joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dūkštų Šv. Onos bažnyčia

Dūkštų Šv. Onos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Dūkštų kaime, 8 km į pietvakarius nuo Maišiagalos. Turi neogotikos bruožų. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

Istorija 

Dūkštų dvaro savininkė Darata Giedraitytė-Daubarienė 1647 m. pastatė koplyčią. Ji 1716 m. minima kaip Maišiagalos filija. Liudvikas ir Teresė Senickiai Dūkštų palivarką 1743 m. paskyrė Raseinių pijorams. Jie Dūkštas 1768 m. išnuomojo Vilniaus pijorams, kurie jas valdė, bet nuomos nemokėjo.

1772 m. pastatyta pusiau medinė, pusiau mūrinė bažnyčia (statyba rūpinosi rektorius kunigas M. Franckevičius). Pijorai laikė parapinę mokyklą. Pijoras kunigas Jonas Vičevskis už sukilėlių manifesto perskaitymą 1831 m. karo lauko teismo pasmerktas pakarti. Vėliau nuosprendis pakeistas. 1842 m. uždarius Vilniaus pijorų vienuolyną, Dūkštų bažnyčia palikta tikintiesiems.

Pagal Tomo Tišeckio projektą pijoro kunigo Joakimo Dembinskio rūpesčiu 1850–1856 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Vilniaus gubernatorius 1867 m. pasiūlė Dūkštų bažnyčią perduoti stačiatikiams. Rusijos Vidaus reikalų ministras 1868 m. įsakė bažnyčią uždaryti. Ji 1869 m. pradžioje paversta cerkve. 1868 m. pabaigoje valstietis Jackus Klimas nuvežė carui į Peterburgą parapijiečių prašymą grąžinti Dūkštų bažnyčią. Valstietis areštuotas, suimti ir tardyti dar 4 asmenys, pasirašę prašymą. Katalikai 1876 m. prašė leidimo laikyti pamaldas parapijos kapinių koplyčioje. Stačiatikių dvasininkas 1876 m. koplyčią nugriovė, medieną pardavė. Vėlesni parapijiečių prašymai atgauti bažnyčią atmesti.
Bažnyčia 1918 m. suremontuota, tapo parapine.

Architektūra 
Bažnyčia turi neogotikos bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė, su bokšteliais, be apsidės.

Galerija

Nuorodos 
 Dukštų šv. Onos bažnyčia
 Bažnyčia ir jos požemiai 

Dūkštos
Vilniaus rajono bažnyčios
Duokiškio Šv. Onos bažnyčia

Duokiškio Šv. Onos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Duokiškio miestelyje, 4 km į pietryčius nuo Kamajų-Svėdasų kelio. Liaudies architektūros formų. Vienose iš parapijos kapinių stovi Minčiūnų kapinių koplyčia.

Istorija 
Duokiškio alivarkas 1650 m. dovanotas Kamajų bažnyčiai. 1796 m. minima medinė Duokiškio koplyčia.

Baisogalos altarista kunigas Kazimieras Mačionis, 1904 m. atvykęs į Duokiškį, baigė statyti kleboniją ir ėmė organizuoti bažnyčios statybą. Ji 1906 m. pastatyta ir pašventinta. Senoji koplyčia nugriauta. Jos altorius ir įrengimai pernešti į bažnyčią. 1915 m. į Rusiją išvežti 3 varpai. Po Pirmojo pasaulinio karo įsigyti 2 varpai.

1923 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa. Kunigo K. Turlos rūpesčiu bažnyčia 1938 m. apdengta skarda. Parapija turėjo 13,9 ha žemės (išsirūpino kun. Julius Pauliukas). Duokiškyje 1952–1990 m. klebonavo Lionginas Neniškis (1915–1990 m.; palaidotas šventoriuje). 1947–1952 m. kalintas klebonas Jonas Matulis (1904–1967 m.).

Architektūra 
Bažnyčia liaudies architektūros formų, medinė, kryžminio plano, su bokšteliu. Šventoriaus (18,6 aro) tvora akmenų mūro. Jame yra medinė varpinė, senos kapinės.

Nuorodos 
 Parapijos puslapis 
  
 Duokiškio Šv. Onos bažnyčia

Rokiškio rajono bažnyčios
Duokiškis
Dusmenų Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia

Dusmenų Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia – bažnyčia, stovinti Dusmenų kaime, prie kelio . Liaudiško stiliaus, turi klasicizmo bruožų.

Istorija 
1522 m. minima parapinė bažnyčia. Manoma, kad ji sunyko per reformaciją, kadangi XVII a. jau neminima.

1667 m. Mykolas Kazimieras Pacas Dusmenų dvarą nupirko ir dovanojo Pažaislio vienuolyno vienuoliams kamalduliams. Dusmenų dvaras vienuoliams kamalduliams priklausė 1667–1831 m. Jie pastatė koplyčią (minima 1744 m.), joje 1797 m. laikydavo pamaldas. Vienuoliai 1818 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. 1825 m. įkurta parapija.

1863 m. liepos 21 d. areštuotas klebonas Steponas Gailevičius. Jis po mėnesio kalėjime mirė. Dusmenų bažnyčioje vargonininkavo Miko ir Kipro Petrauskų tėvas. Iki 1915 m. rengtasi statyti mūrinę bažnyčią, buvo vežami akmenys, bet sutrukdė Pirmasis pasaulinis karas. Klebono Juozapo Čapliko rūpesčiu bažnyčia 1920 m. apdengta skarda, klebono St. Smolinsko ir parapijiečių – suremontuota bažnyčia ir altoriai. Per Antrąjį pasaulinį karą ir po jo Dusmenyse klebonavo Jonas Žvinys. Jis rėmė rezistencijos dalyvius, už tai buvo nuteistas 25 m. kalėti. Iškalėjęs Intoje 10 m. grįžo į Dusmenis ir iki 1983 m. buvo Dusmenų parapijos klebonas.

1965–1967 m. bažnyčia atnaujinta.

Architektūra 
Bažnyčia liaudiško stiliaus, turi klasicizmo bruožų, su 4 kolonų portiku, trapecijos formos frontonu ir bokšteliu. Prieš bažnyčią stovi medinė varpinė, prie jos – medinis kryžius.

Nuorodos 
 Dusmenų šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia

Trakų rajono bažnyčios
Portugalijos himnas

A Portuguesa – Portugalijos Respublikos valstybinis himnas. Žodžius parašė Henrique Lopes de Mendonça, o muziką – Alfredo Keil. Pradžioje naudotas tik kaip respublikonų himnas, bet 1910 m. Portugalijai tapus respublika, A Portuguesa pakeitė ligi tol buvusį O Hino da Carta. 1911 m. himnas įteisintas oficialiai. Pavadinimas A Portuguesa reiškia „Portugalų daina“, tačiau žodis daina (canção) nenaudojamas kaip ir Prancūzijos himne La Marseillaise.

Žodžiai 

Himną sudaro trumpa įžanga, 3 strofos ir priedainis. Dažniausiai grojama tik įžanga, 1 strofa bei priedainis.

*Originalioje poemoje ši eilutė skambėjo Contra os bretões marchar, marchar („Prieš britus žygiuojam, žygiuojam“).

