Eduardas Jonušas

Eduardas Antanas Jonušas (1932 m. balandžio 3 d. Pikeliuose, Židikų valsčius, Mažeikių apskritis – 2014 m. balandžio 17 d. Nidoje) – Lietuvos tautodailininkas, vienas iš žinomiausių šių laikų Neringos menininkų.

Biografija 
Neturėdamas nė dešimties kartu su tėvais pasuko į Vokietiją, kur siekė išvengti sovietų tremties. Ten Eduardas kurį laiką ir mokėsi. Gyveno Kulminuose, Mohringene, Berlyne. Pasibaigus karui, jis išvyko į gimtinę. Pakeliui, Lenkijoje, buvo suimtas ir pateko į Gardino kalėjimą. Po kurio laiko jį apgyvendino vaikų namuose. Iš ten Eduardas pabėgo ir šiaip taip pasiekė Mažeikius, kur gyveno jo seneliai. Čia jis susijungė ir su grįžusia šeima.

Išvyko į Klaipėdą, kur neakivaizdiniu būdu mokėsi vidurinėje mokykloje. 1951 m. jį pašaukė į sovietinę armiją. Paaiškėjus jo gyvenimo istorijai, tarnybos laiku buvo nuteistas „už antitarybinę agitaciją“ 25-iems metams kalėjimo ir penkeriems metams tremties. Taip 1952 m. jis atsidūrė Čitoje, vėliau buvo išvežtas prie Amūro, kur tiesė geležinkelį. Taip pat kalėjo Angarske, Irkutske. 1956 m. gavo leidimą sugrįžti į Lietuvą, apsistojo Klaipėdoje. Dirbo apšvietėjo, elektriko, architekto darbus.

Kūryba 
Nuo 1956 m. apsigyvenęs Neringoje, E. Jonušas sukūrė ir čia pastatė įvairių medinių bei vario skulptūrų. Vienas iš pirmųjų darbų – rodyklė „Burės“ su vėtrungių smailėmis Smiltynėje. Ji pasitinka įvažiuojančius į Neringą.  Be to, rinko ir restauravo nykstančius kuršių antkapinius krikštus, senąsias laivų vėtrunges. Sutvarkė kopų apželdintojo Georgo Dovydo Kuverto kapą, Pervalkoje įamžino kalbininką Liudviką Rėzą 7 m aukščio ąžuoliniu koplytstulpiu. Prisidėjo tvarkant Nidos bažnyčios interjerą, restauravo Nidos etnografines kapines. Pirmuoju gyvenimo Nidoje laikotarpiu E. Jonušas inventorizavo Preilos, Pervalkos ir Juodkrantės kapines, pastarosiose išgelbėjo senąsias metalines kapų tvoras, kurių sovietmečiu niekas nevertino. Rūpinosi kapinių atkūrimu Karaliaučiaus srityje – Rasytėje ir Pilkopiuose.

Vienas ryškiausių jo darbų – senovinio kurėno atkūrimas pagal senuosius 1875 m. brėžinius, parvežtus iš Vokietijos Brėmerhafeno muziejaus. Šį kurėną, vardu „Kuršis“, 11 m ilgio ir 3,3 m pločio, nuo 1993 m. dažniausiai galima išvysti mariose ties Nida plukdantį turistus ar vietos gyventojus.  „Kuršio“ statybos su pagalbininkais užtruko beveik trejus metus, buvo statomas remiantis senosiomis technologijomis, o joms perprasti reikėjo laiko.

E. Jonušas nutapė žymiausių kuršių žemės asmenybių portretus – Martyno Jankaus, Vydūno, Adomas Brako, Eduardo Gizevijaus, Liudviko Rėzos, Ievos Simonaitytės. Pirmosiose E. Jonušo pastelėse dominavo etnografinė tema – krikštai, vėtrungės, kurėnai, nerijos kraštovaizdžiai.

1995 m. Vokietijoje išleista Evaldo Heino sudaryta knyga „Cymbala“, kurioje išspausdintas E. Jonušo sukurtas septyniolikos paveikslų ciklas.  2012 m. sukurtas dokumentinis filmas „Pažadėtoji žemė. Eduardo Jonušo gyvenimo ir kūrybos pėdsakais“.

Darbų galerija

Bibliografija 
 Likimo spąstuose: sapnų ir tikrovės variacijos. – Vilnius: Aidai, 2002. – 125 p. – ISBN 9955-445-57-2
 Hund ist auch Mensch: ich, der Sklave meiner Gedanken. – Ratingen: Melina, 2000. – 136 p.: iliustr. – ISBN 3-929255-58-8

Įvertinimas 
 2002 m. DLK Gedimino 5 laipsnio ordinas 
 2004 m. Neringos garbės pilietis 
 2010 m. Liudviko Rėzos vardo kultūros ir meno premija

Šaltiniai

Literatūra 
 Cymbala: Cyclus in 17 Bildern des Malers Eduardas Jonušas = Cymbala: Eduardo Jonušo 17-kos paveikslų ciklas. – Ratingen: Melina, 1995. – 55 p.: iliustr. – ISBN 3-929255-14-6
 Fantastische Bilder. – Burg auf Fehmarn: Melina, 2002. – 52 p.: iliustr. – ISBN 3-929255-65-0

Nuorodos 
 Eduardas Jonušas (visitneringa.com) 
 E. Jonušo atkurtų krikštų galerija
 E. Jonušo kūryba

Lietuvos medžio drožėjai
Lietuvos tautodailininkai
Lietuvos kraštotyrininkai
Lietuvos miestų ir rajonų garbės piliečiai