2014–2016 m.

Šaltiniai 

JAV krepšininkai
Užsienio krepšininkai Lietuvos komandose
Martinas Geben

Martinas Gebenas (Martinas Geben; g. 1994 m. spalio 20 d.) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis vidurio puolėju.

2014–2018 m. rungtyniavo Notre Dame universiteto „Fighting Irish“ komandoje. 2018 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas, grįžo į Lietuvą ir pasirašė sutartį su Kauno „Žalgiriu“.. Vienam sezonui buvo paskolintas Utenos Juventus komandai. 2021 m. vasarą sudarė 1 metų sutartį su Vokietijos klubu Bambergo „Brose Baskets“.

Martinas Gebenas su Lietuvos U-19 rinktine laimėjo bronzą 2013 m. pasaulio čempionate Čekijoje ir auksą 2017 m. vasaros universiadoje.

Pasiekimai 
 LKL čempionas: 2020, 2021 m.
 LKL MVP: 2019 m.
 2017 m. vasaros universiada: auksas
 2013 m. FIBA U-19 pasaulio čempionatas: bronza
 Karaliaus Mindaugo taurė: 2020, 2021 m.

Šaltiniai 

Lietuvos krepšininkai
Zach LeDay

Zacharijas Vinsentas Lidėjus (Zachary Vincent LeDay; g. 1994 m. kovo 30 d.) – JAV krepšininkas, rungtyniaujantis vidurio puolėju arba sunkiuoju krašto puolėju.

Rungtyniavo Dalaso „Skyline“ ir Kolonio (The Colony) aukštųjų mokyklų krepšinio komandose. 2012–2014 m. rungtyniavo Pietų Floridos universiteto „Bulls“ komandoje, 2015–2017 m. – Virdžinijos technologijų universiteto „Hokies“ komandoje. 2017 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas, išvyko rungtyniauti į Europą. 2017–2018 m. sėkmingai rungtyniavo Izraelyje, buvo vienas naudingiausių lygos žaidėjų. 2018 m. dalyvavo „Atlanta Hawks“ vasaros stovykloje. 2018–2019 m. sezoną praleido Pirėjo „Olympiacos“. 2019 m. pasirašė sutartį su Kauno „Žalgiriu“. 2020 m. vasarą perėjo į Milano „Armani“. 2021 m. vasarą pasirašė 2 metų kontraktą su Belgrado „Partizan“.

Pasiekimai 
 Pateko ir Izraelio ir Graikijos lygų „visų žvaigždžių“ rinktines
 Karaliaus Mindaugo taurė, LKL (2020 m.)

Šaltiniai 

JAV krepšininkai
Užsienio krepšininkai Lietuvos komandose
Jock Landale

Džokas Landeilas (Jock Landale; g. 1995 m. spalio 25 d.) – Australijos krepšininkas, rungtyniaujantis vidurio puolėju.

Rungtyniavo Džilongo gramatikos mokyklos krepšinio komandoje, 2014–2018 m. – Kalifornijos Šv. Marijos koledžo „Gaels“ komandoje. 2018 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pakviestas. Su „Atlanta Hawks“ dalyvavo vasaros lygoje, vėliau išvyko į Europą. Su Belgrado „Partizan“ laimėjo Serbijos taurę. 2019 m. pasirašė sutartį su Kauno „Žalgiriu“. Kitą sezoną žaidėjas grįžo į Australiją ir prisijungė prie Melburno „United“.

2021 m. pakviestas į Australijos rinktinę olimpinėms žaidynėms.

Pasiekimai 
 Koračo taurė: 2019 m.
 Vakarų konferencijos metų žaidėjas: 2018 m.
 Karaliaus Mindaugo taurė (2020 m.)
 LKL: 2020 m.
 Australijos krepšinio čempionatas: 2020–21 m.
 Australijos krepšinio čempionato finalo MVP: 2021 m.
 2020 m. vasaros olimpinės žaidynės –

Šaltiniai 

Australijos krepšininkai
Užsienio krepšininkai Lietuvos komandose
Australijos olimpiečiai
Skirmantas Rakauskas

Skirmantas Rakauskas (g. 1996 m. sausio 7 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje.

Karjera 
Futbolo karjerą pradėjo Klaipėdoje ir 2013–2018 m. atstovavo Klaipėdos „Atlantui“. A lygoje sužaidė 58 rungtynes ir pelnė 4 įvarčius.

2018 m. vasarą buvo paskolintas Telšių „Džiugui“, kuris žaidė Pirmoje lygoje. 

2019 m. sezone atstovavo „Džiugo“ klubui. Pirmoje lygoje sužaidė 25 rungtynes ir įmušė 7 įvarčius.

2020 m. sausio 18 d. Gargždų „Banga“ paskelbė, kad žaidėjas tapo ekipos nariu. 2020 m. birželio 20 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.  Įvartis buvo pelnytas šeštą pridėto laiko minutę ir padėjo ekipai išsigelbėti nuo pralaimėjimo (galutinis rezultatas 1:1).

