joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Namangano vilajetas

Namangano vilajetas (), kitaip Namangano sritis − Uzbekijos vilajetas, esantis šalies rytuose.

Vilajeto centras − Namanganas (410 000 gyv. 2007 m.). Vilajeto plotas − 7 900 km², gyventojų skaičius − 1,862 mln. (2005 m. sausio 1 d.). 62 % gyventojų yra kaimo gyventojai.

Namangano sritis Uzbekijos TSR buvo įkurta 1941 m. kovo 6 d., o 1960 m. sausio 25 d. sritis buvo panaikinta, 1967 m. gruodžio 18 d. − atkurta. Vėliau Namangano sritis imta vadinti vilajetu.

Geografija 
Vilajeto klimatas yra žemyninis, vasaros sausos, o žiemos švelnios.

Namangano vilajetas yra Ferganos slėnio šiaurės vakaruose, dešiniajame Syrdarjos upės krante.

Ribos 
Su Namangano vilajetu ribojasi:
 šiaurėje ir rytuose − Kirgizijos Džalal Abado sritis,
 pietryčiuose − Andižano vilajetas,
 pietuose − Ferganos vilajetas,
 pietryčiuose − Tadžikijos Sugdo provincija su sostine Chudžandu,
 vakaruose − Taškento vilajetas (jungia kelias per Kamčiko perėją).

Administracinis suskirstymas 
Vilajeto centras − Namangano miestas. Vilajete yra viso 8 miestai (Namanganas, Kasansajus, Papas, Turakurganas, Učkurganas, Čartakas, Čiustas ir Hakulabadas), 12 miesto tipo gyvenviečių ir apie 100 kaimų.

Namangano vilajetas suskirstytas į 11 kaimiškųjų rajonų tumanų (numeris lentelėje rodo rajono numerį žemėlapyje):

! Rajonas
! Nr.
! Centras
! Centropavadinimasuzbekiškai
|-----
| Čartako (Chortoq)
| 1
| Čartakas
| Chortoq
|-----
| Čusto (Chust)
| 2
| Čustas
| Chust
|-----
| Jangikurgano (Yangiqo‘rg‘on)
| 11
| Jangikurganas
| Yangiqo‘rg‘on
|-----
| Kasansajaus (Kosonsoy)
| 3
| Kasansajus
| Kosonsoy`
|-----
| Mingbulako (Mingbuloq)
| 4
| Džumašujus
| Jomashoʻy
|-----
| Namangano (Namangan)
| 5
| Tašbulakas
| Toshbuloq
|-----
| Naryno (Tomdi)
| 6
| Hakulabadas
| Haqqulobod
|-----
| Papo (Pop)
| 7
| Papas
| Pop
|-----
| Turakurgano (Toʻraqoʻrgʻon)
| 8
| Turakurganas
| Toʻraqoʻrgʻon
|-----
| Učkurgano (Uchqo’rg’on)
| 9
| Učkurganas
| Uchqo’rg’on
|-----
| Uičio (Uychi)
| 10
| Uičis
| Uychi
|}
 

Papo rajone yra Tadžikijos anklavas Sarvakas.

Ekonomika 
Vilajeto iškasenos yra nafta, gamtinės dujos, auksas, švinas, varis, kvarcas ir stibis.

Vilajete išvystyta šilkininkystė, avalynės pramonė, medvilnės apdorojimas, tekstilės pramonė. Yra automobilių remonto įmonė, chemijos gamyklų ir elektromechaninių įmonių. Turakurgane yra džiovintų vaisių fabrikas.
Pagrindinės žemės ūkio produkcija − vynas, medvilnė, vaisiai, šilko žaliava. Vilnai auginamos angorinės ožkos.

Čiuste yra fabrikas, gaminantis tradicinius nacionalinius uzbekiškus peilius.

Transportas 
Kelių ilgis vilajete:
 geležinkelių − apie 140 km,
 automobilių kelių − 11,8 tūkst. km (iš jų asfaltuotų − apie 4 tūkst.)
Į Taškentą važiuojama per Kamčiko perėją.

Uzbekijos administraciniai vienetai
Zelenogradas

Zelenogradas – miestas vakarų Rusijoje, į šiaurės vakarus nuo Maskvos miesto, kuriam priklauso kaip atskiras miestas (yra Maskvos eksklavas Maskvos srityje). Elektrotechnikos institutas, fizikos ir radiotechnikos institutas.

Istorija 

Įkurtas 1958 m. kaip tekstilės pramonės centras. 1963 m. gavo miesto teises. 1968 m. priskirtas Maskvos savivaldybei, bet išlaikė miesto statusą.

Rusijos miestai
Kauno miesto savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Kauno miesto savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Kauno miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.

Rinkimų rezultatai 
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:

Tarybos nariai

Tarybos nariai, kurių įgaliojimai nutrūko prieš terminą

Veikla 
Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 14 d. Savivaldybės meru 25 balsais išrinktas Rimantas Mikaitis. Andrius Kupčinskas surinko 12, Aušra Ručienė – 4 balsus. Mero pavaduotojais paskirti Povilas Mačiulis (28 balsai), Stanislovas Buškevičius (39 balsai) ir Kęstutis Kriščiūnas (38 balsai). 

Savivaldybės administracijai iki 2011 m. balandžio 12 d. vadovavo Edita Gudišauskienė (TSLK), 2011 m. balandžio 13-28 d. Zenonas Abramavičius (TSLK), nuo 2011 m. balandžio 28 d. iki spalio 27 d. Antanas Navakauskas (LSDP), nuo 2011 m. spalio 27 d. iki lapkričio 7 d. Raimundas Miladauskas, nuo 2011 m. lapkričio 7 d. Antanas Nesteckis (LSDP).

2011 m. spalio 27 d. miesto meru vėl išrinktas Andrius Kupčinskas (26 balsai, vienintelis kandidatas). 

Nuo 2012 m. liepos 12 d. administracijos direktoriaus pareigas perėmė Dainius Ratkelis (nepartinis, TSLK kandidatas). Mero pavaduotojai – Stanislovas Buškevičius (JL), Orinta Leiputė (LSDP), Vytautas Vasilenko (TT).  2012 m. lapkričio mėn. LR Seimo nare tapusią Orintą Leiputę vicemero poste pakeitė Vasilijus Popovas (LSDP). 2014 m. rugsėjo mėn. vietoje atstatydinto Vytauto Vasilenko vicemeru paskirtas Kazimieras Nausėda (LVŽS).

Šaltiniai 

2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
2011
Dusetų dvaras

Dusetų dvaras – dvaras Zarasų rajone, Didžiadvario kaime šalia Dusetų.

Istorija 
XV a. pabaigoje Didžiadvaryje iškilo Užpalių Radvilų valdos. Vėliau iš dvaro išaugo Dusetų miestelis.
Vietovė ir dvaras pirmąkart paminėti 1530 m. ir priklausė Radviloms. 1580 m. atiteko Motiejui Rudaminai, o 1636 m. Didžiadvaris parduotas grafams Pliateriams. Apie 1780 m. pastatyti mūriniai dviejų aukštų rūmai, kurie išstovėjo maždaug iki 1865 m. Vėliau neprižiūrimi palaipsniui sunyko.
Žemės reformos metu 1922 m. kaimas išsiskirstė viensėdžiais, tuomet gyveno 18 šeimų.

1967 m. buvusioje dvaro teritorijoje įkurtas Dusetų valstybinis žirgynas (dabar UAB „Sartų žirgynas“), atkūrus nepriklausomybę įsikūrė kaimo turizmo „Lapėnų sodyba“.

