joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sylvester Schlegel

Sylvester Schlegel (g. 1976 kovo 22) – švedų glamroko grupės The Ark būgnininkas.

Taip pat grojo roko grupėje The Tambureens. The Tambureens išleido du albumus. Grupė iširo 1999, o jos nariai prisijungė prie kitų grupių.
The Guild – dar viena grupė, kuriai priklauso Sylvester. Joje jis dainuoja ir yra The Guild lyderis.

Schlegel
Gabrielė Gailiūtė

Gabrielė Gailiūtė (g. 1982 m. liepos 17 d.) – Lietuvos vertėja.

1999 m. baigė Vilniaus jėzuitų gimnaziją, 2003 m. Vilniaus universitete įgijo anglų filologijos bakalauro, o 2005 m. – visuotinės literatūros magistro laipsnį.

Vertimai:
 David Crystal „Kalbos mirtis“ (Tyto alba, 2005),
 Thomas Pynchon „Skelbiamas nr. 49“ (Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2005),
 Nick Cave „Asilė, pamačiusi angelą“ (Tyto alba, 2007),
 Ronan Bennett „Tretieji sąmyšio metai“ (Tyto alba, 2007),
 Ali Smith „Pasaulio viešbutis“ (Baltos lankos, 2007),
 P. C. Cast & Kristin Cast „Pažymėtoji“ (Alma littera,2009),

G. Gailiūtė taip pat rašo straipsnius kultūros ir literatūros temomis.

Gailiūtė, Gabrielė
Čiornaja Padina

Čiornaja Padina (, ), vietos lietuviai vadina Černapadinė – kaimas Rusijoje, Saratovo sritis, Jeršovo rajonas, apie 50 km į pietus nuo Jeršovo, prie Malaja Uzenės upelio, apylinkės ir kolūkio centras.

Istorija 

Kaimą įkūrė 1863 m. sukilimo dalyvių tremtinių šeimos, iš įvairių Lietuvos vietų (Utena, Užpaliai, Dusetos, mažiau: Baisogala, Švenčionys, Vilkaviškis ir jų apylinkės) etapu atvarytos ir įkurdintos vadinamojoje Kazachų stepėje. Iš pradžių tremtiniai gyveno žeminėse, vėliau iš molingos žemės pasistatė trobesius, miško medžiagą ir geležį pirkdavo iš Pavolgio vokiečių. Didesnioji tremtinių dalis įsikūrė Čiorna Padinoje, iki Pirmojo pasaulinio karo čia buvo daugiau, kaip 100 lietuvių ūkių. Kiti įkurdinti 30 km nuo Čiorna Padinos, Talovkoje (apie 60 ūkių). Netrukus Čiorna Padinos lietuviai už 12 km įkūrė trečią kaimą – Litovką (25 ūkiai).

Derlingos žemės tremtiniams leista imti tiek, kiek sugebės apdirbti, todėl lietuviai čia įkūrė nemažai didelių ūkių, po 80-200 ha, daugelis darbams samdė vietinius rusus. 1870–1938 m. veikė lietuviška mokykla, dab. pagrindinė mokykla. Pirmieji mokytojai Pranciškus Varnas, nuo 1910 m. – Petras Kriščiukaitis, nuo 1915 m. – Ona Baukytė, nuo 1922 m. – Petras Šutas. Po 1917 m. spalio perversmo dalis Čiorna Padinos lietuvių žuvo Rusijos pilietiniame kare. 1920–1921 m. – 1/4 šeimų grįžo į Lietuvą; grįžti ragino iš Lietuvos nuvykusi delegacija. Per 1929–1930 m. prasidėjusią kolektyvizaciją apie 1/3 likusių lietuvių buvo ištremta arba sunaikinta kaip buožės, į jų vietą atkelta rusų ir kitų tautybių žmonių.

XIX a.-XX a. sandūroje pastatyta medinė katalikų bažnyčia, jai JAV lietuviai dovanojo vargonus. Joje kunigavo Valiulis, Jonas Strikas, Jeronimas Skirgaila.1934 m. bažnyčia paversta grūdų sandėliu, apie 1965 m. nugriauta.