2021 m. tęsė karjerą Bangoje. 2021 m. balandžio 13 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš dzųkus. Gargždiškiai nugalėjo varžovus rezultatu 2-0.

2022 m. rungtyniavo Neptūno klube. 2022 m. balandžio 15 d. rungtynėse prieš FK Nevėžis pasižymėjo pelnydamas įvartį. Po Rakausko įvarčio klaipėdiečiai pirmavo, bet nesugebėjo išlaikyti persvaros ir rungtynės baigėsi lygiosiomis 1-1.

Statistika 
 A lygos ir Pirmos lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;
 Pirmos lygos ekipa;

Rinktinės 
Atstovavo įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktinėms.

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 FK Banga (fkbanga.lt)
 alyga.lt svetainė
 lietuvosfutbolas.lt
 Transfermarkt

Rakauskas, Skirmantas
Arturs Krišjānis Kariņš

Arturas Krišjanis Karinis (, g. 1964 m. gruodžio 13 d. Vilmingtone, Delavero valstijoje) – Latvijos ekonomistas ir politikas, dirbęs ekonomikos ministru (2004–2006), Europos Parlamento nariu (2009–2014, 2014–2019), Latvijos ministru pirmininku (nuo 2019).

Biografija 

Karinis gimė latvių šeimoje, kuri 1944 m. emigravo iš Latvijos. Jo tėvai susipažino ir apsivedė Švedijoje, o 1950-aisiais išvyko į JAV. Jis visą jaunystę buvo aktyvus Amerikos latvių bendruomenės narys. Mokėsi amerikietiškoje ir sekmadieninėje latvių mokykloje. Po vidurinės mokyklos baigimo 1983 m. išvyko metams mokytis Miunsterio latvių gimnazijoje, kurioje jam dėstė būsimasis prezidentas Egilis Levitas.

Pirmą kartą Latvijoje jis lankėsi 1984 m. Nuo 1988 m. kiekvieną vasarą pradėjo lankytis Latvijoje, dalyvavo Nepriklausomybės mitinguose.

1988 m. baigė kalbotyros bakalauro studijas, o 1996 m. apsigynė daktaro laipsnį (Ph. D) Pensilvanijos universitete. 1997 m. Karinis persikėlė į Latviją ir įkūrė šaldytų maisto produktų verslą („Lāču ledus“).

2002 m. jis padėjo įkurti Naujojo Laiko partiją, kuri 2011 m. su kitomis partijomis įsijungė į „Vienybės“ susivienijimą. 2000-aisiais ir 2010-aisiais ėjo Saeimos nario, ekonomikos ministro ir Europos Parlamento nario pareigas. Po to jis buvo pasiūlytas „Naujosios vienybės“ kandidatu į ministrus pirmininkus 2018 m. Latvijos parlamento rinkimuose. 13-ojoje Saeimoje jis atstovavo mažiausią partiją. Po kelis mėnesius trukusių derybų, kurių metu didesniųjų partijų lyderiai negalėjo sudaryti koalicijos, 2019 m. sausio mėn. prezidentas Raimondas Vėjuonis pasirinko Karinį kaip kompromisinį kandidatą sudaryti vyriausybę. Ministro pirmininko pareigas jis pradėjo eiti 2019 m. sausio 23 d.

Asmeninis gyvenimas 

Vedęs šeimos gydytoją Andą Karinią, su kuria susipažino Latvijoje ir 1986 m. susituokę apsisprendė gyventi Latvijoje. Turi 4 vaikus. Karinio tėvas – statybų inžinierius, turėjęs Amerikoje savo verslą.

Laisvai kalba latvių, anglų, vokiečių kalbomis, moka prancūzų ir rusų kalbas.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Asmeninė svetainė
 Ministro pirmininko svetainė
 Europarlamentaro svetainė

|-

Latvijos ministrai pirmininkai
Europos Parlamento nariai (Latvija)
Latvijos ekonomikos ministrai
Latvijos Seimo deputatai
Manchester 62 FC

Manchester 62 F.C. – futbolo klubas iš Gibraltaro. Žaidžia Gibraltaro nacionalinėje lygoje.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1962 m. 

Pavadinimų kaita
 1962–2000 : Manchester United (Gibraltar) Football Club.
 2000–2002 : Manchester United Eurobet Football Club.
 2002–2008 : Manchester United (Gibraltar) Football Club.
 2009–2013 : Manchester United Digibet Football Club.
 2013– : Manchester 62 Football Club.