II strofa

Desfralda a invicta Bandeira,
À luz viva do teu céu!
Brade a Europa à terra inteira:
Portugal não pereceu
Beija o solo teu jucundo
O Oceano, a rugir d'amor,
E teu braço vencedor
Deu mundos novos ao Mundo!

III strofa

Saudai o Sol que desponta
Sobre um ridente porvir;
Seja o eco de uma afronta
O sinal do ressurgir.
Raios dessa aurora forte
São como beijos de mãe,
Que nos guardam, nos sustêm,
Contra as injúrias da sorte.

Nuorodos 
 Visų posmų lietuviškas vertimas ir vokalinis garso įrašas - tinklalapis Himnai.lt
 Instrumentinė versija mp3 formatu
 A capella video klipas

Portugalijos atributai
Valstybiniai himnai
Daukainiai

Daukainiai – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į rytus nuo Aristavos. Į pietus nuo kaimo telkšo Bublių tvenkinys. Pro Daukainius eina vietinės reikšmės kelias tarp Aristavos ir Kaplių.

Istorija 
Tarpukariu buvo Daukainiai I ir Daukainiai II.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Dilgiai

Dilgiai – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į vakarus nuo Aristavos, prie kelio . Piečiau kaimo telkšo Juodkiškių tvenkinys.

Istorija 
XIX a. pab. kaimas stovėjo Medėkšoms priklausiusio Aristavos dvaro žemėse.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Stebuliai (Kėdainiai)

Stebuliai – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurę nuo Aristavos, Stebulių miško pietiniame pakraštyje, prie Driganto upelio (Obels baseinas). Toliau rytuose (ties Skerdikais) praeina plentas , yra lauko kelias į Katkus. Yra kolūkio statinių griuvėsiai.

Istorija 
Iki XX a. vid. buvo palivarkas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Valkaičiai

Valkaičiai – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Aristavos, prie Bublių tvenkinio pietinio kranto. Praeina Aristavos–Užkapių keliukas. Yra senas ūkinis pastatas. Prateka Obels intakas Gegužinė.

Istorija 
XIX a. pab. minimas Valkaičių dvaras (Strebeikų valda). Buvo alaus ir spirito varyklos, vandens malūnas.

Iki XX a. vid. buvo palivarkas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Cheneral Roka

Cheneral Roka () – miestas Argentinoje, šiaurinėje Patagonijoje, Rio Negro provincijoje, į rytus nuo Neukeno, Negro upės slėnyje. 78,2 tūkst. gyventojų.

Istorija 
Miestas įkurtas generolo Lorenzo Vintter 1879 m., vykdant „Dykumos užkariavimą“. 1899 m. miestą sugriovė Negro potvynis, todėl vėliau atstatytas 5 km nuo upės. Pavadintas Argentinos prezidento Julio Roca garbei.

Ekonomika 

Cheneral Rokos miestas įsikūręs Negro upės aukštutiniame slėnyje (Valle Alto). Svarbus irigacinio žemės ūkio centras. Apylinkėse auginami obuoliai, kriaušės, vynuogės ir kiti vaisiai. Pramonė susijusi su vaisių apdirbimu ir eksportu. Mieste vyksta kasmetinė nacionalinė obuolių šventė.

Susisiekimas 

Cheneral Roka yra 1200 km nuo Buenos Airių, 513 km nuo Viedmos. Automobilių keliai į Neukeną, Viedmą, El Cuy, Puelches. Per miestą eina Bahija Blankos – Sapalos geležinkelis. Yra vietinis oro uostas.

Nuorodos 

Oficiali svetainė
www.interpatagonia.com/General Roca
www.welcomeargentina.com/General Roca

Rio Negro provincijos miestai
Pagilupys

Pagilupys – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Truskavos, šalia Via Baltica kelio ir Pavermenio miško. Pro kaimą teka Linkavos intakas Gilupis.

Istorija 
XX a. pr. Pagilupys buvo okolica Ramygalos valsčiuje. Buvo Gineikių, Mackevičių, Miknevičių, Savičianskių valdos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Šukioniai

Šukioniai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybės pietvakariuose, 12 km į pietvakarius nuo Pakruojo, prie Vėzgės upelio. Seniūnaitijos centras. Netoliese eina plentas . Yra Šukionių Jono Noreikos pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-83016). Pro kaimą eina geležinkelio ruožas Šiauliai–Panevėžys.

Istorija 

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Karolis Žalkauskas (1892–1961), teisininkas, politinis bei visuomenės veikėjas.
 Jonas Noreika (1910–1947), teisininkas, prozininkas novelistas, publicistas, antinacistinio ir antisovietinio pogrindžio dalyvis.

Šaltiniai 

Pakruojo rajono savivaldybės gyvenvietės
Dvariškiai I

Dvariškiai I – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Truskavos, prie Truskavos–Krekenavos kelio. Yra karjeras, netoliese teka Linkava.

Istorija 
Iki XX a. pr. vadinti Truskavos kaimu.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Dvariškiai II

Dvariškiai II – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į rytus nuo Anciškio, prie Žiežmojaus upelio (Nevėžio baseinas). Yra ūkinis kompleksas. Kaimas pasiekiamas keliukais iš Anciškio ir Pauslajo.

Gyventojai

Nuotraukos

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kušleikiškis

Kušleikiškis – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietus nuo Pauslajo.

Istorija 
XX a. pr. buvo Kušleikiškio dvaras Ramygalos valsčiuje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Trakučiai

Apie kaimą Raseinių rajone žr. Trakučiai (Raseiniai).

Trakučiai – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į vakarus nuo Šėtos miestelio, prie kelio . Pro kaimą teka nedidelis Obelies intakas – Petraičių upelis, o į pietus nuo kaimo – pati Obelis. Yra paminklinis kryžius  Lietuvos partizanams.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pašumeris

Pašumeris – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Šėtos miestelio, prie Šumeros upės. Greta kaimo eina plentas . Netoliese įsteigtas Ilgatrakio miško botaninis-zoologinis draustinis.

Išlikusios Pašumerio dvaro liekanos (klojimas, įvairių statinių pamatai ir griuvėsiai, želdiniai, tvenkiniai). Paplentėje stovi koplytėlė.

Istorija 

Kaime buvo Pašumerio dvaras, minimas nuo 1560 m. Dvaras XIX a. pab. priklausė Veličkoms. Prie dvaro priklausė Bugumilavos palivarkas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Daratava

Daratava – viensėdis rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Šėtos, prie Obels intako Indijos.

Istorija 
XIX a. pab. Daratava buvo palivarkas Šėtos parapijoje, priklausęs Riauboms. Anksčiau buvo Hopenų valda.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Runeikiai

Runeikiai – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Pagirių miestelio. Įsikūręs prie Šėtos–Pagirių kelio, toliau rytuose teka Obelis ir Rudekšna. Vakaruose, Runeikių miške įsteigtas Runeikių miško telmologinis draustinis.

Istorija 
XIX a. pab. Runeikių kaimas buvo Kelpšų valda.

LTSR laikais aplink Runeikius driekėsi Pagirių vaismedžių sodai, bet dabar jie sunaikinti.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Rikliškiai

Rikliškiai – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Pagirių miestelio, buvo Pagirių soduose.