1963 m. į Čiorna Padiną atvyko pirmoji lietuvių lingvistinė tautosakinė ekspedicija (Norbertas Vėlius tyrė vietos lietuvių tautosaką, Aloyzas Vidugiris – kalbą). 1988 m., 1989 m., 1990 m., 1991 m., 1994 m. ir 1997 m. vyko Lietuvos mokslo ir kultūros darbuotojų ekspedicijos. 

1963 m. kaime gyveno 40 lietuvių šeimų, apie 100 žmonių, 1994 m. buvo 24 lietuvių sodybos.

2004 m. J. Kazicko lėšomis kaime pastatyta koplyčia.

Žymūs žmonės 

Čiornaja Padinoje gimė verslininkas Juozas Kazickas.

Literatūra 
 Gražina Kadžytė. Volgos vanduo „Lietuvių tvenkiny”, Vilnius, 1995 m.
 Vytautas Indrašius „Lietuvybės židiniai Čiornaja Padinoje ir Talovkoje“ (Lietuvos aidas, 2014 03 03)
 Vytautas Indrašius. Išginti į užmarštį, (knyga apie 1863 m. sukilimo tremtinius nuo Dusetų ir Užpalių), Vilnius 2015 m. 430 psl. su iliustracijomis

Šaltiniai

Nuorodos 
 Apylinkių žemėlapis
 Apie pirmąją ekspediciją į Černapadinę

Saratovo srities gyvenvietės
Andoros futbolo taurė

Andoros futbolo taurė arba Copa Constitució – Andoros futbolo turnyras, vykstantis nuo 1990 metų. FIFA ir UEFA turnyrą pripažino tik nuo 1995 metų.

Finalai

Taip pat skaitykite

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė
 Foot.dk archyvas
 Soccerway.com

Andoros futbolo varžybos
UEFA šalių taurės
Čačanis

Čačanis (, ) – ugnikalnis Pietų Peru, Anduose, Arekipos departamente, aukščiausias iš trijų ugnikalnių, supančių Arekipą. Aukštis 6057 m.

Dėl sauso klimato, kalno viršūnėje nėra pastovių ledynų. Ugnikalnio veikla nėra žinoma. Čačanis – populiarus turistinis objektas, į kalno viršūnę rengiami žygiai. Ugnikalnio pavadinimas kečujų kalba reiškia „sijoną“ ir dažnai minimas vietinėse legendose.

Nuorodos 
 Čančani ugnikalnių duomenų bazėje

Peru ugnikalniai
Koropuna

Koropuna, Snieguotoji Koropuna (, ) – aukščiausias ir didžiausias Peru ugnikalnis. Stūkso šalies pietuose, Anduose, Arekipos departamente, 150 km į šiaurės vakarus nuo Arekipos. Aukštis 6337 m (kai kure šaltiniai pateikia 6425 m).

Koropuna – masyvus, ledynais padengtas kompleksinis stratovulkanas, iškilęs plynaukštėje. Užima 12 x 20 km teritoriją ir turi 6 viršūnes. Pastovi ledo kepurė užima 130 km² plotą.

Koropunos viršukalnėje rasta inkų kultūros tekstilės liekanų, taigi manoma, kad į kalną įkopta dar prieškolumbiniais laikais.

Nuorodos 
 Koropuna ugnikalnių duomenų bazėje

Peru ugnikalniai
Gaidžiai (Molėtai)

Gaidžiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Molėtų. 
Ribojasi su Anomislio ir Kėvelių kaimais.

Istorija 

1665 m. kaimas minimas Alantos bažnyčios metrikų knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Georgas Freidgeimas

Georgas Freidgeimas (g. 1987 m. rugpjūčio 10 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidėjo brolis Robertas Freidgeimas taip pat yra profesionalus futbolininkas.

Karjera 
Profesionalią karjerą pradėjo FC Vilniaus klube, vėliau epizodiškai žaidė Lenkijoje ŁKS Łódź ekipoje. Sugrįžęs į Lietuvą atstovavo FK Vėtros ir FK Šiaulių klubams, o 2011 m. pasirašė kontraktą su Vilniaus Žalgirio klubu.