Pasiekimai 
 Gibraltaro Premier lyga 
Laimėtojai (7): 1975, 1977, 1979, 1980, 1984, 1995, 1999 (Division One); 
 Gibraltaro antroji lyga
 Laimėtojai (1): 1974
 Rock taurė
 Laimėtojai (4): 1977, 1980, 1997, 2003

Sezonai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Klubo svetainė 
 Facebook paskyra
 Twitter paskyra
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 gibraltarfa.com
 Globalsportsarchive

Gibraltaro futbolo klubai
Gibraltaro sportas
Anicetas Renjė

Anicetas Renjė (; 1804 m. Liubline – 1877 m. gruodžio 24 d. Vilniuje) – prancūzų kilmės gydytojas, Vilniaus medicinos draugijos pirmasis bibliotekininkas, pirmasis oficialus Druskininkų gydytojas, 1831 m. sukilimo dalyvis.

Biografija 
Anicetas Renjė gimė 1804 m. Liubline Felikso Renjė šeimoje, kurio senelis buvo išeivis iš Prancūzijos, persikraustęs gyventi į Lenkiją 

1831 m. Anicetas Renjė baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą ir įgijo gydytojo chirurgo specialybę.

Nuo 1832 m. iki 1842 m. dirbo gydytoju Druskininkuose ir Birštone. Buvo pirmasis oficialus Druskininkų gydytojas.

Rašė publikacijas tuometiniuose leidiniuose: „Kurjer Litewski”, „Tygodnik Peterburskij”, „Ondyna Druskienikiech Zrodiel” „Biblioteka Warszavska”. Pastarajame leidinyje gynė tuo metu išleistą Teodoro Narbuto veikalą „Lietuvių tautos istorija”.

Renjė taip pat rašė publikacijas apie Druskininkų mineralinius vandenis, kurios saugomos Vilniaus universiteto bibliotekos Rankraščių skyriuje. Renjė aprašė ir Druskininkų apylinkes, ypač Liškiavą ir Raigardą.

Aniceto Renjė, taip pat kitų Druskininkų gydytojų, kaip Ksaveras Volfgangas, iniciatyva XIX amžiuje šiame mieste buvo atlikta archeologinių kasinėjimų. Anicetas Renjė dalyvavo 1841 m. įsteigtos Druskininkų gydytojų draugijos, kurios tikslas buvo gerinti ir plėsti Druskininkuose kurortinį gydymą, veikloje..

1842 m. Renjė tapo pirmuoju Vilniaus medicinos draugijos bibliotekininku Vilniuje. 1853 m. minėta draugija jau turėjo surinkusi apie 5000 vertingų knygų, aprašytų būtent Aniceto Renjė. Medicinos draugijos biblioteka disponavo „Aukso knyga“ (Liber Aureus Caesareae Societatis Medicae Vilnensis), kuri šiuo metu yra dokumentinio paveldo šaltinis, įtrauktas į UNESCO „Pasaulio atminties“ Lietuvos nacionalinį registrą, saugomas Vilniaus universiteto bibliotekos Rankraščių skyriuje.

Dalyvavimas 1831 m. sukilime 
Anicetas Renjė dalyvavo 1831 m. sukilime.
Po sukilimo Renjė Vilniuje užsiėmė propagandinės literatūros platinimu prieš Rusijos imperiją. 1846 m. vasario mėn. Anicetas Renjė buvo areštuotas už politinę veiklą, nukreiptą prieš caro politiką, nuteistas už slaptosios bibliotekos sukūrimą ir saugojimą ir išsiųstas 15 metų sunkiųjų katorgos darbų į Sibirą, Irkutsko guberniją.

Įkalinimo vietoje, siaučiant choleros epidemijai, gydė susirgusius nuo šios ligos. 1856 m. po pritaikytos caro amnestijos Anicetui Renjė buvo leista grįžti į Vilnių, kur jis iki savo gyvenimo pabaigos dirbo Vilniaus medicinos draugijos bibliotekininku.

Anicetas Renjė mirė 1877 m. gruodžio 24 d., palaidotas Vilniaus Rasų kapinėse.

Išnašos

Literatūra 
 Reda Griškaitė. Mineralinis miestelis arba kurortinės kultūros pradžia Lietuvoje. Vilnius: Vilniaus Dailės akademijos leidykla, 2003, p. 38. ISBN 9986-571-87-1.
 Dawid Fajnhauz: Anicety Renier – zapomniany działacz tajnego bibliotekarstwa polskiego w XIX wieku. Przegląd Biblioteczny 26 (1), ss. 173–180, 1958. .

Lietuvos medikai
bibliotekininkai
Bartninkų bažnyčios šventoriaus koplyčia

Bartninkų bažnyčios šventoriaus koplyčia – koplyčia su laidojimo rūsiu, stovinti prie senosios Bartninkų bažnyčios Vilkaviškio rajone, prie kelių  ir  kryžkelės. Kartu su Bartninkų bažnyčia, šventoriaus tvora ir kunigo Juozapo Šmulkščio (1866–1931) kapu sudaro paminklinį kompleksą. Šventoriuje taip pat stovi paminklinis akmuo parapijos klebonui Jonui Burduliui (1802–1886), čia krikštijusiam Joną Basanavičių. Koplyčia, kaip regioninės reikšmės paminklas, 2018 m. lapkričio 8 d. buvo įrašyta į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ). Ji reikšminga savo architektūrinėmis ir sakralinėmis savybėmis.