Istorija 
XIX a. minimas Rychliškių palivarkas Siesikų valsčiuje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Žemaičiai (Kėdainiai)

Žemaičiai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Dotnuvos miestelio, prie Jaugilos upės ir Dotnuvos miško. Veda kelias iš Akademijos, apsodintas liepomis. Yra didelis fermų kompleksas.

Gyventojai 

 Žymūs žmonės
 Algirdas Dambrauskas – inžinierius elektromechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras (1932 m.)

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Noreikiai

Noreikiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, į šiaurės vakarus nuo Šiaulių miesto, šalia kelio . Kaimui priklauso kolektyvinių sodų kompleksas.

Gyventojai

Išnašos 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Šalčmiriai

Šalčmiriai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Akademijos miestelio. Išsidėstę šalia Akademijos–Šlapaberžės kelio, prie Kunkulio upės (Kruosto intakas).

Tarpukariu Šalčmiriuose buvo dvaras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Zacišiai

Zacišiai (arba Zacišė) – viensėdis šiaurinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Šlapaberžės. Išsidėstę prie Kruosto, tarp Šlapaberžės ir Zacišių miškų. Praeina keliukas Šlapaberžė–Mantviliškis (dalis jo apsodinta medžių alėjomis).

Istorija 
Iki XX a. vid. buvo dvaras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Dembnė

Dembnė – kaimas šiaurinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Šlapaberžės, prie Kalnaberžės–Šlapaberžės kelio, Kalnaberžės miško ir Barškupio upelio (Kruosto intakas).

Istorija 
XX a. pr. minimas Dembnės kaimas ir Gedgaudų valda Surviliškio valsčiuje.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Kaime gimė Kazys Vitkus (1921–1995), kino ir teatro aktorius.

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pakruostėlė

Pakruostėlė – kaimas šiaurinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Surviliškio miestelio, šalia kelio . Pro kaimą teka Nevėžio intakas Kruostas.

Kaimą sudaro viena apleista sodyba ir viena anastazijiečių sodyba.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Sūriškiai

Sūriškiai – kaimas šiaurinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietus nuo Surviliškio miestelio, šalia kelio . Rytiniu pakraščiu teka Nevėžis, o netoli jo yra Sūriškių tvenkiniai, susidarę smėlio karjero vietoje.

Kaimas taip pat dažnai vadinamas Soriškiu arba Soriškiais.

Istorija 
XIX a. minima dvaro valda, 1859 m. pastatyta spirito varykla. XX a. pr. – Kudrevičių iš Sirutiškio palivarko valda.

Tarpukariu dar buvo dvaras.

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kūjėnai

Kūjėnai – kaimas šiaurinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Surviliškio ir 2 km į šiaurės rytus nuo Šventybrasčio, Šventybrasčio miško pakraštyje.

Istorija 

Kūjėnai (Knien), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokoti kryžiuočių.

XIX a. buvo Kūjėnų palivarkas – pradžioje Zabielų, vėliau Černevskių valda. XX a. pradžioje prie Kūjėnų Černevskių dvaro žemių atsirado okolica, kur žemes valdė Dijokevičiai, Paškevičiai, Paulavičiai, Rimkevičiai, Skačkauskai, Leparskiai, Polikevičiai.

2020 m. prijungtas Grąžčių kaimas.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Jurgis Ambraška (1906–1945), pedagogas, filologas, knygų autorius.

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Lepšynė

Lepšynė – kaimas šiaurinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Šventybrasčio, vidury Lepšynės miško, prie Alkupio upelio (Nevėžio intakas). Praeina sunkiai pravažiuojamas miško kelias tarp Šventybrasčio ir Užvalkių. Yra elektros linija.

Istorija 
XX a. pr. Lepšynė buvo Stankevičių dvaras Kėdainių valsčiuje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Tomas

Tomas () – aramėjų kilmės vardas, reiškiantis „dvynys“.  Mot. variantas Toma, Tomasina. Kiti vardo variantai – Tomis, Tomošius, Tamošius. Šis vardas turi 8 vardadienius metuose; vardadieniai: sausio 28 d., kovo 7 d., birželio 22 d., liepos 3 d., rugsėjo 22 d., lapkričio 21 d., gruodžio 21 d. ir 29 d. Vardas išpopuliarėjo XII amžiuje, kankinio Tomo Beketo (Thomas à Becket) dėka. Šiuo metu vardas nesiejamas su religine prasme.

Šaltiniai 

Vardai
Kalkiškė

Kalkiškė – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Švėkšnos, abipus kelio Švėkšna – Saugos; teka upelis Vilnutis (Ašvos kair. intakas); iš vakarų prieina Kalkiškės miškas.

Kalkiškės kaimas ribojasi su Pavilnučio, Vilkėno I, Nikėlų, Varniškių, Inkaklių ir Jurgaičių kaimais.

Kalkiškėse yra dekoratyvinių augalų ūkis.

Kalkiškėse yra buvęs Švėkšnos dvaro palivarkas, Švėkšnos girininkija.

1991 m., ariant dirvą, rastas XVIII a. antrosios pusės – XIX a. pradžios sidabrinių Rusijos monetų lobis (virš 50 vnt.).

1923 m. Kalkiškės kaime buvo 2 ūkiai (palivarke) ir 44 gyventojai, 1997 m. – 13 ūkių, 35 gyventojai.

Gyventojai

Šaltiniai 
 Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Prūsija. Šilutė. 2000.

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Afrikiniai lašišakarpiai

Afrikiniai lašišakarpiai (Citharinidae) – characidų (Characiformes) būrio žuvų šeima. Paplitę Afrikos gėluose vandenyse.

Šeimoje yra 20 genčių, 103 rūšys.

Gentys 
 Pailgosios fagos (Belonophago)
 Citaridijos (Citharidium)
 Citharinops
 Citarinos (Citharinus)
 Konginiai neonai (Congocharax)
 Distichodus
 Polo citarinos (Dundocharax)
 Eugnaichthys
 Mažosios citarinos (Hemigrammocharax)
 Hemistochodus
 Giunterio borai (Ichthyborus)
 Pelegrino borai (Mesoborus)
 Mažažiočiai borai (Microstomatichthyoborus)
 Afrikinės tetros (Nannaethiops)
 Mažosios citarinos (Nannocharax)
 Neolebijos (Neolebias)
 Paradistichodus
 Ilgažiomenės tetros (Paraphago)
 Smailiažiomenės tetros (Phago)
 Xenocharax

Nuorodos 
 Family Citharinidae
 Afrikinių lašišakarpių (Citharinidae) šeimos žuvų iliustracijos ir rūšių sąrašas

Lašišakarpiai
Gaižėnėliai

Gaižėnėliai – kaimas vakarinėje Kauno rajono savivaldybės dalyje, į pietus nuo Kačerginės, šalia kelio , prie Dievogalos upelio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Kuzai

Kuzai – kaimas šiaurinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, prie šiaurinio Sasnavos miestelio pakraščio. Yra Sasnavos aerodromas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Bitikai

Apie kaimą Kelmės rajone žr. Bitikai (Kelmė).

Bitikai – kaimas šiaurinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 400 m į pietvakarius nuo Sasnavos, prie kelio . Į rytus nuo kaimo telkšo Sasnavos tvenkinys.