2016 m. vasario pradžioje buvo paskolintas iki sezono pabaigos Kazachstano Pavlodaro „Irtyš“ klubui. 

2020 m. žaidė Vilniaus Vytis ekipoje, kuri rungtyniavo Pirmoje lygoje. 2020 m. rugsėjo mėn. pranešta, kad Georgas papildė BFA trenerių štabą.

Žaidimas rinktinėje 
2006 m. žaidė už Lietuvos U-19 rinktinę mačuose prieš Gruzijos U-19, Estijos U-19, Slovėnijos U-19. Atstovavo Lietuvos jaunimo iki 21 rinktinei Europos jaunimo iki 21 m. čempionato atrankos varžybose.
2012 m. birželio mėnesį debiutavo nacionalinėje rinktinėje Baltijos taurės rungtynėse su Estijos komanda.

Trenerio karjera 
2020 m. įgijo UEFA B trenerio licenciją.

Pasiekimai 
VMFD Žalgiris Vilnius
 LFF taurės laimėtojas (5) 2011–2012 m., 2012-2013 m.,2013-2014 m., 2014-2015 m., 2018 m.
 LFF Supertaurės laimėtojas (4) 2013 m., 2014 m., 2015 m., 2017 m.
 A Lygos laimėtojas (3) 2013 m., 2014 m., 2015 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Statistika www.futbolinis.lt

Freidgeimas, Georgas
Tirolis (žemė)

Tirolis () – Austrijos žemė. Sostinė – Insbrukas. Plotas – 12 640 km²; 746 tūkst. gyventojų (2017).

Didžiausi miestai 

Austrijos žemės
Floridsdorfer AC

Floridsdorfer Athletiksport-Club arba Vienos „FAC Wien“ – Austrijos futbolo klubas iš Floridsdorfo (Viena).

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1904 m. 1918 m. tapo Austrijos čempionais. Tai vienintelis jų čempionų titulas.

1937 m. klubas lankėsi Lietuvoje, kur pralaimėjo Kauno rinktinei 2:3, o su LFLS Kaunas ir Kovas Kaunas sužaidė 1:1. 

1940 m. klubas prisijungė Amateure Fiat Wien komandą. 2007 m. susijungė su komanda PSV Team für Wien.

Šiuo metu vadinasi Floridsdorfer AC.

Emblemos

Pasiekimai

Sezonai 

|}

|}

Treneriai
 K. Izdas, būsimasis Lietuvos rinktinės treneris

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Floridsdorf
SC Hakoah Wien

Vienos „Hakoah“ (žydiškai Hakoah – „jėga“) – Austrijos futbolo klubas iš Vienos.

Istorija 

Klubą 1909 m. Vienoje įkūrė žydai. 1928 m. jis žaidė draugiškas rungtynes su Kauno „Kovu“ ir netikėtai pralaimėjo 1:2. 1930 m. komanda vėl viešėjo Lietuvoje. 

Nacių laikais komanda buvo išformuota, po karo 1945 m. vėl susikūrė. Šiuo metu futbolo komandos klubas neturi.

Pasiekimai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė

Hakoah
Mindelas

Mindelas () – miestas Žaliajame Kyšulyje, šiaurinėje San Visentės salos dalyje. 70,6 tūkst. gyventojų (2007; antrasis pagal dydį šalyje). Miestą supa kalnai. Parapijos centras. Išvystyta žvejybos, laivybos, turizmo pramonė, gausu viešbučių, restoranų. Gubernatoriaus rūmai, rotušė, amatų muziejus, mokykla. Yra oro uostas.

Istorija 

XIX amžiuje čia buvo angliakasybos taškas; anglis garlaiviais buvo eksportuojama į daugelį žemynų. 1885 m. pro Mindelą nutiestas pirmasis transatlantinis kabelis, dėl to 1912 m. įgijo pasaulinę svarbą.