Pliateriai XIX a. sukilimuose 
Iš Dusetų dvaro į 1830–1831 m. sukilimą būrius išvedė broliai Cezaris (1810–1869) ir Vladislovas (1808–1889) Pliateriai su pussesere Emilija Pliateryte (1806–1831). Nuslopinusi sukilimą caro valdžia iš Pliaterių Dusetas atėmė, sugriovė dvaro rūmus.

Nuorodos 
 Didžiadvario dvarvietė
 Jeronimas Girčys. Didžiadvaris, 2000.

Dusetos
Zarasų rajono dvarai
Seinų apskritis (Lietuva)

Apie dabartinę Lenkijos apskritį žr. Seinų apskritis;
 Apie Suvalkų gubernijos apskritį žr. Seinų ujezdas.

Seinų apskritis - 1919-1941 metais egzistavusi apskritis pietvakarių Lietuvoje. Apskritis įkurta 1919 m. iš šiaurės rytinės Seinų ujezdo dalies.

Istorija 
 
1919 m. padalinus Seinų ujezdą, dalis apskrities (ir Seinai) atiteko Lenkijai (įjungta į Suvalkų apskritį), o Lietuvai atitekusi dalis, nors ir netekusi administracinio centro, toliau buvo vadinama Seinų apskritimi, su centru Lazdijuose. Lietuva nepripažino šio padalinimo, kaip ir Vilniaus krašto okupacijos.

1941 m. liepos 17 d. Nacistinė Vokietija lietuvišką Seinų apskritį pervardijo į Lazdijų apskritį. Nuo 1944 m. Lenkijoje egzistuoja Seinų apskritis, kuri ribojasi su Lietuva. 1945 m. balandžio 14 d. buvusi Lietuvos Seinų apskritis oficialiai pervadinta Lazdijų apskritimi.

|-
| 1923   (išsamiau) || 1263 || 38.207 || 9 valsčiai: Būdviečio valsčius, Kapčiamiesčio valsčius, Kučiūnų valsčius, Lazdijų valsčius, Leipalingio valsčius, Punsko valsčius, Rudaminos valsčius, Šventežerio valsčius, Veisiejų valsčius ||
 4 miesteliai
 246 kaimai
 5 bažnytkaimiai
 64 dvarai ir palivarkai
 47 vienkiemiai
 2 kitos gyvenvietės
|-
| 1930 || 1169 || || 9 valsčiai ||
|-
| 1939 || 1249 || || 7 valsčiai ||
|-
| 1940 || || 48.577 || 7 valsčiai ||
|}

Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 38 207 žmonės:

 Lietuviai - 87,29% (33353);
 Žydai - 5,68% (2172);
 Lenkai - 4,42% (1689);
 Rusai - 1,76% (676);
 Vokiečiai - 0,44% (169);
 Baltarusiai - 0,15% (61);
 Kiti - 0,22% (87).

Valsčiai 
Apskrities valsčiai 1920–1941 m.:

Šaltiniai
Juodreliai

Juodreliai (arba Judreliai) – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Akmenės, greta Pakempinių.

Istorija 

XX a. pradžioje Juodrelių dvaras priklausė V. Zubovui.

Klykolių apylinkės Juodrelių kaimas 1977 m. kovo 30 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Akmenės rajono savivaldybės gyvenvietės
Intel Extreme Masters

Intel Extreme Masters (IEM) – kasmetinis elektroninio sporto pasaulio turnyras, kuriame žaidžiami StarCraft 2, Counter Strike ir League of Legends žaidimai. Organizuoja įmonė Turtle Entertainment, pagrindinis rėmėjas Intel. Iš viso yra įvykę penki turnyrai. Nuo 2010 m. iki 2011 m. finalai buvo rengiami CeBIT parodų centre Hanoveryje, Vokietijoje. Penktojo sezono finalai vyko 2011 m. kovo 1-5 dienomis, su 130 000 JAV dolerių priziniu fondu. Nuo 2012 m. finalai pradėti rengti Katovicuose Spodek arenoje, kuri talpina 11 500 žiūrovų (be papildomų vietų, kurios būna išdėliotos prie scenos).

Ankstesni finalai buvo žaidžiami Los Andžele, Čengdu ir Dubajuje. Pirmajame IEM sezone buvo žaidžiamas tik Counter Strike, vėliau žaidimų įvairovė didėjo. Ketvirtajame turnyre vyko ir Warcraft 3 turnyras, tačiau vėliau jo buvo atsisakyta.

Formatas 

Patekimui į finalą organizuojami kvalifikaciniai etapai pagal regionus: Šiaurės Amerika, Europa, Pietryčių Azija. Papildomai, kažkiek žaidėjų patenka su vardiniais pakvietimais. Pavyzdžiui, 2011 m. vardinius pakvietimus gavo korėjiečiai StarCraft2 žaidėjai Greg Fields (IdrA, pagal kilmę amerikietis), Jung Woo Seo (Ace), Park Hyun Woo (Squirtle) ir Jang Jae Ho (Moon).

Finaluose žaidėjai skirstomi į dvi grupes po šešis žmones. Pirmos trys vietos iš kiekvienos grupės išeina į atkrentamąsias varžybas; pirmoji vieta patenka tiesiai į pusfinalį, likusios dvi žaidžia tarpusavyje dėl patekimo į pusfinalį.

Nuorodos ir šaltiniai 

 Oficialus turnyro puslapis 
 News Blick IEM 2011 Finale

Elektroninis sportas
Lipniakas (Suvalkų valsčius)

Lipniakas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime yra Lipniako geležinkelio stotelė.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Geležinkelio ruožas

Suvalkų valsčius
Plocično Tartakas

Plocično Tartakas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Nuo 1661 m. Konstancja Betlerowa (Konstancija Betlerova) našlė užsienio samdinių kariuomenės vado Wodyńskich Betlerowa (Vodinsko Betlerovo) tapo kaimo apylinkių savininkė. Nuo tada pradėjo plėtoti dervos gavybą. 1668 m. po Konstancijos Betlerovos mirties kaimas atiteko Kamendulų vienuoliams. XIX a. pirmoje pusėje dar buvo išgaunama derva, kasamos akmens anglys, tačiau palaipsniui ši gavyba sunyko. Per Pirmąjį pasaulinį karą Vokiečiai kaime pastatė didelę lentpjūvę, kad galėtų kirsti aplinkinių miškų medieną. Medienai transportuoti nuo lentpjūvės pro miškus iki Zelvos buvo nutiestas siaurasis geležinkelis, šiuo metu tai yra tiesiog turistinė pramoga. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Suvalkų valsčius
Lietuvos liaudies partija

Lietuvos liaudies partija – Lietuvos politinė partija.

Istorija 

Įkurta 2009 m. gruodžio 5 d. kaip Lietuvos liaudies sąjūdis, tačiau Teisingumo ministerijai atsisakius registruoti, 2010 m. balandžio 20 d. įregistruota dabartiniu pavadinimu. Partiją įkūrė ir jai nuo įkūrimo vadovavo Kazimira Prunskienė. Dėl ištikusio insulto, ji kurį laiką nėjo pareigų, o laikinuoju partijos vadovu buvo paskirtas Rimantas Kumpis.

Nuo 2014 m. vasario iki 2015 m. kovo mėn. partijai vadovavo Andrius Šedžius. 2015 m. kovo mėn. partijos taryba pašalino Andrių Šedžių iš partijos.