Gyventojai

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Gelumbiškiai

Gelumbiškiai – kaimas šiaurinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, prie kelio Sasnava–Igliškėliai.

Gyventojai

Išnašos 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Pagelumbiškis

Pagelumbiškis – kaimas šiaurinėje Marijampolės savivaldybės dalyje.

Gyventojai

Išnašos 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Melanie C

Melanie Jayne Chisholm (scenoje žinoma, kaip Melanie C arba Mel C, g. 1974 m. sausio 12 d.) – britų dainininkė, dainų autorė, legendinės merginų grupės Spice Girls narė.

Muzikinę karjerą Melanie (dar žinoma Sporty Spice pravarde) pradėjo fenomenalaus populiarumo sulaukusioje merginų muzikos grupėje Spice Girls, pardavusioje per 100 mln. įrašų. Kaip solistė Melanie C debiutavo 1998 m. kai kartu su Kanados roko žvaigžde Bryan Adams išleido pirmąjį, atskirai nuo grupės, singlą „When You‘re Gone“. Dainai tapus hitu, įgavusi drąsos ir pasitikėjimo, Melanie ryžosi pradėti solinę karjerą. Norėdama atrasti savo asmeninį skambesį dainininkė ėmė bendradarbiauti su Beastie Boys, Red Hot Chili Peppers ir Madonnos prodiuseriais – Rick Rubin, William Orbit, Rick Nowels. 1999 m. pabaigoje pasirodęs debiutinis Mel C albumas „Northern Star“ sulaukė itin didelės sėkmės, albumo visame pasaulyje buvo parduota daugiau nei 3 mln. kopijų, o singlai „Never Be The Same Again“ ir „I Turn To You“ tapo Nr.1 hitais. Po pasaulinio „Northern Star“ koncertų turo Melanie sugrįžo į įrašų studiją ir 2003 m. pristatė antrąjį solo albumą pavadinimu „Reason“. 2004 m. dainininkė įkūrė savo nuosavą, nepriklausomą, įrašų kompaniją „Red Girl Records“. Pirmuoju „Red Girl Records“ leidiniu tapo 2005 m. balandį pasirodęs trečiasis Mel C solinis albumas „Beautiful Intentions“. Albumo singlas „First Day of My Life“ tapo vienu perkamiausiu 2005 metų singlu Europoje. Po „Beautiful Intentions“, su „Red Girl Records“, Melanie C išleido dar penkis albumus. Už solinę veiklą dainininkė buvo nominuota Brit Awards, MTV EMA, Ivor Novello apdovanojimams. Mel C yra vienuolikos Nr.1 singlų Jungtinėje Karalystėje bendraautorė. 

Dainininkė taip pat yra pasižymėjusi vaidmenimis teatre, miuzikluose „Blood Brothers“ (2009–2010 m.) ir „Jesus Christ Superstar“ (2012–2013 m.). Už vaidmenį „Blood Brothers“ pastatyme Chisholm buvo nominuota Laurence Olivier apdovanojimui.

Savo gyvenimą Melanie C aprašė autobiografinėje knygoje „Who I Am: My Story“, kurioje atvirai papasakojo apie savo vaikystę, šlovę, valgymo sutrikimus, kovą su depresija.

Diskografija

Solo 

 Northern Star (1999)
 Reason (2003)
 Beautiful Intentions (2005)
 This Time (2007)
 The Sea (2011)
 Stages (2012)
 Version of Me (2016)
 Melanie C (2020)

Spice Girls 
 Spice (1996)
 Spiceworld (1997)
 Forever (2000)
 Greatest Hits (2007)

Filmografija 
 Spice World (1997)

Bibliografija 
 Who I Am: My Story (autobiografija) (2022)

Nuorodos 

 Oficialus puslapis

Anglijos pop dainininkai
Anglijos dainų autoriai
Spice Girls
Vienuolis

Vienuolis (iš bžn.  – gyvenantis atskirai; iš  vienas) – asmuo, priklausantis kokiai nors vienuolijai.

Vienuoliai gyvena tam tikrose bendruomenėse, atsiskyrę nuo pasauliečių (žr. vienuolynas); kai kurios vienuolijos aktyviai bendradarbiauja su pasauliečiais, kai kurios gyvena visiškai uždarą gyvenimą. Vienuolių gyvenimo paskirtis ir būdas – nuolatinė malda, paprastai meldžiamasi už visą pasaulį.

Krikščionių benediktinų vienuolynuose dienotvarkė susideda iš liturginių valandų, per kurias visi vienuoliai renkasi kartu ir meldžiasi, giedodami grigališkąjį choralą.

 
Religiniai titulai
Panausupys

Panausupys – kaimas rytinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Igliškėlių.

Istorija

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Panausupyje gimė Romos katalikų kunigas, chorvedys, dainininkas, kompozitorius, poetas, bitininkas, Vilniaus krašto lietuvių visuomenės veikėjas Juozapas Ambraziejus-Ambrozevičius (1855–1915).

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Armoniškiai

Armoniškiai – kaimas pietinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Želsvos, prie kelio .

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Armoniškiuose 1875 m. kovo 28 d. gimė tarpukario Lietuvos karinis veikėjas, generolas leitenantas Jurgis Kubilius.

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Kievinė

Kievinė – kaimas pietinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Želsvos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Būriškiai

Būriškiai – kaimas pietinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 400 m į pietus nuo Želsvos, prie kelio . Į rytus nuo kaimo auga Buktos miškas, piečiau telkšo Žaltytis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Zviniškiai

Zviniškiai – kaimas pietinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 1 km į pietus nuo Liudvinavo, prie kelio .

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Kaime gimė kalbininkas, baltistas Jonas Kabelka.

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Šilavotas (Marijampolė)

Šilavotas – kaimas pietinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Liudvinavo.

XIX a. pab. pateko į Liudvinavo dvaro valdą.

Gyventojai

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Turgalaukis

Turgalaukis – kaimas pietinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Liudvinavo, prie kelio . Geležinkelio stotis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Stebuliškės (Marijampolė)

Stebuliškės – kaimas pietinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 3 km į vakarus nuo Liudvinavo, šalia kelio . Į rytus nuo kaimo telkšo Stebuliškių tvenkinys.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Jonas Kriščiūnas (1888-1973 m.), agronomas, bitininkas, politinis bei visuomenės veikėjas.

Nuorodos 
 Stabuliszki Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XI, psl. 171 (lenk.)

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Tarašiškiai

Tarašiškiai – kaimas pietinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 2 km į rytus nuo Liudvinavo.

2010 m. kaime buvo atidengtas paminklinis akmuo, skirtas NKVD nukankintiems ir sušaudytiems žmonėms atminti.

Gyventojai

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Šimuliai

Šimuliai – kaimas pietinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Liudvinavo, prie kelio . Į vakarus nuo kaimo auga Dalgynės miškas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
La Pasas

La Pasas, Chuqi Yapu ( arba La Paz de Ayacucho, aymar. Chuqi Yapu, ) – miestas šiaurės vakarų Bolivijoje, vienas didžiausių šalies miestų. Gyventojų apie 1 milijoną. Yra tarptautinis oro uostas. Tai pagrindinis šalies ekonomikos centras (sutelkta apie 75 proc. apdirbimo pramonės): išvystyta tekstilės, maisto, odos, avalynės, cemento pramonė.