Istorija 

Pirmąją koplyčią Navininkų kaimo vaitas Jokūbas Žytovičius  pastatė dar 1663 m. Bartininkuose 1783 m. įkurta parapija. 1790 m. baigta statyti akmenų mūro bažnyčia. Alytaus ekonomijai priklausantį Bartninkų dvarą XVIII a. įkūrė Antanas Tyzenhauzas (1733–1785).

Kultūros vertybių registre pateikiami koplyčios pastatymo metai – apie 1663 m. Žinomas jos smailės kryžiaus amžius – XIX a. pradžia.

Architektūra 

Mūrinė koplyčia stūkso pietiniame šventoriaus pakraštyje. Ji aštuonkampio plano, vienos patalpos, su laidojimo rūsiu. Stogas kūginis, aštuonšlaitis, dengtas skarda, profiliuotu pastogės karnizu. Viršūnę vainikuoja geležinis ornamentuotas kryžius, kurio aukštis apie 1,5 m., datuojamas XIX a. pradžia. Jis vietinio kalvio darbo, lotyniškų proporcijų, dekoratyvus, išraiškingos puošybos. Vakariniame (pagrindiniame) koplyčios fasade įstatytos dvivėrės medinės durys su įstrižų lentų apkalu, durų viršlangiu. Laidojimo rūsys raudonų plytų mūro sienomis ir skliautine perdanga. Į rūsį įrengti laiptai.

Šaltiniai 

Vilkaviškio rajono koplyčios
Bartninkai
Aliaksejus Baga

Aliaksejus Baga arba Aleksejus Baha (g. 1981 m. vasario 2 d.) – Gudijos futbolo specialistas, futbolo treneris. Buvęs Vilniaus „Žalgirio“ vyr. treneris.

Biografija

Futbolininko karjera 
Profesionalo karjerą pradėjo BATE klube. 2007 m. žaidė Latvijoje. Paskutiniuoju profesionaliu klubu tapo Dinamo Brest.

Trenerio karjera 
Baigęs futbolininko karjerą ėmėsi trenerio veiklos. 2011–2018 m. dirbo trenerio asistentu Bate klube. 2018–2019 m. buvo šios ekipos vyr. treneriu.

2020 m. sausio 19 d. pranešta, kad atvyko į Lietuvą ir treniruos Vilniaus „Žalgirį“. Sutartis pasirašyta metams. (Numatyta galimybė ją pratęsti.) Spaudoje pasirodė pranešimai, kad šį specialistą kvietėsi ir Marijampolės „Sūduva“, tačiau jis norėjo dirbti Vilniuje.

Baigiantis sezonui, ėmė sklandyti gandai, kad A. Baga pereis treniruoti Kazachstano FK Aktôbe klubą. Baga tuo metu gandus neigė, tačiau pasibaigus sezonui gandus patvirtino, ir  nutraukė sutartį su FK Žalgiriu.

2021 m. treniravo kazachų FC Aktobe klubą, tačiau gegužės mėnesį po pralaimėjimo Astanos ekipai treneris paliko postą.

2021 m. grįžo į Baltarusiją, treneriu dirbo FK Šachcior klube. 

2022 m. išvyko į Azerbaidžaną ir tapo Sumqayıt FK strategu.

Pasiekimai

Žaidėjo 
BATE
 Baltarusijos čempionas: 2002, 2006.
 Baltarusijos futbolo taurės laimėtojas: 2005–06

Trenerio 
BATE
 Baltarusijos čempionas: 2018;
Žalgiris
 A lyga: 
 čempionas: 2020;

asmeniniai
 2020 m. rugsėjo – lapkričio mėnesio atkarpos geriausias treneris;

Išnašos

Nuorodos 
Profile at teams.by 
Soccerway

Baltarusijos futbolo treneriai
Užsienio treneriai Lietuvos futbole
Konstantinas Šulcas

Konstantinas Šulcas (g. 1993 m. birželio 24 d.) – Ukrainos futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje.

Karjera 
Šulcas gimė Ukrainoje, Chersono mieste. Odesos „Černomoreco“ futbolo mokyklos auklėtinis. Jo pirmoji komanda buvo gimtojo miesto Chersono „Osvitas“.

„Gorniako-Sporto“ klubas 
2013 m. pasirašė pirmą profesionalią sutartį su Ukrainos Antroje lygoje (trečios pakopos) žaidusia Komsomolsko „Gorniako-Sporto“ komanda. Tais metais ši ekipą tapo Antros lygos nugalėtojais. Vėliau ši komanda žaidė Pirmoje lygoje. Už šią komandą sužaidė 11 rungtynių Antroje lygoje ir 30 Pirmoje lygoje.