Žaliojo Kyšulio miestai
Sidade Velja

Sidade Velja () – miestas Žaliajame Kyšulyje, Santjago saloje, Santjago Ribeira Grandės savivaldybėje, 15 km nuo Prajos. 2,3 tūkst. gyventojų. Žvejyba, auginamos cukranendrės, kokosai, mangai.

Istorija 

Miestą Ribeira Grandės pavadinimu 1462 m. įkūrė portugalų keliautojas António da Noli. Tai buvo pirmasis europiečių įkurtas miestas tropikuose. 1466 m. Sidade Velja tapo svarbiu vergų prekybos centru tarp Gvinėjos ir Europos, o vėliau – Amerikos. 1533 m. įkurta vyskupija, o 1585 m. suteiktas miesto statusas. Po metų Sidadi Velją užpuolė Frensio Dreiko vadovaujami piratai. 1712 m. miestą sugriovė prancūzai, todėl sostinė perkelta į Prają.

Žaliojo Kyšulio miestai
Tarafalis

Tarafalis () – miestas ir savivaldybė Žaliojo Kyšulio salose, Santjago salos šiaurėje, 75 km nuo Prajos. 18 tūkst. gyventojų. Žvejybinis uostas prie Atlanto vandenyno. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu. Yra kelios mokyklos, bažnyčios.

Žaliojo Kyšulio miestai
Žaliojo Kyšulio savivaldybės
San Migelis (Žaliasis Kyšulys)

San Migelis () arba San Migelio Vila da Kaljeta (Vila da Calheta de São Miguel) – miestas ir savivaldybė Žaliojo Kyšulio salose, Santjago salos šiaurėje, 60 km nuo Prajos. 16,1 tūkst. gyventojų. Per miestą eina Prajos-Tarafalio kelias.

Žaliojo Kyšulio miestai
Žaliojo Kyšulio savivaldybės
San Salvador do Mundas

San Salvador do Mundas () – gyvenvietė ir savivaldybė Žaliojo Kyšulio salose, Santjago salos vakaruose. Savivaldybė sudaryta 2005 m. atskyrus nuo Santa Katarinos.

Žaliojo Kyšulio miestai
Žaliojo Kyšulio savivaldybės
Santa Kruso savivaldybė

Santa Kruso savivaldybė () – savivaldybė Žaliojo Kyšulio salose, Santjago salos centre, 40 km nuo Prajos. Administracinis centras – Vila di Pedra Badežu (Vila de Pedra Badejo) gyenvietė.

Sudaryta 1971 m. 1998 m. nuo Santa Kruso atsiskyrė San Lourenso dos Organjošo savivaldybė.

Žaliojo Kyšulio savivaldybės
San Domingosas

San Domingosas () – miestas ir savivaldybė Žaliojo Kyšulio salose, Santjago salos pietuose, netoli Prajos. 13 tūkst. gyventojų. Žvejybinis uostas prie Atlanto vandenyno. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu.

Žaliojo Kyšulio miestai
Žaliojo Kyšulio savivaldybės
Santa Katarinos savivaldybė (Santjagas)

Santa Katarinos savivaldybė () – savivaldybė Žaliojo Kyšulio salose, Santjago salos vakaruose. Centras – Asomada. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu, prekyba, žvejyba.

Žaliojo Kyšulio savivaldybės
San Lorenso dos Organjoso savivaldybė

San Lorenso dos Organjoso savivaldybė () – savivaldybė Žaliojo Kyšulio salose, Santjago saloje. Sudaryta 1998 m. atskyrus nuo Santa Kruso savivaldybės.

Žaliojo Kyšulio savivaldybės
Majo sala

Majo sala () – sala Žaliojo Kyšulio respublikoje, Pavėjinių salų grupėje, ­­­~40 km į rytus nuo Santjago. Plotas 269 km². Sala vulkaninės kilmės, aukščiausia vieta – Monte Penoso kalnas (436 m). Druskos gavyba, žemdirbystė, gyvulininkystė. Majo saloje yra miškų. Sala sudaro Majo savivaldybę. Didžiausias miestas – Vila du Majas.