Mieste klesti amatai, gaminami sidabro, aukso, keramikos dirbiniai. Yra universitetas, nacionalinis Tlahuanaco muziejus, teatrai. Išlikę XVIII a. rūmai ir bažnyčios. Yra aukščiausias pasaulyje Estadio Hernando Siles futbolo stadionas.

Istorija 

Miestą įkūrė ispanai 1548 metais. Nuo šalies nepriklausomybės iki 2010 m. tai buvo faktinė šalies sostinė. Vėliau ji galutinai perkelta į Sukrę.

Galerija 

Bolivijos miestai
Brazavas

Brazavas – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Kalvarijos.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Brazave 1892 m. gruodžio 22 d. gimė žurnalistė, naujienų agentūros „Elta“ direktorė Magdalena Avietėnaitė.

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Smalninkai (Kalvarija)

Smalninkai – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Kalvarijos, Orijos ežero vakariniame krante.

Gyventojai

Žymūs žmonės

Jame 1904 m. gimė žymus mecenatas Mykolas Žilinskas.

Nuorodos 
 Smolnica Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom X, psl. 908 (lenk.)

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Raudenis

Raudenis – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Kalvarijos. 

Netoli kaimo yra Raudenio pelkė, kurioje gyvena gervės, pievinės lingės ir mėlyngurklės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Tabarauskai

Tabarauskai – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 4 km į pietryčius nuo Kalvarijos.

Gyventojai

Nuorodos 
 Taborowskie Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XII, psl. 138 (lenk.)

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Dambauka (Kalvarija)

Dambauka – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 2 km į rytus nuo Kalvarijos.

Gyventojai

Nuorodos 
 Dębówka Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom II, psl. 27 (lenk.)

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Pakruopiškiai

Pakruopiškiai – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 6 km į vakarus nuo Kalvarijos, prie kelio .

Gyventojai

Nuorodos 
 Pokropiszki Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom VIII, psl. 543 (lenk.)

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Miluičiškiai

Miluičiškiai – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Kalvarijos.

Gyventojai

Nuorodos 
 Miłuciszki, Miłujciszki Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XIII, psl. 535 (lenk.)

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Cibavas

Cibavas – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 6 km į pietvakarius nuo Kalvarijos.

Pavadinimo kilmė 
Vietovardis kildinamas iš asmenvardžio Cibas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Valinčiškiai

Valinčiškiai – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 9 km į pietvakarius nuo Kalvarijos.

Gyventojai

Nuorodos 
 Walenciszki Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XII, psl. 906 (lenk.)

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Gabrieliškiai

Gabrieliškiai – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 8 km į pietvakarius nuo Kalvarijos.

Gyventojai

Nuorodos 
 Gabryłowszczyzna Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom II, psl. 432 (lenk.)

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Vindamas

Vindamas () – miestelis šiaurės vakarų Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje, seniausias ir šiauriausias Kimberlio krašte, įsikūręs prie Didžiojo Šiaurės greitkelio. Jis buvo įkurtas 1885 m. Hols Kryko aukso karštinės metu. Yra prie Juozapo Bonaparto įlankos įsikūręs uostas.

Šaltiniai 

Vakarų Australijos miestai
Juan Díaz de Solís

Chuanas Diasas de Solis (isp. Juan Díaz de Solís; g. 1470 m. Sevilijoje – m. 1516 m. La Platoje) – ispanų jūrininkas ir keliautojas.

Diasas de Solis dalyvavo 1506 m. ekspedicijoje į Jukataną ir 1508 m. į Braziliją, kartu su Vicente Yáñez Pinzón. 1512 m. mirus Amerigui Vespučiui, de Solis tapo vyriausiuoju locmanu. Po dvejų metų, jo vadovaujama ekspedicija išplaukė tyrinėti Pietų Amerikos pietinės dalies. 1515 m. spalio 8 d. jo vadovaujami 3 laivai su 70 vyrų įgula išplaukė iš Ispanijos Sanlúcar de Barrameda miesto. 1516 m. vasarį jis pasiekė La Platos žiotis. Nuplaukė iki pat Paranos ir Urugvajaus santakos. Išsilaipinę į krantą buvo užpulti vietinių gyventojų (gvaranių arba čarua). Išlikusiųjų teigimu, de Solį ir daugumą kitų vietiniai gyventojai nužudė kanibališkais sumetimais. Tačiau taip pat manoma, kad prieš de Solį buvo sukeltas maištas ir jis nužudytas, o vėliau papasakota ši istorija. De Solio brolis Francisco de Torres su likusiais ekspedicijos dalyviais grįžo į Ispaniją.

Díaz de Solís
Jūrininkai
West Ham United FC

Londono „West Ham United“ – Anglijos futbolo klubas iš Londono Vest Hamo rajono.

Istorija 
1923 metais klubas pirmą kartą pateko į aukščiausią Futbolo lygos divizioną. 1989 metais klubo komanda iškrito į antrąjį divizioną, 1992 metais vėl grįžo į aukščiausiąjį divizioną, bet sezonas susiklostė nesėkmingai ir komanda vėl iškrito, todėl nežaidė pirmajame naujai sukurtos Premier lygos sezone. 1993 metais komanda iškovojo vietą Premier lygoje.

2003 metais klubas po 10 sezonų Premier lygoje iškrito į Futbolo lygos čempionatą, bet 2005 metais vėl grįžo į Premier lygą, 2005–2006 metų sezone užėmė 9 vietą ir pateko į FA taurės finalą, kur pralaimėjo Liverpulio klubui, bet užsitikrino vietą kito sezono UEFA taurėje.

Pasiekimai 

 Anglijos II diviziono (Futbolo lygos čempionato) čempionas (1958, 1981 m.)
 Anglijos II diviziono (dab. Futbolo lygos čempionatas) antroji vieta (1923, 1991, 1993 m.)

Sezonai 

|}

UEFA varžybos 

|}

Nuorodos 

 http://www.whufc.com

West Ham
Londono sportas
Fantastiniai gyvūnai ir kur juos rasti

Fantastiniai gyvūnai ir kur juos rasti () – britės rašytojos J. K. Rowling knyga, skirta finansiškai padėti „Comic Relief“ paramos fondui. Apie 80 % kiekvienos knygos pelno tiesiai perduodama neturtingiems vaikams visame pasaulyje. 2001 m. įvykusiame interviu su „Scholastic“ leidėjais, Rowling pasakė, kad temą apie fantastinius gyvūnus pasirinko dėl to, kad tai, anot rašytojos, labai smagi tema ir jai ji turi parašiusi labai daug informacijos.

Išgalvota knyga 
„Fantastiniai gyvūnai ir kur juos rasti“ minima „Hario Poterio“ knygų serijos apysakose, kaip garsaus magizoologo Njuto Miglapūčio (Newt Scamander) knyga, priklausanti berniukui burtininkui Hariui Poteriui. Pirmą kartą serijoje knyga minima pirmojoje dalyje „Haris Poteris ir Išminties akmuo“ (56 p.). Haris Poteris gauna laišką iš Hogvartso burtų ir kerėjimo mokyklos, kuriame tarp kitų būtinų įsigyti knygų yra ir „Fantastiniai gyvūnai ir kur juos rasti“. Beje, septintojoje knygų serijos dalyje, „Haris Poteris ir Mirties relikvijos“, knygos pavadinimas yra verčiamas „Fantastiniai žvėrys ir kur jų ieškoti“ (319 p.).