FA Širak 
2016 m. ukrainietis išvyko į Armėniją ir tapo Giumrio „Širako“ žaidėju. Premjer lygoje sužaidė vos ketverias rungtynes.

FK Atlantas 
2017 m. sausio mėn. atvyko į Lietuvą ir tapo Klaipėdos „Atlanto“ nariu.

FC Džiugas 
Vėliau buvo nuomojamas Džiugo klubui. Atstovavo telšiškių komandą Pirmoje lygoje.
 
2019 m. Pirmoje lygoje už Džiugo ekipą sužaidė 28 rungtynes ir pasižymėjo keturiais įvarčiais. Pagal aikštėje praleistą laiką jis buvo daugiausiai minučių sužaidęs žaidėjas. Marškinėlių numeris buvo 24 (dvidešimt keturi).

2020 m. sausį pranešta, kad Šulcas ir toliau atstovaus „Džiugo“ klubui.

2021 m. gegužės 27 d. rungtynėse prieš FK Sūduva pasižymėjo solidžiu žaidimu ir buvo išrinktas į simbolinę XVI (16) turo rinktinę. Telšiškiai 2:1 palaužė čempionato lyderius.

2021 m. rugpjūčio 6 d. rungtynėse prieš Kėdainių „Nevėžį“ pasirodė po keitimo 75 min., o pačioje rungtynių pabaigoje (87 min.) pelnė įvartį. Galutinis rungtynių rezultatas 2:0 telšiškių naudai. Tai buvo pirmasis žaidėjo įvartis atstovaujant „Džiugo“ klubui A lygoje.

2021 m. lapkričio 28 d. rungtynėse prieš FK Žalgiris atliko baudos smūgį ir pelnė įvartį.

2021 m. gruodžio 21 d. pranešta, kad žaidėjas palieka klubą ir grįžta į gimtinę. Žaidėjas prie „Džiugo“ klubo prisijungė 2017 m. nuomos pagrindais iš Klaipėdos „Atlanto“. „Džiugo“ klubui atstovavo penkerius metus ir sužaidė 128 rungtynes, per kurias pelnė 13 įvarčių. 2021 m. „Optibet A lygoje“ sužaidė 34 rungtynes, pelnė 2 įvarčius bei atliko 2 rezultatyvius perdavimus.

2022 m. gegužę grįžo į Lietuvą. Gegužės 21 d. pasirodė po keitimo rungtynėse prieš FC Hegelmann.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 SOCCERWAY
 lietuvosfutbolas.lt
 Globalsportsarchive

Ukrainos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
FC Boca Gibraltar

FC Boca Gibraltar – buvęs futbolo klubas iš Gibraltaro. Žaidė Gibraltaro nacionalinėje lygoje.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 2012 m. kai buvo įkurtas Boca Juniors Gibraltar F.C. Ši komanda žaidė Antrame divizione.

Vėliau pateko į aukščiausią lygą. 2018/19 m. sezone buvo 10 vietoje. 2019/20 m. dėl pandemijos pirmenybės buvo nutrautos.

2020/21 m. sezone klubas pasitraukė iš pirmenybių, o komanda buvo išformuota.

 Pavadinimų kaita
 Boca Juniors Gibraltar F.C.
 F.C. Boca Gibraltar

Apranga 
 Pokyčiai
 Namuose rungtyniavo mėlyna geltona apranga.

Sezonai

Sudėtis 
Atnaujinta: 2020 m. sausio 20 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Facebook paskyra
 Twitter paskyra
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 gibraltarfa.com
 FLASHSCORE

Gibraltaro futbolo klubai
Gibraltaro sportas
Lions Gibraltar FC

Lions Gibraltar Football Cblub – futbolo klubas iš Gibraltaro. Žaidžia Gibraltaro nacionalinėje lygoje.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1966 m. Ši komanda žaidė Antrame divizione.

Vėliau pateko į aukščiausią lygą. 2018–2019 m. sezone užėmė devintą vietą.

Aprangos ir jų pokyčiai 
Sportinių aprangų gamos pokyčiai
 Namuose žaidžia oranžinėmis–mėlynomis aprangomis;
 Svetur žaidžia juodai–oranžinėmis aprangomis.

Sezonai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Facebook paskyra
 Twitter paskyra
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Gibraltaro futbolo klubai
Gibraltaro sportas
Glacis United FC

Glacis United Football Club – futbolo klubas iš Gibraltaro. Žaidžia Gibraltaro nacionalinėje lygoje.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1965 m. Iš pat pradžių ekipa žaidė labai sėkmingai. Eilę kartų tapdavo šalies čempionais. Pastaruoju metu užleido lyderių pozicijas kitiems klubams.