Savivaldybių tarybų rinkimuose 2015 metais partija gavo dvi vietas Šiaulių miesto savivaldybės taryboje, dvi vietas – Kalvarijos, vieną – Jurbarko savivaldybėse.

2016 metų gegužės mėnesio 17 d. Lietuvos Nepriklausomybės Akto Signataras Rolandas Paulauskas priėmė Lietuvos Liaudies Partijos kvietimą kartu formuoti partijos sąrašą ir dalyvauti Seimo rinkimuose. Gegužės 23 d. tapo partijos nariu. Birželio 11 d. vykusiame partijos susirinkime beveik vienbalsiai išrinktas nauju partijos pirmininku.

2020 metų liepos 2 d. įvykusiame LLP Tarybos posėdyje vietoj atsistatydinusio laikinai ėjusio Partijos Pirmininko pareigas Vaidoto Prunskaus laikinai einančiu LLP Pirmininko pareigas išrinktas Tauras Jakelaitis. Tais pačiais metais pristatytas partijos manifestas ir ant kalno sušaukta taryba.

2021 metų gegužės 18 d. LRT tyrimo duomenimis partija minima kaip susijusi su Kremliumi.

Pirmininkai 

 Kazimira Danutė Prunskienė – 2010–2014 m.
 Andrius Šedžius – 2014–2015 m.
 Aras Sutkus – nuo 2015 m.
 Rolandas Paulauskas – 2016-2017 m.
Vaidotas Prunskus – 2017-2020 m.
Tauras Jakelaitis - nuo 2020 m. liepos 2 d.
 Iglijus Daugėla - nuo 2022. Kovo 19 d

Šaltiniai

Nuorodos 
 http://www.liaudiespartija.lt/ 

Lietuvos partijos
Tekiskiakas

Tekiskiakas (, ) arba Santjago Tekiskiakas (Santiago Tequixquiac) – miestas ir savivaldybė Meksikoje, Meksiko valstijos šiaurės rytuose, 84 km į šiaurę nuo Meksiko. Įsikūręs tarp Meksiko ir Meskitalio slėnių. Verčiamasi žemės ūkiu, prekyba. Yra Šv. Jokūbo bažnyčia, Šv. Juozapo koplyčia, daug kolonijinės architektūros pastatų.

Istorija 

Miesto pavadinimas nahuatlių kalba reiškia „karbonatingų vandenų vieta“. Otomiai miestą vadina Mbixe – tai reiškia „atvira loma“.

Vietovė gyvenama bent 12 tūkst. metų. Miestą per tą laiką valdė įvairios tautos – čičimekai, mištekai, toltekai, tepanekai, galiausiai – actekai. Actekų imperijoje Tekiskiakas priklausė Tepanekų rajonui ir mokėjo duoklę valdytojui Takubai. Ispanams užkariavus Meksiką, pradėta klinčių gavyba. XVI a. vid. pradėjo kurtis pranciškonai. XX a. pr. nutiestas drėkinamasis kanalas (jį kasant rastas labai senas kaulų raižinys), suklestėjo pulkos gamybos pramonė. Nuo XX a. vid. Tekiskiakas įeina į Meksiko aglomeraciją.

Meksikos miestai
Limario provincija

Limario provincija () – viena iš Čilės provincijų, sudarančių Kokimbo regioną. Administracinis centras – Ovaljė.

Geografija 
Provincija yra Kokimbo regiono centrinėje dalyje. Ji ribojasi:
 šiaurėje – su Elkio provincija (Kokimbo regionas)
 rytuose – su San Chuano provincija (Argentina)
 pietuose – su Čoapos provincija (Kokimbo regionas)
 vakaruose – su Ramiuoju vandenynu.

Administracinis suskirstymas 

Provinciją sudaro 5 komunos:
 Ovaljės komuna. Centras – Ovaljė
 Rio Urtado komuna. Centras – Rio Urtadas
 Monte Patrijos komuna. Centras – Monte Patrija
 Kombarbalos komuna. Centras – Kombarbala
 Punitakio komuna. Centras – Punitakis

Demografija 
2002 m. Nacionalinio statistikos instituto (INE) atlikto gyventojų surašymo duomenimis provincijos gyventojų sudėtis tokia:

Čilės provincijos
1991 m. Copa América

1991 m. Copa América – Copa América turnyras, 1991 m. liepos 8-21 d. vykęs Čilėje. Turnyre dalyvavo visos 10 CONMEBOL narių. Tai buvo paskutinis Copa América čempionatas į kurį nekviesta komadų iš kitų konfederacijų.

Čempionais tapo argentiniečiai, finaliniame etape užėmę 1-ąją vietą.

Stadionai 

Čempionato varžybos vyko 4 Čilės stadionuose.

Varžybos

A grupė 

  2 – 0 
  1 – 0 
  4 – 2 
  3 – 0 
  5 – 0 
  1 – 0 
  5 – 1 
  4 – 1 
  3 – 2 
  4 – 0

B grupė 

  1 – 0 
  1 – 1 
  1 – 1 
  2 – 1 
  0 – 0 
  1 – 1 
  4 – 0 
  2 – 0 
  3 – 1

Finalinė grupė 

  3 – 2 
  1 – 1 
  0 – 0 
  2 – 0 
  2 – 0 
  2 – 1

Įvarčių autoriai 

6 įvarčiai
  Gabriel Batistuta

5 įvarčiai
  Iván Zamorano

3 įvarčiai
  Branco
  Hugo Rubio
  Anthony de Avila
  Luis Monzón
  Peter Méndez

2 įvarčiai
  Claudio Caniggia
  Darío Franco
  Diego Simeone
  João Paulo
  Luiz Henrique
  Mazinho Oliveira
  Arnoldo Iguarán
  Álex Aguinaga
  Ney Avilés
  José del Solar
  Jorge Hirano
  Eugenio La Rosa

1 įvartis
  Leonardo Astrada
  Néstor Craviotto
  Claudio García
  Diego Latorre
  Erwin Sánchez
  Juan Suárez
  Marcio Santos
  Neto
  Renato
  Jorge Contreras
  Fabián Estay
  Jaime Vera
  Carlos Muñoz
  Erwin Ramírez
  José Cardozo
  Carlos Guirland
  Gustavo Neffa
  Vidal Sanabria
  Alfonso Yáñez
  Flavio Maestri
  Ramón Castro

Į savo vartus
  José del Solar
  Robert Cavallo

Nuorodos 
 RSSSF statistika

Copa América čempionatai
1991 sporte
Čilės futbolas
Petorkos provincija

Petorkos provincija () – viena iš Čilės provincijų, sudarančių Valparaiso regioną. Administracinis centras – La Ligva.

Geografija 
Provincija yra Kokimbo regiono centrinėje dalyje. Ji ribojasi:
 šiaurėje ir rytuose – su Čoapos provincija (Kokimbo regionas)
 pietryčiuose – su San Felipe de Akonkagvos provincija (Valparaiso regionas)
 pietuose – su Valparaiso provincija ir Kiljotos provincija (Valparaiso regionas)
 vakaruose – su Ramiuoju vandenynu.