Žaliojo Kyšulio salos
Žaliojo Kyšulio savivaldybės
Krištolinė naktis

Krištolinė naktis () – pogromas 1938 m. lapkričio 9-10 d. naktimis, kai Vokietijos naciai planingai puolė žydus ir naikino bei grobė jų turtą. Ironiškas pavadinimas prigijo dėl rytą po pogromo gatvėse likusių sudaužytų žydų krautuvių vitrinų stiklo šukių.

Krištolinės nakties pretekstu tapo Paryžiuje jauno Vokietijos žydo H. Grynszpano, nepatenkinto, kad SS iškeldino jo tėvus į Lenkiją, pasikėsinimas prieš Vokietijos diplomatą E. vom Rathą. Adolfui Hitleriui pritarus dvi paras hitlerjugendas, SA ir SS siaubė bei degino žydų namus, parduotuves, sinagogas, ligonines, mokyklas. 91 žydas buvo užmuštas, šimtai sužeista, per 30 000 suimta ir išsiųsta į koncentracijos stovyklas (per tris mėn., iki buvo paleisti, 2000–2500 jų mirė). Po Krištolinės nakties žydai dar turėjo sumokėti 1 mlrd. reichsmarkių baudą (draudimo kompanijoms įstatymu uždrausta kompensuoti žydams prarastą turtą), be to, buvo konfiskuota 20 % kiekvieno žydo nuosavybės. 1938 m. lapkričio 15 d. žydų vaikams uždrausta lankyti Vokietijos mokyklas.

Krištolinė naktis tapo Trečiojo Reicho žydų naikinimo politikos pradžia.

Šaltiniai 

Trečiasis reichas
Idrisas ibn Abdula

Idris I (arba Idris ibn Abdullah  m. 791 m., palaidotas Mulaj Idrise) – pirmasis Idrisidų dinastijos valdovas, valdęs nuo 788 m. iki 791 m. 
Jo sukurta dinastija atnešė islamą į Maroką.

Istorija 
Idris I buvo kalifo Ali ir jo žmonos Fatimos, pranašo Mahometo dukros, sūnaus Hasano ibn Ali proanūkas. Jis 786 m. pabėgo nuo Abasidų persekiojimo į Šiaurės Afriką (dabartinę Maroko teritoriją), kur įkūrė Idrisidų dinastiją.

Pradžioje, netoli Romos imperijos miesto Volubilio, ant Zarhon kalvos, jis įkūrė Mulaj Idriso miestą. Vėliau jis įkūrė Feso miestą ir jo sūnus Idris II pavertė šį miestą Idrisidų dinastijos sostine.

Pirmiausia Idris I užkariavo nedidelę šiaurės Maroko teritoriją ir jį pripažino berberų genties vadas Avraba (Awraba). Šis įvykis laikomas šalies suvienijimo, Idrisidų dinastijos pradžios, Maroko valstybės – antros musulmonų valstybės po Al Andalų (dabartinėje Ispanijoje), kurie buvo nutraukę ryšius su Abasidais iš Bagdado, atsiradimu.
789 m. Idris I prie savo karalystės prijungė Tlemseną. Tai supykdė Abasidų kalifą Harūną ar Rašidą (Harun al-Rashid), kuris pasiuntė emisarą Al-Chamakhą, kad nunuodytų Idrisą I. Idris I mirė 791 m. ir palaidotas Mulaj Idrise.

Nuorodos 
 Musulmonų vadovai

Išnašos 

Idrisidai
Ektopinis nėštumas

Ektopinis nėštumas – nėštumo komplikacija, kai apvaisinta kiaušialąstė įsitvirtina ne gimdos sienelėje, bet kuriame nors kitame audinyje. Daugelis ektopinių nėštumų (apie 98 %) susidaro kiaušintakyje, nors galimi taip pat gimdos kaklelyje, kiaušidėje, pilvo ertmėje (gemalo išskiriami fermentai leidžia jam įsitvirtinti įvairiuose audiniuose). Ektopinis nėštumas pasitaiko apytiksliai viename iš šimto nėštumų.