Pasiekimai 
 Gibraltaro Premier lyga 
Laimėtojai (17): 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1976, 1981, 1982, 1983, 1985, 1989, 1997, 2000 
 Rock taurė
 Laimėtojai (5): 1975, 1981, 1982, 1997, 1998

Sezonai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Facebook paskyra
 Twitter paskyra
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 gibraltarfa.com
 Globalsportsarchive

Gibraltaro futbolo klubai
Gibraltaro sportas
FC Bruno's Magpies

FC Bruno's Magpies – futbolo klubas iš Gibraltaro. Žaidžia Gibraltaro nacionalinėje lygoje.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 2013 m. Žaidė Antrame divizione.

2018/19 m. sezone tapo Antrojo diviziono nugalėtojais. Perkelti į Premjer divizioną.

Sezonai

Europos turnyrai 

Atnaujinta: 2022 m. liepos 23 d.

Apranga 
 Žaidžia juoda apranga su baltais žymenimis.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Twitter paskyra
 Facebook paskyra
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Gibraltaro futbolo klubai
Gibraltaro sportas
Europa Point FC

Europa Point Football Club – futbolo klubas iš Gibraltaro. Žaidžia Gibraltaro nacionalinėje lygoje.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 2014 m. Žaidė Antrame divizione, o vėliau buvo perkelti į Premjer divizioną. Jame neįsitvirtino, kurį laiką žaidė Antrame divizione.

Nuo 2019/2020 m. sezono rungtyniavo Nacionalinėje lygoje. Debiutiniame sezone čempionatas buvo nutrauktas dęl pandemijos grėsmių.

Sezonai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 facebook paskyra
 Twitter paskyra
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Gibraltaro futbolo klubai
Gibraltaro sportas
FC Olympique 13

F.C. Olympique 13 – buvęs futbolo klubas iš Gibraltaro.

Istorija 

Klubo ištakos siekia 2013 m. Žaidė Antrame divizione. 

2019/20 m. turėjo žaisti Premjer lygoje, tačiau klubui grėsė finansiniai nepritekliai ir jie pasitraukė iš pirmenybių.

Sezonai

Aprangų pokyčiai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Twitter paskyra
 YouTube kanalas
 SOCCERWAY
 Rransfermarkt
 footballlogosandkits
 Globalsportsarchive
 gibraltarfa.com

Gibraltaro futbolo klubai
Gibraltaro sportas
College 1975 FC

College 1975 FC – futbolo klubas iš Gibraltaro. Klubo spalvos juoda ir tamsiai mėlyna. Žaidžia Gibraltaro nacionalinėje lygoje.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 2013 m., kai buvo suburta futzalo komada. 

2015 m. pradėtas žaisti „didysis“ futbolas. Iš pradžių ekipa debiutavo Antrame divizione. Išplėtus Premjer diviziono dalyvių skaičių, gavo galimybę žaisti Premier divizione.

Nuo 2019–2020 m. sezono rungtyniavo Gibraltar National League. Debiutinis sezonas vyko pandemijos sąlygomis, kol, galiausi, čempionatas buvo nutrauktas. Vėlesniais metais ir toliau rungtyniavo Nacionalinėje lygoje. 2020–2021 m. sezone užėmė dešimtą vietą iš vienuoliktos dalyvių. 2021–2022 m. sezone liko aštuntoje vietoje.

Sezonai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Facebook paskyra
 Twitter paskyra
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 gibraltarfa.com
 Globalsportsarchive

Gibraltaro futbolo klubai
Gibraltaro sportas
Nemanja Bjelan

Nemanja Bjelanas (g. 1993 m. lapkričio 16 d.) – Serbijos ir Kroatijos pilietybes turintis futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje. Atstovauja Kauno „Hegelmann Litauen“

Karjera 
Karjeros pradžia sietina su FK Sindjelic Belgrad, o vėliau FK Mladenovac (2013/14 m. sezonuose).

Nuo 2016 metų jis rungtyniavo F.B.K. Kaunas ekipoje, vėliau žaidė Kėdainių FK Nevėžis, FK Kauno Žalgiris, Kauno FC Stumbras ir FK Jonava ekipose.

Pastaraisiais metais jis treniravosi individualiai ir rungtyniavo Serbijoje (OFK Žarkovo) bei Ispanijoje (SD Oyonesa).

2020 m. sausį oficialiai pranešta, kad Nemanja atstovaus Kauno „Hegelmann Litauen“ ekipą.

Šaltiniai

Nuorodos 
 lietuvosfutbolas.lt
 transfermarket
 flashscore
 Soccerway

Bjelan
Bjelan
Bjelan
Edenilson Bergonsi

Edenilsonas Bergonšis arba tiesiog Edenilsonas (; g. 1987 m. rugsėjo 13 d.) – Brazilijos futbolininkas žaidžiantis saugo pozicijoje. Turi Brazilijos ir Italijos pilietybes. Žaidė Lietuvoje ir atstovavo „Panevėžio“ klubui.

Karjera 
Žaidė įvairiuose klubuose Brazilijoje ir Europoje (Italijoje, Bulgarijoje, Belgijoje, Kipre, Kosove, Ispanije). 