„Fantastiniuose gyvūnuose ir kur juos rasti“ pasakojama magiškosios zoologijos istorija, taip aprašomos 75 fantastinių gyvūnų rūšys, aptinkamos visame pasaulyje. Daugiausia informacijos buvo surinkta Njutui Miglapučiui keliaujant po visus penkis kontinentus. Išgalvotas autorius užsimena, kad pirmasis knygos leidimas buvo surinktas 1918 m. Augustuso Vormo (Augustus Worme), bet išleistas tik 1927 m. Dabartinis leidimas yra penkiasdešimt antras.

Ekranizacija 
2016 m. yra išleista trilogijos „Fantastiniai gyvūnai ir kur juos rasti“ pirmoji dalis. Istorija pasakoja apie knygos autorių Njutą Miglapūtį (akt. Eddie Redmayne), atvykstantį į Niujorką su tikslu paleisti į laisvę vieną savo gyvūną, bet netyčia iš lagamino pabėga keletas kitų gyvių ir pasislepia Niujorke. Njutui tenka bėgti jų ieškoti su žiobaru (žmogumi, ne burtininku) Džeikobu Kovalskiu (akt. Dan Fogler), bet tai atneša dar didesnę bėdą. Scenarijų parašė visų „Hario Poterio“ serijų, „Kvidičas amžių bėgyje“ ir „Bardo Bidlio poringių“ rašytoja J. K. Rowling. Filmas gavo ne vieną apdovanojimą, tarp jų – geriausių kostiumų kategorijoje.

2018 m. yra išleista antroji filmo „Fantastiniai gyvūnai ir kur juos rasti“ dalis, o 2020 m. planuojama išleisti ir trečiąją dalį, kurių, kaip ir pirmojo filmo scenarijų sukūrė ta pati J. K Rowling.

Nuorodos 
 J. K. Rowling interviu apie „Fantastinius gyvūnus ir kur juos rasti“

Šaltiniai 

J. K. Rowling knygos
Klinavas

Klinavas – kaimas vakarinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, į šiaurę nuo Liubavo.

Pavadinimo kilmė 
Vietovardis kildinamas iš pavardžių Klinas, Klinaũskas, Klinãvičius.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Klinave 1873 m. rugsėjo 29 d. gimė JAV lietuvių visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas Vincas Jokubynas.

Nuorodos 
 Klinowo Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom IV, psl. 155 (lenk.)

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Mantrimai

Mantrimai (arba Montrimai) – kaimas vakarinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurę nuo Liubavo.

Istorija 

XX a. pradžioje vadinosi Epidemiai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Jurgiškiai (Kalvarija)

Jurgiškiai – kaimas vakarinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Liubavo.

Gyventojai

Nuorodos 
 Jurgiszki Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom III, psl. 632 (lenk.)

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Tribarčiai

Tribarčiai – kaimas vakarinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Liubavo.

Gyventojai

Nuorodos 
 Trzybarcie Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XII, psl. 579 (lenk.)

Šaltiniai 

Kalvarijos savivaldybės gyvenvietės
Jurgis Matulaitis

Palaimintasis Jurgis Matulevičius-Matulaitis MIC (1871 m. balandžio 13 d. Lūginėje, Šunskų valsčius – 1927 m. sausio 27 d. Kaune) – Lietuvos palaimintasis ir Vilniaus vyskupas (1918–1925 m.), arkivyskupas (1925–1927 m.).

Biografija 

Gimė ūkininkų šeimoje, buvo jauniausias, aštuntas vaikas šeimoje. Po trejų metų neteko motinos, o dešimtmetis liko visišku našlaičiu. 1879–1886 m. mokėsi Marijampolės gimnazijoje, bet mokslus turėjo nutraukti dėl prasidėjusios kaulų džiovos.

1889 m. įstojo į Kelcų gimnaziją, 1891 m. – į Kelcų kunigų seminariją. Šią panaikinus, 1893 m. buvo perkeltas į Varšuvos kunigų seminariją ir ją baigė 1895 m. Po to studijavo Peterburgo dvasinėje akademijoje, kur gavo aukso medalį ir magistro laipsnį.

1898 m. lapkričio 20 d. Peterburge įšventintas kunigu. Po metų pradėjo studijas Fribūro universitete. 1902 m. apgynė disertaciją, įgydamas teologijos daktaro laipsnį. Profesoriavo Kelcų kunigų seminarijoje, 1905–1907 m. Varšuvoje ėjo gimnazijos kapeliono pareigas, įsijungė į krikščionišką socialinę veiklą. 1907–1911 m. dėstė sociologiją Peterburgo dvasinėje akademijoje.

Gana sudėtingomis slaptumo sąlygomis 1909 m. rugpjūčio 29 d., Varšuvoje vyskupo Kazimiero Rūškio privačioje koplyčioje Jurgis Matulaitis, paskutinio marijonų vienuolio Vincento Senkaus akivaizdoje, davė marijono įžadus. Mirus V. Senkui tapo marijonų vienuolyno generolu, prie naujų laikų reikalavimų priderino jos įstatus. Fribūre įkūrė slaptą marijonų noviciatą ir 1911–1914 m. jam vadovavo. 1914–1918 m. gyveno Varšuvoje. 1918 m. gruodžio 1 d. Kaune konsekruotas vyskupu ir paskirtas valdyti Vilniaus vyskupiją. 1925 m. atsisakė pareigų, popiežiaus Pijaus XI paskirtas arkivyskupu bei Lietuvos Apaštališkuoju Vizitatoriumi.

1918 m. spalio 15 d. įkūrė Švč. M. Marijos Nekaltojo Prasidėjimo Vargdienių seserų vienuoliją Lietuvoje, Marijampolėje.

1927 m. sausio 27 d. mirė Kaune, ligoninėje po nesėkmingos apendicito operacijos. 1927 m. sausio 29 d. palaidotas Kauno arkikatedros kriptoje. 1934 m. arkivyskupo kūnas iškilmingai perkeltas į Marijampolės bazilikos koplyčią.

Atminimo įamžinimas 
 
1953 m. pradėta beatifikacijos byla, o 1987 m. birželio 28 d., minint Lietuvos krikšto 600 metų sukaktį, popiežius Jonas Paulius II Jurgį Matulaitį paskelbė palaimintuoju. 
 

Arkivyskupui atminti 1991 m. pastatyta Lūginės koplyčia, kuri yra Jono Pauliaus II piligrimų kelio Lietuvoje dalis. 

Jo vardu pavadinti:
 Vilniaus pal. Jurgio Matulaičio bažnyčia 
 Kauno pal. arkivyskupo Jurgio Matulaičio bažnyčia 
 Vidugirių Pal. Jurgio Matulaičio bažnyčia (Punsko valsčius)
 Vilkaviškio Palaimintojo Jurgio Matulaičio kunigų seminarija
 Jurgio Matulaičio aikštė (Vilnius)

Šaltiniai

Literatūra 
 Palaimintasis Jurgis Matulaitis (sud. Tadeusz Górski; iš lenkų kalbos išvertė Teresė Danguolė Šniūrevičienė). – Kaunas: Marijonų talkininkų centras, 2009. – 544 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-629-21-4

Nuorodos 
 Palaimintasis Jurgis Matulaitis (lietuvių k.)
 Biografija ir foto lithuanian-american.org  (anglų k.)
 J. Matulaičio-Matulevičiaus dienoraštis  (anglų k.)