Įprastame nėštume, apvaisintas kiaušinėlis patenka į gimdą ir įsitvirtina gimdos gleivinėje, kur jam pakanka erdvės augti. Tuo tarpu ektopinio nėštumo metu, gemalas įlenda giliai į, dažniausiai kiaušintakio, sienelę, kas neretai sužaloja kraujagysles ir gali sukelti kraujavimą. Kraujavimas savo ruožtu išmeta gemalą iš kiaušintakio ir įvyksta kiaušintakinis abortas, neretai moterų palaikomas persileidimu.

Ektopinio nėštumo metu uždegimas nekyla, skausmą sukelia prostaglandinų išsiskyrimas implantacijos vietoje bei pilvaplėvės ertmėje atsiradęs kraujas. Kartais kraujavimas gali būti labai stiprus ir kelti pavojų moters gyvybei. Tokia situacija dažnai pasitaiko uždelsus diagnozę, tačiau kartais, ypač jei gemalas įsitvirtina prieš pat įėjimą į gimdą, gali būti pažeidžiama gretimais esanti arterija (angl. Sampson artery), dėl ko stiprus kraujavimas prasideda anksčiau nei paprastai.

Negydant, apie pusė ektopinių nėštumų užsibaigia savaime kiaušintakiniu abortu. Tais atvejais, kai plyšta kiaušintakis arba yra tokia grėsmė, atliekama operacija (pašalinamas gemalas, kartais su pažeista kiaušintakio dalimi).

Priežastys 

Ektopinio nėštumo priežastys nėra žinomos. Po apvaisinimo kiaušinėlis užtrunka apie devynias paras judėdamas kiaušintakiu link gimdos ertmės, ir įsitvirtina toje vietoje, kurią praėjus šiam laikotarpiui būna pasiekęs.

Kiaušintakių vidinių blakstienėlių pažeidimai, kiaušintakių užsikimšimas dažnai siejamas su ektopiniu nėštumu, nes blakstienėlės padeda kiaušinėliui judėti link gimdos. EKtopinis nėštumas dažnai pasitaiko moterims su dubens uždegimine liga. Ektopinių nėštumų retkarčiais pasitaiko apvaisinimų in vitro atvejais; šis apvaisinimo būdas taikomas ir moterims su pažeistais kiaušintakiais, tokiais atvejais siejama su didele ektopinio nėštumo rizika.

Ektopinis nėštumas yra pasitaikęs moterims, kurioms buvo atlikta histerektomija (gimdos pašalinimas) – gemalas tais atvejais įsitvirtina pilvo ertmėje.

Manoma, kad ektopinio nėštumo rizika didėja su amžiumi, didesnė rizika rūkančioms, taip pat riziką tris kartus padidina estrogeninio vaisto dietilstilbestrolio vartojimas.

Klinika 
Dažniausiai pasitaikantys simptomai: amenoreja (mėnesinių nebuvimas), kraujavimas iš makšties, skausmas apatinėje pilvo dalyje. Jeigu ektopinio nėštumo metu plyšta kiaušintakis, pasireiškia staigus skausmas pilvo apačioje, pykinimas vėmimas, pilvaplėvės dirginimo reiškiniai, nukraujavimo požymiai - tachikardija, kraujospudžio sumažėjimas, samonės sutrikimas.

Komplikacijos 
Dažniausia komplikacija - plyšimo sukeltas vidinis kraujavimas. Mirties atvejai reti. Praeityje turėjusioms ektopinį nėštumą moterims nevaisingumas pasitaiko 10 - 15 % atvejų.

Patologija
Bagužiškiai

Bagužiškiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Ukmergės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Baravykai (Ukmergė)

Baravykai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Laičių.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Bieriai

Bieriai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Laičių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Biliūnai (Ukmergė)

Biliūnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Ukmergės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Buzai

Buzai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 1 km nuo Laičių.

Istorija

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Buzuose gimė teatro ir kino aktorius Algirdas Vrubliauskas (1931–2010).

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Janušiškis

Janušiškis – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 11 km nuo Ukmergės, prie kelio į Molėtus. Autobusų stotelė.

Istorija

Kadaise netoli kaimo buvo nedidelis Mašnių dvaras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Mielionys

Mielionys – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje. Stūkso Mielionių akmuo su „dubeniu“ (archeologijos paminklas).