Administracinis suskirstymas 

Provinciją sudaro 5 komunos:
 La Ligvos komuna. Centras – La Ligva
 Kabildo komuna. Centras – Kabildas
 Sapaljaro komuna. Centras – Sapaljaras
 Papudo komuna. Centras – Papudas
 Petorkos komuna. Centras – Petorka

Čilės provincijos
Zachiejus

Zachiejus (, Zakchaios, „Tyrasis“ arba „Teisingasis“, , aram. „Tasai, kurį Dievas atsimena“. ) – Jericho muitininkų viršininkas. Jis minimas Luko evangelijoje (Lk 19,1-10) kaip Jericho muitininkų viršininkas ir turtuolis, gyvenęs Jėzaus laikais. Miesto žmonės jį laikė nusidėjėliu – nesąžiningai elgėsi rinkdamas mokesčius, o nuolat liesdamas pagonių monetas, religiniu požiūriu buvo nešvarus.„Atvykęs į Jerichą, Jėzus ėjo per miestą. Ten buvo žmogus, vardu Zachiejus, muitininkų viršininkas ir turtuolis. Jis troško pamatyti Jėzų, koks jis esąs, bet negalėjo per minią, nes pats buvo žemo ūgio. Zachiejus užbėgo priekin ir įlipo į šilkmedį, kad galėtų jį pamatyti, nes jis turėjo tenai praeiti. Atėjęs į tą vietą ir pažvelgęs aukštyn, Jėzus tarė: „Zachiejau, greit lipk žemyn! Man reikia šiandien apsilankyti tavo namuose“. Šis skubiai nulipo ir su džiaugsmu priėmė jį. Tai matydami, visi murmėjo: „Pas nusidėjėlį nuėjo į svečius!“ O Zachiejus atsistojęs prabilo į Viešpatį: „Štai, Viešpatie, pusę savo turto atiduodu vargšams ir, jei ką nors nuskriaudžiau, grąžinsiu keturgubai“. Jėzus tarė: „Į šiuos namus šiandien atėjo išganymas, nes ir jis yra Abraomo palikuonis. Žmogaus Sūnus atėjo ieškoti ir gelbėti, kas buvo pražuvę“.“

I m. e. amžiuje Jerichas buvo turtingas ir svarbus miestas, įsikūręs Jordano upės slėnyje. Jis kontroliavo pagrindinius kelius, vedančius į Jeruzalę bei į rytinį Jordano upės krantą. Šalia miesto augo palmės bei plačiai žinomi balzaminiai medžiai (bosvelijos), kurių kvapas pripildydavo orą kelis kilometrus aplinkui. Ten augo ir evangelijoje minimas šilkmedis (sikomoras), kuris buvo atvežtas iš Egipto ir gerai pritapo šiltame Jericho, esančio 300 metrų žemiau jūros lygio, klimate. Ir šiuo metu Jeriche auga galingas šilkmedis, į kurį neva ir buvo įlipęs Zachiejus.

Yra kelios tolesnio Zachiejaus likimo versijos. Pasak Pseudo Klemenso, jis draugavo su šv. Petru, kuris Zachiejų paskyrė pirmuoju Cezarėjos vyskupu. Klemensas Aleksandrietis savo knygoje Stromata jį sutapatino su evangelistu Matu, kuris po Jėzaus įžengimo į dangų pakeitė Judą Iskariotą. Viduramžių legenda teigia, kad Jėzui išsiuntus apaštalus Dievo karalystės skelbti Zachiejus nuvyko į Galiją ir ten pasivadinęs Amaduru skelbė evangeliją Rokamadure, vėliau pavadintame jo vardu.

Išnašos

Nuorodos 
 Išganymas Zachiejaus namams. Bažnyčios žinios. 2001 m. spalio 11 d., Nr. 19. Homilijos
 Kun. Leszek Skalinski. Netradicinis Zachiejus 
 Sekmadienio Evangelija. Zachiejus iš Jericho, 2010 m. spalio 30 d.
 Vatikano radijas, XXXI eilinis sekmadienis, 2010 m. spalio 30 d.
 Kun. Vytenis Vaškelis. Į Visų Šventųjų džiaugsmą – pro adatos ausį. – XXI amžius, 2010 m. spalio 29 d., Nr. 79(1864)

Naujojo Testamento veikėjai
Alsunga

Alsunga () – gyvenvietė Latvijos vakaruose, istoriniame Kuršo regione, Kuldygos savivaldybėje. 684 gyventojai (2021 m.). Gyvena suitų katalikų bendruomenė.  

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėta 1230 m. Anksčiau vadinta Alšvanga. 2009–2021 m. buvo Alsungos savivaldybės administracinis centras.

Šaltiniai 

Latvijos gyvenvietės
Nematerialusis pasaulio paveldo sąrašas
1998 m. CONCACAF Aukso taurė

1998 m. CONCACAF Aukso taurė – ketvirtasis CONCACAF Aukso taurės turnyras, 1998 m. vasario 1-15 d. vykęs JAV. Turnyre dalyvavo 10 komandų: 9 iš CONCACAF zonos, ir 1 iš CONMEBOL (Brazilija).

Čempionais tapo meksikiečiai, finale 1-0 nugalėję JAV vienuolikę.

Stadionai 

Čempionato varžybos vyko 3 JAV stadionuose.

Varžybos

A grupė 

  0 – 0 
  0 – 0 
  1 – 1 
  0 – 4 
  2 – 3 
  2 – 0

B grupė 

  1 – 3 
  4 – 2 
  2 – 0

C grupė 

  3 – 0 
  7 – 2 
  2 – 1

Atkrintamosios varžybos

Rezultatyviausi žaidėjai 

4 įvarčiai
  Paulo Wanchope
  Luis Hernández
3 įvarčiai
  Romário
2 įvarčiai
  Élber

Nuorodos 
 RSSSF statistika

1998 sporte
CONCACAF Aukso taurė
Kilmesas

Kilmesas () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Buenos Airių aglomeracijoje, 17 km į pietryčius nuo Buenos Airių, šalia La Platos pakrantės. Partido centras. Pro miestą eina Buenos Airių-La Platos plentas bei geležinkelis.

Svarbus alaus pramonės centras (įmonė Cerveza Quilmes). Pagrindinėje miesto dalyje yra keletas prabangių prekybos centrų, tačiau greta La Platos esantys kvartalai skurdūs (villa miseria) ir dažnai nukenčia nuo potvynių.

Istorija 

Miesto pavadinimas kilęs nuo indėnų kilmesų, gyvenusių dabartinio Tukumano apylinkėse. XVII a. užkariavus jų žemes, kilmesai buvo iškeldinti prie Buenos Airių ir apgyvendinti misijoje. Misija įsteigta 1666 m. ir pavadinta Exaltación de la Santa Cruz de los Kilme. Tiesa, daug indėnų neįveikė 1000 km kelio pėsčiomis iš savo gimtinės. Misija palaipsniui buvo apleista ir virto miestu-vaiduokliu. 1818 m. miestas atkurtas ir pradėjo sparčiai plėstis keliantis imigrantams iš Europos. Kilmesas buvo vienas iš kandidatų į provincijos sostinę vykdant Buenos Airių federalizaciją, tačiau pasirinkta La Plata.

Sportas 

 Quilmes Atlético Club – futbolas

Buenos Airių provincijos miestai
Vasiluvka (Suvalkų apskritis)

Vasiluvka () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Račkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime yra Vasiluvkos geležinkelio stotelė.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Geležinkelio ruožas

Račkų valsčius
Minijos kraštovaizdžio draustinis

Minijos kraštovaizdžio draustinis yra Kretingos rajono savivaldybės Kartenos ir Kūlupėnų seniūnijose bei Plungės rajono savivaldybės Šateikių seniūnijoje, Salantų regioniniame parke. Plotas 1253,95 ha.