Karjerą pradėjo 2006 m. Brazilijoje, kur atstovavo „Gremio U-20“ ekipai. Penkis sezonus praleidęs savo gimtinėje futbolininkas išvyko į Europą.

Tris sezonus (2015-2017 metais) žaidė stipriausioje Bulgarijos futbolo lygoje, kurioje atstovavo Varnos „Černo More“, „Sofijos CSKA“ ir „Pirin“ klubams.

2020 m. sausio mėn. FK Panevėžys paskelbė apie naujoką. Debiutavo 2020 m. kovo 6 d. pirmojo turo rungtynėse prieš FK Žalgiris, kurias panevėžiečiai pralaimėjo rezultatu 0-4.

2021 m. žaidė Brazilijoje São Luiz ekiopje.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai 
 su FK Panevėžys
 LFF taurės laimėtojas: 2020.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt
 Soccerway

Brazilijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Karlos Barbosa

Karlos Barbosa () – miestas Brazilijos pietuose, Pietų Rio Grandės (Rio Grandės do Sulio) valstijoje. Šis kraštas garsėja savo vynuogynais ir vynais. Turistus iš aplinkinių miestų vežioja senovinis traukinys. Yra motokroso trasa, kurioje vyksta vienas iš Brazilijos čempionato etapų.

Istorija 
Miesto istorija prasideda maždaug 1855 m., kai čia atvyko pirmieji vokiečių imigrantai. Nuo 1870 m. į vietovę atvyko italų imigrantai, kurie ilgainiui sudarė gausiausią čia apsigyvenusių žmonių grupę.

Miestas pavadintas Pietų Rio Grandės (Rio Grandės do Sulio) gubernatoriaus Carlos Barbosa Gonçalves (1851–1933) garbei.

1959 m. rugsėjo 25 d. įsteigta nauja Karlos Barbosa savivaldybė.

Sportas 
 Miestą garsina ACBF/Carlos Barbosa mini–futbolo komanda, kuri yra daugkartiniai Brazilijos mini–futbolo čempionai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Página da Prefeitura Municipal (port.)
 Secretaria do Turismo do Rio Grande do Sul (port.)
 ACBF/Carlos Barbosa (mini–futbolo komanda)

Pietų Rio Grandės miestai
Malajalių raštas

Malajalių raštas – brahminių raštų šeimai priklausantis raštas, naudojamas užrašyti daugiausia malajalių kalbai (pietų Indija). Taip pat šiuo raštu Keraloje užrašomas sanskritas, konkanių kalba, kalnų tautelių kalbos (ravulų, panijų, beta kurumbų).

Malajalių raštas atsirado iš Pietų Indijoje nuo VI a. naudoto vatelutu (vatežutu) rašto. Jis VII–VIII a. (Palavų laikais) plačiai paplito. Tamilnade jį pakeitė ankstyvieji tamilų rašmenys, o Keraloje vatelutu naudotas iki XIV–XVIII a. Nuo VIII–IX a. Keraloje ėmė plisti granthos raštas, naudotas užrašyti sanskrito tekstams (vatelutu rašyta daugiausia tamilų kalba) ir vadintas Arya-eluttu („arijų raštas“). Palaipsniui abi rašto sistemos ėmė maišytis ir naudotos užrašyti hibridinei manipravalam kalbai. XVII a. Arya-eluttu raštą, patobulintą keliais ženklais iš vatelutu, išpopuliarino malajalių poetas Tundžatu Ežutačanas. XIX a. vokiečių misionierius Hermanas Gundertas įvedė dar kelis ženklus, nurodančius balsio ilgį. 1971 m. Keralos vyriausybės nurodymu malajalių raštas buvo standartizuotas, supaprastintos kai kurios ligatūros.

Raštas 

Malajalių raštas naudoja tą patį sudarymo principą, kaip ir kiti brahminiai raštai: grafemos pagrindas yra priebalsė, balsės žymimos diakritikais (išskyrus einančias pradžioje bei hiatus), priebalsių samplaikoms sudaromos ligatūros arba panaudojama virama.

Priebalsiai 

Malajalių rašte naudojami atskiri rašmenys chillu, skirti atvaizduoti gryną priebalsį (t. y., be balsio a) nenaudojant viramos. Pvz., žodis avan അവൻ („jis“) sudarytas iš a അ + va വ + chillu-n ൻ. Virama šiuo atveju nenaudojama, nes susiklostė tokia rašybos tradicija, kad žodžio gale virama ėmė reikšti ne panaikintą balsį, o malajalių kalboje žodžio gale dažnai tariamą garsą ŭ (tariamas [ə] arba [ɨ]). Su virama užrašytas šis žodis taptų അവന്‌ avanŭ ir reikštų „jam“.

Balsiai 

Kaip ir kituose brahminiuose raštuose, malajalių priebalsio ženklas su savimi turi priskirtą a garsą. Norint jį pakeisti kitu balsiu, pridedamas specialus diakritinis ženklas.