Marijonai
Lietuvos katalikų arkivyskupai
Vilniaus vyskupai
Kekališkė

Kekališkė – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 9 km į pietvakarius nuo Švėkšnos, prie buvusios Mažosios Lietuvos ribos; iš rytų prieina Paičių miškas; ribojasi su Labatmedžio, Oželių, Paičių kaimais. Kaimo teritorijoje – pievos.

Istorija

Kaimas iki 1820 m. priklausė Švėkšnos, vėliau – Vilkėno dvarams. 1880–1882 m. kaimo gyventojai pasipriešino dvaro žemių neteisingam atribojimui.

Kekališkėje gimė Kazys Galdikas (1905–1941), 1941 m. sovietų nukankintas Rainiuose.

Kekališkių kaime 1923 m. buvo 7 ūkiai ir 37 gyventojai.

Gyventojai

Šaltiniai 
 Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Prūsija. Šilutė. 2000.

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Labatmedis

Labatmedis – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 8 km pietvakarius nuo Švėkšnos, prie buvusios Mažosios Lietuvos ribos; teka Šiūšis (Tenenio deš. intakas); prieina Parubežio ir Paičių miškai.

Labatmedis ribojasi su Virkytų, Pelkupio, Paičių ir Kekališkės kaimais.

Labatmedis minimas 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje. Gyveno 4 šeimos. 1695 m. – 9 šeimos. Labatmedis (Labudmede) pažymėtas 1735 m. J. F. Betgenat Prūsų Lietuvos žemėlapyje, išleistame Prūsijoje. Labatmedžio kaimas iki 1820 m. priklausė Švėkšnos dvarui, po to – Vilkėno dvarui. 1880–1882 m. kaimo gyventojai pasipriešino dvaro žemių atribojimui. Tarpukaryje buvo įkurta pradinė mokykla, kuri veikė iki XX a. IX dešimtmečio. Sovietmečiu buvo „Ašvos” tarybinio ūkio karvidės. Labatmedyje yra senosios kaimo kapinės.

Labatmedžio kaime gimė kunigai Tadas Liulys (1890–1975) ir Petras Klumbys (1907–1966).

Gyventojai

Šaltiniai 
 Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Prūsija. Šilutė. 2000.

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Romualdas Marcinkus (1941)

Romualdas Marcinkus (1941 m. Vaiguvoje, Kelmės raj.) – lietuvis, TSRS žvalgybininkas, KGB generolas, pasiekęs aukščiausią karjerą TSRS KGB centriniame aparate iš visų lietuvių žvalgybininkų.

Biografija 

1959–1963 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute. 1963 m. Šiaulių vidurinės mokyklos berniukų bendrabučio auklėtojas. 1963–1965 m. tarnavo tarybinėje armijoje.

Po 1965 m. pradėjo dirbti KGB – 1965–1970 m. ėjo operatyvinio įgaliotinio pareigas Šiauliuose. Nuo 1971 m. studijavo KGB Maskvos institute (RF užsienio žvalgybos akademija), specializavosi veiklai vokiškai kalbančiose šalyse. Buvo siunčiamas į Vakarus, ten vykdė KGB Pirmosios vyriausiosios valdybos pavestas užduotis Vokietijos Federacinėje Respublikoje, Šveicarijoje.

1979–1983 m. gyveno Rytų Berlyne, TSRS ambasados diplomato Justo Vinco Paleckio dėka užmezgė glaudžius santykius su ten dirbusiais lietuviais.

1984 m. pradėjo eiti KGB Pirmosios vyriausiosios valdybos 19-ojo skyriaus viršininko pavaduotojo pareigas, koordinavo KGB rezidentūrų veiklą vokiškai kalbančiose valstybėse. 1987 m. birželį pulkininkas pateikė analitinę medžiagą, skirtą TSKP CK generaliniam sekretoriui Michailui Gorbačiovui apie politinę Vokietijos Demokratinės Respublikos krizę.

1989 m. suteiktas generolo laipsnis, pradėjo eiti 19-ojo skyriaus viršininko pareigas, apdovanotas Raudonosios vėliavos ordinu.

1990 metų kovo 4 d. pradėjo eiti LTSR KGB pirmininko pareigas, į kurias buvo anksčiau paskirtas dėl savo solidžios patirties užsienyje. 1991 metų sausio pradžioje atsistatydino iš savo pareigų dėl nesutarimų su GRU atstovais dėl kruvinųjų įvykių rengimo Vilniuje. R. Marcinkų desantininkai atgabeno į Maskvą, KGB 3 mėnesius laikė spec. režimo gydymo įstaigoje, po to išleido į dimisiją.

G. Petriko konsultantas saugos klausimais, vėliau EBSW padalinio Ekonominės saugos tarnybos, Saugumo ir informacijos tarnybos (SIT) direktorius. Dėl savo paslaptingumo ir diskretiškumo vadintas „Misteriu Nieku“.

|-

Marcinkus
Marcinkus
Marcinkus
Marcinkus
Algirdas Šertvytis

Algirdas Šertvytis-Šurkus-Stumbras – žvalgybininkas, Lietuvos laisvės armijos (LLA) žvalgas.

Biografija 
Vokiečių okupacijos metais dirbo geležinkelių valdyboje ir buvo vienas iš jaunimo organizatorių priešinantis nacių įvestai tvarkai. Baigė Nojhofo žvalgų mokyklą, buvusią už septyniolikos kilometrų nuo Karaliaučiaus. 1944 m. rudenį nusileidę iš Rytprūsių parengti LLA kovotojai Adolfas Kubilius, Algirdas Šertvytis, Šarūnas Jazdauskas, Jonas Dūda ir kiti įkūrė Žemaitijoje LLA Žemaičių legioną. A. Šertvytis dirbo LLA štabe ryšininku ypatingoms užduotims, vežiojo pogrindžio spaudą, platino laikraščius „Į Laisvę“ bei „Karinės ir politinės žinios“. 

1999 m. apdovanotas Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžiumi, 2001 m. Kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Šertvytis, Algirdas. Laisvės keliu, Laisvės kovų archyvas, 1996, nr. 18, p. 241–265.

Lietuvos žvalgybininkai
Lietuvos rezistentai
Lietuvos vyskupų konferencija

Lietuvos Vyskupų Konferencija (LVK) – lotyniškųjų apeigų bažnyčios Lietuvos vyskupų sambūris, įsteigtas siekiant drauge nagrinėti, svarstyti bei spręsti kylančius pastoracinius uždavinius ir tinkamai derinti bažnytinę veiklą.

Kaip institucija, įsteigta 1964 m. II Vatikano susirinkimo, o sudaryta ir teisiškai įtvirtinta 1965 m. vyskupo P. Maželio.