Saugo tarp Dyburių (Minijos gamtinio rezervato) ir Kartenos esančią vaizdingą, šaltiniuotų raguvų išraižytą erozinės kilmės Minijos slėnio atkarpą, unikalų erozinį Mišupės žemupio slėnį, Mišupės ir Minijos santaką, senslėnio ruožą su dabartine Minijos upės vaga, Minijos ir Salanto upių santaką, natūralius Minijos slėnio šlaitų miškus (ąžuolynus ir skroblynus) su gausiomis saugomų augalų (daugiamečių blizgių, meškinių česnakų, tuščiavidurių rūtenių) populiacijomis, natūralias salpines Minijos slėnio pievas su saugomų augalų (šalmuotųjų, vyriškųjų ir mažųjų gegužraibių, melsvųjų mėlitų) augavietėmis.

Draustinio teritorijoje yra Dauginčių, Dauginčių II, Sauserių, Martynaičių ir Gintarų piliakalniai, Prystovų piliakalnio vieta, Prystovų, Sauserių, Sakuočių ir Gintarų kapinynai, Cigonalių, Prystovų, Dauginčių, Sauserių (Grabšyčių), Sakuočių ir Gintarų senosios kapinės.

Nuotraukų galerija

Nuorodos 
Salantų regioninis parkas

Lietuvos kraštovaizdžio draustiniai
Plungės rajono saugomos teritorijos
Kretingos rajono saugomos teritorijos
Irena Matijošaitienė

Irena Matijošaitienė (1957 m. liepos 19 d. Dūkšte, Ignalinos rajonas – 2013 m. kovo 14 d. Kaune) – vadybininkė, Kauno miesto savivaldybės politinė veikėja, Kauno miesto Tarybos narė, viena turtingiausių moterų Lietuvoje (savaitraščio „Ekonomika.lt“ duomenimis, jos turtas vertinamas 200 mln. Lt).

Biografija 

1975 m. baigė Vilniaus Antakalnio vidurinę mokyklą, 1980 m. – Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą, geografė-sinoptikė.

UAB „Plungės kooperatinė prekyba“ reklamos vadovė; UAB „Vičiūnai“, vadybininkė.

Nuo 2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narė nuo koalicijos „Vieningas Kaunas“. 

Po patirtos kaukolės ir stuburo traumos 2013 m. kovo 14 d. mirė Kauno klinikose. Palaidota Petrašiūnų kapinėse.

Asmeninis gyvenimas 

Vyras Visvaldas Matijošaitis (g. 1957 m.), verslininkas, „Vičiūnų“ įmonių grupės steigėjas ir vadovas, Kauno politinis veikėjas, Miesto Tarybos narys. Sūnūs Šarūnas ir Dainius.

2010 m. kartu su profesionaliu atlikėju Ovidijumi Vyšniausku dalyvavo TV projekte „Žvaigždžių duetai 4“. Nors ir turėdamas žiūrovų palaikymą, duetas I. Matijošaitienės iniciatyva pasitraukė iš renginio pirma laiko.

Šaltiniai 

Lietuvos vadybininkai
Kauno politikai
Minijos gamtinis rezervatas

Minijos gamtinis rezervatas – gamtinis rezervatas Lietuvoje, Plungės rajono savivaldybės Šateikių seniūnijoje, Salantų regioniniame parke. Plotas 114,79 ha. Įsteigtas siekiant išsaugoti hidrografiniu ir biocenoziniu požiūriu vertingą Minijos kilpos ties Vaitkių ir Dyburių kaimais gamtinį kompleksą.

Gamtos vertybės  
Tai griežto režimo Salantų regioninio parko zona, kurioje draudžiama verstis bet kokia ūkine veikla, poilsiauti, net lankytis. 

Dyburių kilpoje Minijos upės nuolydis siekia 8 m. Čia yra 11 slenksčių, daug kaskadų bei rėvų. Krantai statūs, vaizdingi, su aukštomis atodangomis, virš upės iškyla iki 25–30 m aukščio. Siauriausioje kilpos vietoje yra vos 100 m pločio sausumos ruožas. Šlaitai apaugę plačialapių lapuočių medynais. Juose  peri žaliosios meletos, didieji dančiasnapiai, tulžiai. Gausu daugiamečių blizgių, porinių česnakų, įvairių orchidinių augalų. 

Rezervato teritorijoje yra Dyburių ir Bulikų kaimų senosios kapinės, kuriose stovi Žemaičių kraštui būdingi kryždirbystės statiniai.

Nuotraukų galerija

Nuorodos 
Salantų regioninis parkas

Lietuvos rezervatai
Plungės rajono saugomos teritorijos
Čarnė

Čarnė () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Pilypavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Šalia kaimo yra Čarnės ežeras.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pilypavo valsčius
Ūta (Pilypavo valsčius)

Ūta () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Pilypavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pilypavo valsčius
Kęstutis Bernatavičius

Kęstutis Bernatavičius (g. 1973 m. balandžio 21 d. Anykščiuose) – Lietuvos ir Alytaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1991 m. baigė Anykščių 3-ąją vidurinę mokyklą. 1991-1992 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete, 1992-1996 m. baigė Klaipėdos universitetą, įgijo sportinių šokių pedagogo-trenerio išsilavinimą.

Mokykliniais ir studijų metais sportininkas šokėjas, 1979-1991 m. šoko kolektyve „Verpetas“ (treneriai Stanislava Bilevičienė ir Juozas Pratkelis), 1992-1995 m. – ansamblyje „Žuvėdra“ (vadovai Ona Skaistutė Idzelevičienė ir Romaldas Idzelevičius). Su Lotynų Amerikos šokių ansambliu „Žuvėdra“ tapo pasaulio sportinių šokių čempionato bronzos medalininku (Vokietija, 1994 m.).

1995-1996 m. Klaipėdos sportinių šokių klubo „Gracija“ treneris, 1996-1997 m. Alytaus Panemunės vidurinės mokyklos šokių mokytojas, 1997-2003 m. Alytaus pradinės mokyklos-darželio „Sakalėlis“ choreografijos mokytojas, nuo 2002 m. Alytaus Šaltinių pagrindinės mokyklos šokių būrelio vadovas. 2004-2005 m. Alytaus kultūros ir komunikacijos centro vadybininkas. 1996 m. įkūrė Alytaus šokių studiją  „Alemana“, jos treneris ir pirmininkas.

Nuo 2008 m. Liberalų ir Centro sąjungos narys. Nuo 2011 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys. 

Nuo 2005 m. Alytaus miesto kultūros ir meno tarybos pirmininkas, Lietuvos sportinių šokių federacijos Vykdomojo komiteto narys. Nuo 2007 m. nacionalinės kategorijos sporto treneris. Lietuvos sportinių šokių federacijos respublikinės A kategorijos teisėjas, nuo 2007 m. tarptautinės kategorijos teisėjas.

Žmona Lilija Bernatavičienė (g. 1973 m.) – choreografė. Sūnus Ligitas Bernatavičius – sportinių šokių šokėjas, duktė Žymantė Bernatavičiūtė – sportinių šokių šokėja.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Alytaus šokių studija „Alemana“ 

Alytaus politikai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos sportinių šokių šokėjai
Lietuvos sportinių šokių treneriai
Lietuvos sportinių šokių teisėjai
Samarkando vilajetas

Samarkando vilajetas (), kitaip Samarkando sritis − Uzbekijos vilajetas, esantis šalies pietuose.

Vilajeto centras − Samarkandas (402 300 gyv. 2010 m.) Vilajeto plotas − 16 400 km², gyventojų skaičius − 2,8 mln. (2007 m.) 75 % gyventojų yra kaimo gyventojai.