Lentelėje pateiktas nepriklausomos balsio grafemos (paprastai sutinkama tik žodžio priekyje), jos diakritiko ženklai bei sąjungos pavyzdys su priebalsiu pa.

Pusbalsiai:
 anusvara – അം (aṁ) (pvz., പം paṁ)
 visarga – അഃ (aḥ) (pvz., പഃ paḥ)

Skaitmenys

Nuorodos 
 Malajalių šriftai

Brahmi raštai
Nemanja Ljubisavljević

Nemanja Liubisavlievičius (Nemanja Ljubisavljević/Немања Љубисављевић; g. 1996 m. lapkričio 26 d.) – Serbijos futbolininkas, centro gynėjas. Atstovauja Vilniaus „Žalgirio“ klubui.

Karjera 
Karjeros pradžioje atstovavo įvairiems Serbijos klubams. Nuo 2017 m. vasaros žaidė Kroatijoje ir buvo Gorica ekipos narys. Šiame klube sužaidė 27 rungtynes Antroje lygoje ir padėjo klubui tapti šios lygos nugalėtojais. Kitame sezone ekipa jau žaidė Kroatijos Pirmoje futbolo lygoje. Aukščiausioje lygoje Nemanja sužaidė šešerias rungtynes. Du kartus atstovavo ekipą Kroatijos taurės turnyre.

FK Žalgiris 
Atvyko į Lietuvą. 2020 m. sausio 24 d. buvo paskelbta, kad serbas tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu.

2021 m. gegužės 20 d. rungtynėse prieš FK Banga Gargždai kamuolį į vartus pasiuntė Nemanja Ljubisavljevičius. Tai buvo pirmasis jo įvartis A lygoje. Rezultatas tapo 3:1 ir nebepakito iki rungtynių pabaigos.

2021 m. birželio 11 d. rungtynėse prieš FK Sūduva žaidėjas užtikrinai gynėsi, laimėjo 15 dvikovų iš 20, surinko 268 „InStat“ naudingumo balus ir buvo išrinktas į simbolinę turo rinktinę.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;
 Pirmos lygos ekipa;

Laimėjimai 
 su FK Žalgiris
 A lyga
 čempionas: 2020, 2021, 2022 m.

 LFF taurės laimėtojas: 2021, 2022 m.

 Supertaurė: 2020 m.

 asmenianiai įvertinimai
 Išrinktas į simbolinę 2021 m. A lygos rinktinę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 Soccerway
 footballdatabase.eu
 worldfootball.net
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 lietuvosfutbolas.lt

Ljubisavljević
Ljubisavljević
Rokas Jokubaitis

Rokas Jokubaitis (g. 2000 m. lapkričio 19 d.) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis įžaidėjo pozicijoje.

Gimė krepšininko Aivaro Jokubaičio šeimoje Mažeikiuose. Žaidė regionų krepšinio lygoje besimokydamas Klaipėdoje.

2016 m. pasirašė sutartį su Kauno „Žalgiriu“. Pradžioje rungtyniavo dublerių komandoje, pasižymėjo rezultatyvumu Prienuose vykusiose „Big Baller Brand“ iššūkio žaidynėse.

2018 m. gegužės 5 d. debiutavo pagrindinėje „Žalgirio“ komandoje LKL varžybose prieš „Pieno žvaigždes“. 2019 m. birželį pratęsė kontraktą su „Žalgiriu“ dar 3 metams. 2020 m. sausio 24 d., būdamas 19-os metų, sužaidė itin rezultatyviai „Eurolygos“ varžybose prieš Berlyno „ALBA“. 2021 m. pasirašė „2+2“ metų sutartį su Šarūno Jasikevičiaus treniruojama „Barselona“.

Rokas Jokubaitis su Lietuvos jaunimo iki 16 m. rinktine 2016 m. Europos čempionate Lenkijoje laimėjo sidabrą, o su U-18 rinktine – bronzą 2017 m. Europos čempionate Slovakijoje. 2020 m. vasario 24 d. debiutavo Lietuvos nacionalinėje rinktinėje, rungtynėse prieš Čekiją.

2021 m. liepos 29 d. NBA naujokų biržoje trisdešimt ketvirtuoju šaukimu buvo pašauktas Niujorko „Knicks“. Nors 34-asis šaukimas priklausė „Oklahoma City Thunder“ klubui, šis klubas pastarąjį bei 36-ąjį šaukimus iškeitė į 32-ąjį „Knicks“ šaukimą.

Pasiekimai 
 LKL čempionas: 2019, 2020, 2021 m.
 Karaliaus Mindaugo taurė: 2020, 2021 m.
 Ispanijos krepšinio taurė: 2022 m.
 Eurolygos kylančios žvaigždės apdovanojimas: 2022 m.
 3 vieta Eurolygoje 2021-2022

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Lietuvos krepšininkai