Narystė 

Lietuvos Vyskupų Konferencijos nariais gali būti Lietuvos vyskupijų dieceziniai vyskupai ir jiems teisės požiūriu prilygstantys asmenys, vyskupijų administratoriai, vyskupai koadjutoriai, vyskupai augziliarai ir kiti tituliniai vyskupai, Lietuvos teritorijoje vykdantys ypatingas Apaštalų Sosto ar Lietuvos Vyskupų Konferencijos jiems pavestas užduotis.

Vadovavimas 

Lietuvos Vyskupų Konferencijai vadovauja trejų metų laikotarpiui plenariniame posėdyje renkamas Konferencijos pirmininkas.

Vadovai 

 Petras Maželis – 1965–1966 m.
 Juozapas Matulaitis-Labukas – 1966–1979 m.
 Liudvikas Povilonis – 1979–1988 m.
 Vincentas Sladkevičius – 1988–1993 m.
 Audrys Juozas Bačkis – 1993–1999 m., 2002–2005 m.
 Sigitas Tamkevičius – 1999–2002 m., 2005–2014 m.
 Gintaras Grušas – nuo 2014 m.

Išnašos

Nuorodos 

 Oficialus LVK tinklalapis

Romos katalikų bažnyčia Lietuvoje
Piligrimas

Piligrimas ( – svetys, užsienietis) – asmuo, išsiruošęs į piligriminę kelionę, norėdamas aplankyti kokią nors šventą vietą. Paskata piligriminei kelionei gali būti siekis gauti nuodėmių atleidimą, įžado vykdymas, viltis, kad tam tikroje vietoje bus išklausytos maldos, pagyta nuo ligos. Tikslas yra tam tikra šventa laikoma vieta, pvz., bažnyčia.

Antikos piligrimai 

Senovėje tam tikros vietos, pvz., olos, arba šventyklos laikytos ypatingai šventomis ir buvo lankomos piligrimų. Žymiausia graikų pasaulio piligrimų lankoma vieta buvusi Efeso Artemidės šventykla.

Nuo pirmosios šventovės pastatymo viena svarbiausių pasaulio piligrimų lankomų vietų yra Jeruzalė, kuri laikoma šventu judėjų miestu. Šiais laikais miestas šventu laikomas visų trijų monoteistinių pasaulio religijų: judėjų, krikščionių ir musulmonų.

Krikščionių piligrimai vėlyvojoje Antikoje ir Viduramžiais 

IV a. pasklidus žiniai, kad imperatorienė Helena Jeruzalėje rado Jėzaus nukryžiavimo kryžiaus relikvijų, padaugėjo į Jeruzalę vykstančių piligrimų. Tarp jų buvo ir daug moterų, pvz., vienuolė Egerija,
pasiturinti romėnė Paula su dukterimi Eustochium, kurios priklausė šventojo Jeronimo ratui, taip pat šventoji Melanija ir jos to paties vardo senelė.

Anksčiausia rašytiniuose šaltiniuose minima krikščionių piligrimų kelionė į Šventąją Žemę vyko 333 m. sausumos keliu iš Bordo į Jeruzalę; tai yra užfiksuota Itinerarium Burdigalense, lotynų kalba parašytame kelionės vadove, kuriame nurodomi kelionės etapai. Didelę reikšmę netrukus įgavo ir apaštalų Petro ir Pauliaus palaidojimo vieta Romoje. Viduramžiais žinomiausia piligrimų lankoma vieta tapo Santjago de Kompostela.

Piligrimai ir Reformacija 

Žymiausi Reformacijos veikėjai - Cvinglis, Kalvinas bei Martinas Liuteris nepalankiai žiūrėjo į piligrimus, siedami tai su prietarais ir paplitusia prekyba indulgencijomis. Norvegijoje priėmus liuteronybę piligrimams grėsė net mirties bausmė.

Naujųjų laikų piligrimai 

Skirtingai nuo protestantų Katalikų bažnyčia skatina piligrimines keliones. Piligrimų lankomos vietovės paprastai yra patvirtintos ir pripažįstamos Katalikų bažnyčios, nors piligrimais vadinami ir lankantys oficialiai nepripažintas vietas, pvz., Medžiugorę. Per paskutinius kelis šimtmečius svarbiomis piligrimų lankomomis vietomis tapo Lurdas ir Fatima.

Piligrimystė

nl:Pelgrim
Ewan McGregor

Ewan McGregor (g. 1971 m. kovo 31 d.) – škotų aktorius, sulaukęs didelio pasisekimo tiek meniniuose, tiek nepriklausomuose filmuose.

Ewan’as MacGregor’as vaidino tokiuose filmuose, kaip Traukinių žymėjimas (1996), Žvaigždžių Karai Epizodas I: Pavojaus Šešėlis (1999), Mulen Ružas (2001), Mano gyvenimo žuvis (2003).

Biografija

Ankstyvoji karjera 
Ewan’as McGregor’as lankė Kirklando koledžą, kur studijavo dramą. Pirmoji pagrindinė rolė jam teko Danny Boyle'o filme Shallow Grave, o lūžis jo aktoriaus karjeroje įvyko, kai 1996 m. jis gavo narkomano Mark’o Renton’o vaidmenį Irvine Welsh'o filme Traukinių žymėjimas.

Kelyje 
Būdamas entuziastingu motociklininku nuo jaunystės, Ewan’as 2004 m. pradėjo ilgą kelionę motociklu su draugu Charley Boorman'u ir operatoriumi Claudio Von Planta. Nuo balandžio iki liepos pabaigos jie nukeliavo nuo Londono iki Niujorko per Centrinę Europą, Ukrainą, Rusiją, Kazachstaną, Mongoliją, Sibirą su BMW R1150GS  motociklais, įveikdami 30 395 km. Ši kelionė buvo TV serijų ir perkamiausios knygos, pavadintų Long Way Round, pagrindas. Kelionės metu Long Way Round komanda padarydavo pertraukėles, kad pamatytų kaip dirba UNICEF Ukrainoje, Kazachstane ir Mongolijoije.

2007 m. Ewan’as planuoja kitą ilgos distancijos kelionę motociklu iš John O’Groats šiaurinėje Škotijoje į Keiptauną, Pietų Afrikos Respublikoje bei tikisi kelionės metu taip pat aplankyti UNICEF projektus. 2004 m. Ewan’as tapo Jungtinių Tautų ambasadoriumi ir jau aplankė kelis UNICEF projektus, įskaitant ir projektą padėti vaikams ir šeimoms sergančioms AIDS Afrikoje.

Šeimyninis gyvenimas 
1995 m. liepos 22 d. Prancūzijos kaimelyje Ewan’as vedė Eve Mavrakis, kurią jis sutiko filmuojant britų televezijos serialą Kavanagh QC. Jie turi dvi dukras Clara Mathilde (g. 1996) ir Esther Rose (g. 2001). 2006 m. balandį Ewan’as su žmona įsivaikino 4 metų mergaitę iš Mongolijos. Jis kruopščiai saugo savo dukrų privatumą ir neleidžia joms būti filmuojamoms ar fotografuojamoms. Ewan’as ėmėsi legalių veiksmų prieš paparacus, kad išpildytų savo norus.

Nuorodos 

 Ewan Mcgregor imdb filmų bazėje

McGregor, Ewan
Motociklų turistai