Samarkando vilajetas yra antras Uzbekijoje savo ekonomine, moksline ir kultūrine reikšme po Taškento vilajeto. Dalis vilajeto architektūrinių paminklų yra Pasaulio paveldo objektai, jų dėka Samarkandas yra tarptautinio turizmo centras šalyje.

Istorija 
Samarkando sritis Uzbekijos TSR buvo įkurta 1925 m., o 1926 m. panaikintos visos Uzbekijos sritys. Vietoj Samarkando srities įkurta Samarkando apygarda. 1930 m. buvo panaikintos ir apygardos.
1938 m. sausio 15 d. vėl įkurta Samarkando sritis.
Vėliau Samarkando sritis imta vadinti vilajetu.

Geografija 
Samarkando sritis yra Uzbekistano centre, Zeravšano upės baseine.

Klimatas žemyninis, sausringas. Lygumose žiema švelni. Vidutinė sausio temperatūra šiaurėje – -2 °C, pietuose – 0 °C, kalnuose – -4,8 °C; vidutinė liepos temperatūra – +24–28 °C. Vakaruose iškrenta 100–200 mm kritulių, o kai kur kalnuose – virš 800 mm.

Ribos 
Su Samarkando vilajetu ribojasi:
 vakaruose ir šiaurėje − Navojo vilajetas,
 rytuose − Džizako vilajetas,
 pietryčiuose – Tadžikija
 pietuose − Kaškadarjos vilajetas,
 šiaurės vakaruose – Kaškadarjos vilajetas.

Administracinis suskirstymas 
Vilajeto centras − Samarkando miestas. Vilajete yra viso 4 srities pavaldumo miestai.

Chorezmo vilajetas suskirstytas į 14 kaimiškųjų rajonų tumanų (numeris lentelėje rodo rajono numerį žemėlapyje):

! Rajonas
! Nr.
! Centras
! Centropavadinimasuzbekiškai
|-----
| Akdarjos (Oqdaryo)
| 8
| Lajišas
| Loyish
|-----
| Bulunguro (Bulungʻur)
| 1
| Bulunguras
| Bulungʻur
|-----
| Džambajaus (Jomboy)
| 3
| Džambajus
| Jomboy
|-----
| Ištichano (Ishtixon)
| 2
| Ištichanas
| Ishtixon`
|-----
| Katakurgano (Kattaqoʻrgʻon)
| 4
| Paišanba
| Payshanba
|-----
| Košrabatas (Qoʻshrabot)
| 5
| Košrabatas
| Qoʻshrabot
|-----
| Narpajaus (Narpay)
| 6
| Aktašas
| Oqtosh
|-----
| Nurabado (Nurobod)
| 7
| Nurabadas
| Nurobod
|-----
| Pachtačio (Paxtachi)
| 9
| Zijadinas
| Ziyodin
|-----
| Pajaryko (Payariq)
| 10
| Pajarykas
| Payariq
|-----
| Pastdargomo (Pastdargʻom)
| 11
| Džuma
| Juma
|-----
| Samarkando (Samarqand)
| 12
| Gulabadas
| Gulobod
|-----
| Tailako (Toyloq)
| 13
| Tailakas
| Toyloq
|-----
| Urguto (Urgut)
| 14
| Urgutas
| Urgut
|}

Ekonomika 
Samarkando vilajete yra daug naudingųjų iškasenų, tarp jų marmuras, granitas, kalkakmenis, karbonatai, kreida.

Pagrindinės pramonės šakos – metalo pramonė (atsarginės automobilių ir žemės ūkio technikos dalys), maisto pramonė, tekstilė, keramika.

Pagrindinės žemės ūkio šakos – medvilnės ir grūdinių kultūrų auginimas, šilkininkystė, vyno gamyba.

Transportas 
Kelių ilgis vilajete:
 geležinkelių − apie 400 km,
 automobilių kelių − 4,1 tūkst. km kelių su kelio danga.
Samarkande veikia tarptautinis oro uostas.

Uzbekijos administraciniai vienetai
Sapotekai

Sapotekai − indėnų tauta, gyvenanti pietvakarių Meksikoje, daugiausia Oachakos valstijoje. Mažesnės bendruomenės yra Čiapaso, Gerero, Verakruso valstijose. Kalba otomangų kalbų šeimai priklausančiomis įvairiomis sapotekų kalbomis ir tarmėmis. 

Pavadinimas „sapotekai“ yra egzonimas, atėjęs iš nahuatlių kalbos žodžio tzapotēcah ir reiškiantis „sapotės krašto gyventojai“ (sapote actekai vadino įvairius vaisius). Patys sapotekai save vadina Be'ena'a − „žmonės“.

Istorija 

Sapotekų civilizacija iškilo VI a. pr. m. e. Oachakos slėnyje. Tuo metu slėnyje gyvavo 3 bendruomenės, kurios tarpusavyje konkuravo. Rasta to meto šventyklų liekanų bei žmonių aukojimą liudijančių radinių. Tarp 700 ir 500 m. pr. m. e. didžiausia slėnio gyvenvietė San Chosė Mogotė dėl nežinomų priežasčių neteko daug gyventojų, tačiau tuo pat metu iki tol niekam nepriklausiusiame slėnio centre iškilo nauja gyvenvietė Monte Albanas. Manoma, kad dauguma San Chosė Mogotės gyventojų būtent ir emigravo į Monte Albaną. V a. pr. m. e. susiformavo Sapotekų valstybė su centru Monte Albane ir pradėjo savo ekspansiją. II a. sapotekų valstybė driekėsi nuo Kiotepeko šiaurėje iki Oselotepeko ir Čiltepeko pietuose. Monte Albanas tapo didžiausiu miestu Meksikos kalnyno pietuose ir tokiu išsilaikė iki VIII a. Monte Albane rasti archeologiniai radiniai leidžia manyti, kad sapotekai vieni pirmųjų Mezoamerikoje sukūrė raštą. Sapotekų valstybė vėliau susidūrė su besiplečiančia actekų imperija: 1497−1502 m. Ahuisotlis pradėjo sapotekų užkariavimą, vėliau jį tęsė Montesuma II. Actekų imperija netrukus žlugo, bet 1522−1527 m. sapotekus užkariavo ispanai.

Kolonijiniais laikais daug sapotekų metizavosi ir didelė dalis šiuolaikinės meksikiečių visuomenės yra sapotekų kilmės. Iš sapotekų buvo kilęs ir pirmasis indėniškos kilmės prezidentas visoje Amerikoje − Benitas Chuaresas.

Etnologija 

Dabartiniai sapotekai skirstomi į 3 grupes: istmeños gyvena Tehuantepeko sąsmaukos pietuose, serranos gyvena Oachakos Siera Madrėje (šiauriniuose šlaituose), pietų sapotekai − pietiniuose šlaituose, o vidurio sapotekai − Oachakos slėnyje. Sapotekai verčiasi žemės ūkiu − augina kukurūzus, pupas, moliūgus, javus, cukranendres. Taip pat užsiima žvejyba, augina naminius gyvūnus (galvijus, paukščius, kiaules, arklius), užsiima amatais (odos apdirbimu, tekstile). Didelė dalis uždarbiauja plantacijose, yra emigravę į JAV. 

Gyvena padrikos struktūros, tankiai apgyvendintuose kaimuose. Gyvenamasis namas vienos patalpos, kvadratinis, pastatytas iš medžio arba molio, stogas keturšlaitis.          

Meksikos indėnai
Mezoamerikos tautos
Otomangai
Stasys Supranavičius

Stasys Supranavičius (g. 1956 m. rugsėjo 4 d. Olendernėje, Alytaus rajonas) – Lietuvos ir Alytaus rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1981 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius.

Alytaus rajono savivaldybės Žemės ūkio skyriaus vedėjas.

Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų (TS-LKD) narys. 2011 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys, mandato atsisakė. 

2017 m. vasario pabaigoje būdamas neblaivus sumušė 16 metų jaunesnę sugyventinę, po šio įvykio S. Supranavičiaus narystė TS-LKD sustabdyta.

Žmona Nijolė, vaikai Edvinas, Evelina.

Šaltiniai 

Alytaus rajono politikai
Lietuvos inžinieriai
Bučkai

Bučkai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Prieraslio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

Istorija 
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Prieraslio valsčius
Tampikas

Tampikas () – miestas šiaurės rytų Meksikoje, Tamaulipaso valstijoje, Meksikos įlankos pakrantėje, prie Panuko upės žiočių. Sudaro aglomeraciją su Siudad Madero ir Altamiros miestais.

Yra General Francisco Javier Mina tarptautinis oro uostas, svarbus jūrų uostas (svarbus naftos eksporto centras, taip pat eksportuojama mediena, sidabras, varis, vilna, kanapių pluoštas ir kt.). Tiesa, dauguma konteinerinių krovinių gabenami per Altamiros uostą. Svarbus naftos perdirbimo ir paskirstymo centras visoje Meksikoje.

Miestas turi centrinę aikštę, greta kurios – neoklasikinė rotušė, XIX a. Nekaltojo Prasidėjimo katedra. Senamiestyje daug Naujajam Orleanui būdingos architektūros pastatų.

Istorija 

Tampikas ispanų įkurtas 1823 m. ir pavadintas pagal XVI a. netoliese buvusią San Luis de Tampico pranciškonų misiją. Šis pavadinimas savo ruožtu kilo iš huastekų žodžio tam-piko, reikšiančio „ūdrų vieta“. 1829 m., jau Meksikai iškovojus nepriklausomybę, į Tampiką išsikėlė ispanų kariai iš Kubos, bet greitai buvo nugalėti. Tampikas įgijo didelę ekonominę svarbą XX a. pr. pradėjus vystyti naftos ir aviacijos pramonę.

Meksikos miestai
Zažečė

Zažečė () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Prieraslio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės rytus nuo Prieraslio, apie 26 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 133 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka upė Blindė.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Prieraslio valsčius
Lyra Jakulevičienė

Lyra Jakulevičienė (g. 1974 m. lapkričio 6 d. Vilniuje) – teisininkė, teisėtyrininkė tarptautinės ir ES teisės specialistė, Jungtinių Tautų ir ES ekspertė, Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorė, MRU Teisės mokyklos dekanė.

Biografija 
Mokėsi Vilniaus 48-oje vidurinėje mokykloje, vėliau – Vilniaus 62-oje (šiuo metu Vilniaus Gabijos gimnazija), 1991–1993 m. Kalbų ir komercijos mokykloje Vilniuje. 1992–1997 m. VU Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininkės kvalifikaciją. VU baigė doktorantūrą. 2001 m. gruodžio 19 d. VU apgynė daktaro disertaciją tema „Prieglobstis: valstybių tarptautiniai įsipareigojimai ir Europos Sąjungos teisė“, socialinių mokslų teisės krypties daktarė. 2008 m. MRU atliko habilitacijos procedūrą prieglobsčio teisės srityje. Stažavosi užsienyje įvairiose įstaigose (kaip Strasbūro tarptautinis lyginamosios teisės institutas (Prancūzija); Turku Åbo akademija (Suomija); San Remo Tarptautinis humanitarinės teisės institutas (Italija); Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių komisaro biuras Šiaurės ir Baltijos šalims (Švedija).

1997 m. Europos reikalų ministerijos Privatizavimo departamento specialistė.
Dirbo tarptautinėse organizacijose Lietuvoje ir užsienyje – Ukrainoje, Turkijoje, Švedijoje. 1997–2003 m. Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių reikalų komisaro biuro Lietuvoje patarėja, vėliau – atstovė Lietuvoje.
2001–2003 m. Lietuvos teisės universiteto Teisės fakulteto Tarptautinės teisės ir Europos Sąjungos teisės katedros lektorė. 2003 m. Tarpvalstybinio pasienio bendradarbiavimo proceso sekretoriato (Kijevas, Ukraina) vadovė; 2004–2005 m. Jungtinių Tautų vystymo programa, JT koordinatorės Lietuvoje (JTVP įgaliotosios atstovės) patarėja. 2006 - 2013 m. Jungtinių Tautų vystymo programos atstovė Lietuvoje. 

2004–2009 m. rugsėjo mėn. MRU Tarptautinės teisės katedros docentė, o nuo 2009 m. rugsėjo – profesorė. Nuo 2015 m. iki šiol - MRU teisės fakulteto (dabar - Mykolo Romerio teisės mokykla) dekanė.

Europos Sąjungos pabėgėlių teisės ekspertų akademinio tinklo „ODYSSEUS“ narė, Laisvo asmenų judėjimo Europos Sąjungoje Observatorijos (Nijmegeno Universitetas, Nyderlandai) ekspertė Lietuvos klausimams (nuo 2005 m.). 

Daugelio žmogaus teisių ir ES teisės, prieglobsčio teisės, pabėgėlių teisės šaltinių Lietuvoje autorė.

Ištekėjusi . Vyras Adrijus Jakulevičius, IT specialistas, informacinių technologijų bendrovės „Addendum Solutions“ gamybos direktorius. 

Moka anglų, rusų, prancūzų, tamilų kalbas.

Publikacijos 
 Daugiau kaip 40 publikacijų tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės klausimais autorė.
Metinio teisės pranešimo "Lietuvos teisė: esminiai pokyčiai" redaktorė.
"Lietuvos teisės šimtmetis: 1918-2018 m." redaktorė.

Apdovanojimai 
 Lietuvos mokslų akademijos apdovanojimas Jaunųjų mokslininkų kategorijoje už monografiją „Pabėgėlių teisė“ (2006 m. kovo 14 d.)

Šaltiniai

Nuorodos 

 Profesinė Lyros Jakulevičienės tinklavietė

Lietuvos teisėtyrininkai tarptautininkai
MRU dėstytojai
Lietuvos teisės pedagogai
Ginčų komisija prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos

Ginčų komisija prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos (GK prie SADM) – ginčų sprendimo institucija. Komisija sudaryta iš 7 narių, iš kurių vienas yra Komisijos pirmininkas (Klaudijus Stanionis, Socialinės apsaugos ir darbo viceministras).

Adresas: Gedimino pr. 60, Vilnius.

Veikla 
  
Komisija yra išankstinio ginčų nagrinėjimo ne teismo tvarka institucija, nagrinėjanti ginčus tarp asmens, pensiją ar išmoką mokančios institucijos ir Neįgalumo ir darbingumo nustatymo tarnybos prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos.
 
Vykdydama savo veiklą, Komisija vadovaujasi Lietuvos Respublikos Konstitucija, Lietuvos Respublikos neįgaliųjų socialinės integracijos įstatymu, taip pat kitais įstatymais, Socialinės apsaugos ir darbo ministro bei Sveikatos apsaugos ministro įsakymais, Ginčų komisijos nuostatais ir kitais teisės aktais.
 
Komisijos nariai, nagrinėdami skundus (prašymus), vadovaujasi pagarbos žmogaus teisėms, teisingumo, sąžiningumo ir protingumo principais.
 
Komisijai skundas dėl Neįgalumo ir darbingumo nustatymo tarnybos prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos sprendimo gali būti paduodamas ne vėliau kaip per 30 dienų nuo raštiško Tarnybos priimto sprendimo gavimo dienos.

Ginčų komisijos sprendimas gali būti skundžiamas Vilniaus apygardos administraciniam teismui per 20 dienų nuo jo gavimo dienos.

Nuorodos 
 Oficialus Ginčų komisijos prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos tinklalapis

Lietuvos institucijos
komisijos
Ginčų sprendimas
Lietuvos Respublikos socialinės apsaugos ir darbo ministerija
Lietuvos administracinio proceso teisė
socialinė teisė
sveikatos teisė
Vitalijus Gailius

Vitalijus Gailius (g. 1969 m. liepos 31 d.) – politikas, teisininkas, buvęs Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnybos prie VRM direktorius, vidaus tarnybos generolas, buvęs vyresnysis policijos komisaras.

Biografija 

1987 m. baigė Kriukų vidurinę mokyklą. 1994 m. baigė Lietuvos policijos akademijos teisininko specialybės pagrindines studijas, teisės bakalauras jam suteikta policijos ir vidaus reikalų įstaigų valdininko kvalifikacija.
2006 m. baigė Mykolo Romerio universiteto teisės ir policijos veiklos programos magistrantūros studijas, teisės magistras.

1990–2000 m. ėjo įvairias pareigas Joniškio rajono policijos komisariato viešosios ir kriminalinės policijos padaliniuose.
2000–2007 m. dirbo Panevėžio m. vyriausiojo policijos komisariato Kriminalinės policijos vyresniuoju komisaru, vėliau – vyriausiojo komisaro pavaduotoju.
2007–2010 m. dirbo Lietuvos kriminalinės policijos biuro viršininko pavaduotoju. Nuo 2010 m. liepos 14 d. paskirtas Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnybos prie VRM direktoriumi. 2011 m. spalio 26 d. ministro pirmininko potvarkiu V. Gailiui suteiktas vidaus tarnybos generolo laipsnis.

2012 m. vasario 15 d. ministro R. Palaičio įsakymu Vitalijus Gailius atleistas iš vadovo pareigų dėl galimo slaptos valstybinės informacijos nutekinimo tretiesiems asmenims, susijusiems su AB Bankas Snoras bankrotu. Ministras tokį sprendimą priėmė remdamasis iš Valstybės saugumo departamento (VSD) gauta pažyma apie nepalankų V. Gailiui tyrimą poligrafu. Seimo Antikorupcijos komisija aiškinosi, ar FNTT vadovai (taip pat ir V. Gailiaus pavaduotojas V. Giržadas) buvo atleisti teisėtai, tačiau vėliau paaiškėjo, kad tuo užsiimdama viršijo savo įgaliojimus. 

2012 m. kovo 27 d. pradėjo dirbti Vakarų laivų gamyklos įmonių grupės valdybos pirmininko vyriausiuoju patarėju verslo rizikų valdymo klausimais.

2012-2019 m. Seimo narys. Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.

Nuo 2019 m. – Joniškio rajono savivaldybės meras.

Apdovanojimai 

Už sąžiningą ir pavyzdingą tarnybą ne kartą skatintas. 1998 m. ir 2001 m. apdovanotas antrojo ir pirmojo laipsnių Vidaus reikalų ministerijos atminimo ženklais „Tėvynės labui“, 2003 m. – trečiojo laipsnio policijos pasižymėjimo ženklu „Angelas Sargas“, 2006 m. – vardiniu ginklu, 2007 m. – vardine dovana, 2009 m. – Lietuvos Respublikos Prezidentas apdovanojo ordinu „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.

Šaltiniai 

Seimo nariai
Lietuvos policijos komisarai
Lietuvos vidaus tarnybos generolai
Joniškio merai
Teisėjų padėjėjų asociacija

Teisėjų padėjėjų asociacija - teisėjų padėjėjus Lietuvoje vienijanti organizacija; asociacija.

Buveinė - Gedimino pr. 40/1, LT-01501 Vilnius.

Valdyba 
 TPA pirmininkas Darius Bolzanas  (Lietuvos apeliacinis teismas)
 TPA pirmininko pavaduotoja   Gintarė Daugėlaitė (Klaipėdos apygardos teismas)  
 Svajūnas Bliudsukis  (Mažeikių rajono apylinkės teismas)
 Virginijus Andrius Bukauskas  (Visagino rajono apylinkės teismas)
 Algirdas  Giedraitis(Kauno miesto apylinkės teismas)  
 Aušra  Juknaitė (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas) 
 Dovaras Nevardauskis  (Pasvalio rajono apylinkės teismas)  
 Dovilė Pangonytė  (Kauno miesto apylinkės teismas)  
 Virginijus Savickas  (Šiaulių miesto apylinkės teismas)  
 Manvydas Šivickas  (Pasvalio rajono apylinkės teismas)  
 Viktorija  Teišerskienė (Klaipėdos apygardos teismas), TPA atstovė spaudai
 Laura  Vilimavičiūtė (Klaipėdos apygardos teismas)  
 Birutė Vyšniauskaitė Atroškienė  (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas);

TPA valdybos sekretorė: Kristina Krickienė (Lietuvos apeliacinis teismas).

Nuorodos 
 Teisėjų padėjėjų asociacija

Lietuvos asociacijos
Lietuvos teisinės organizacijos
Lietuvos teismų sistema
Artūras Šajevičius

Artūras Šajevičius (g. 1955 m. gegužės 15 d. Anykščiuose) – Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1963–1971 m. mokėsi Anykščių Jono Biliūno vidurinėje mokykloje. 1972 m. baigė devintąją klasę Anykščių vakarinėje vidurinėje mokykloje. 1972–1974 m. toliau mokėsi Kaune, kur profesinėje technikos mokykloje baigė vidurinį mokslą ir įgijo šaltkalvio-remontininko specialybę.1971m. Anykščiuose įkūrė kolekcionierių klubą.1984 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą, dėstytojas-treneris.Studijuodamas treniravosi pas dziudo trenerį V.Techovą

1974–1975 m. dirbo Anykščių specializuotoje kilnojamoje mechanizuotoje kolonoje šaltkalviu-remontininku. 1975–1977 m. tarnavo kariniuose daliniuose Pavolgyje, buvo mokomojo aviacijos dalinio aviomechanikas, sporto salės prižiūrėtojas, aktyviai sportavo. Nuo 1977 m. buvo Anykščių melioracijos statybos montavimo valdybos sporto organizatorius.

Nuo 1991 m. įmonės „Akordas“ savininkas .Nuo 2000 m. Aikido klubo pirmininkas, treneris, šachmatų klubo ''Šešiasdešimt keturi'' pirminininkas.

Darbo partijos narys. Nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.  Nuo pat vaikystės vaidino teatre.Dalyvavo filmuojant filmus G.Lukšo ''Duburys'', V.VLandsbergio'' Kai aš buvau partizanas'' ir ''Trispalvis''. R.Marcinkaus ir S.Aškelavičiaus ''Traukinio apiplėšimas kurį įvykdė Saulius ir Paulius''.

Vaikai Dinas, Žanas, Arnas.

Šaltiniai 

Anykščių politikai
Lietuvos treneriai