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaisgėliškis (Pivonija)

Vaisgėliškis – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Ukmergės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaiteliškiai

Vaiteliškiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 10 km nuo Ukmergės.

Yra netoliese Žirnajų ežero. Gretimi kaimai – Gailiūnai, Gegžnai.

Kaime palaidotas iš šio kaimo kilęs per nepriklausomybės kovas 1920 m. Motiejūnų kaime žuvęs kp. eil. Romualdas Krūminas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Varžos

Varžos – gatvinis kaimas Ukmergės rajono savivaldybės šiaurės vakaruose. Stovi kryžius partizanams.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Tabakas

Tabakas – iš tabako genties augalų lapų gaunamas agrikultūrinis produktas. Šie augalai Amerikoje auga maždaug nuo 6000 m. pr. m. e., o tabakas vietinių gyventojų pradėtas naudoti maždaug nuo 3000 m. pr. m. e., konkrečiai rūkymui – apytiksliai nuo 2000 m. pr. m. e.

Tabakas rūkomas cigarų, cigarečių, cigarilių pavidale, taip pat pypkėse, kaljanu, bongu ar kt. Būna taip pat ir kramtomasis tabakas bei uostomasis tabakas. Tabake yra alkaloido nikotino, kuris yra stiprus neurotoksinas, ypač kenksmingas vabzdžiams.

Dėl žalos sveikatai ir sukeliamos stiprios priklausomybės daugumoje šalių tabako gaminių vartojimas ribojamas, nustatant minimalų leistiną amžių. Taip pat daug kur tabako produktų gamintojai privalo ant jų pakuočių, ar šalia reklamų įdėti perspėjimus apie žalą sveikatai. Lietuvoje nuo 2007 m. pradžios įvestas draudimas rūkyti restoranuose, kavinėse, baruose, kitose viešojo maitinimo įstaigose, klubuose, diskotekose, išskyrus specialiai įrengtus cigarų ar pypkių klubus.

Gamyba

Šaltiniai 

Tabakas
Ugnikalnių slėnis

Ugnikalnių slėnis () arba Andavos-Orkopampos vulkaninis laukas – vulkaninis laukas (matmenys 60 × 60 km), plytintis Peru pietuose, Arekipos departamente. Plyti Andų kalnuose, prie Andavos upės. Sudaro daugiausia andezitinės uolienos. Ugnikalnių slėnis – populiarus turistinis objektas.

Ugnikalniai 
 Volcan Misahuana Mauras – 4 713 m
 Cerro Puma Ranga – 4 653 m
 Cerro Sayhua – 4 650 m
 Cerro Pichihua – 4 650 m
 Cerro Jajarana – 4 600 m
 Volcan Yana Mauras – 4 588 m
 Volcan Pabellon Mauras- 4 507 m
 Volcan Challhue Mauras – 4 319 m
 Cerro Pucu Mauras – 4 287 m
 Cerro Mauras – 4 250 m
 Loma Achacara – 4 150 m
 Cerro Tischo – 3 900 m
 Cerro Yanamauras – 3 775 m
 Volcan Jenchana – 3 550 m
 Volcan Jechapita – 3 350 m
 Volcanes Chilcayoc – 3 300 m
 Volcan Chilcayoc Grande – 3 150 m

Nuorodos 
 Ugnikalnių duomenų bazė

Peru ugnikalniai
Dvišakė padraika

Dvišakė padraika (, ) pataisinių (Lycopodopsida) šeimos, padraikų (Diphasiastrum) genties augalas.

Stiebas požeminis arba antžeminis, gulsčias, iki 100 cm ilgio, su daugeliu ryškiai žalių, iki 20 cm ilgio šakelių, sudarančių piltuvišką puokštę. Lapai smulkūs, iki 4 mm ilgio, lancetiški, prigludę prie šakelių. Varputės iki 2,5 cm ilgio, ant ilgų (iki 12 cm ilgio) varpkočių. sporifikuoja birželio – rugsėjo mėn.

Auga sausuose miškuose, išretėjusiuose pušynuose.

Sporos renkamos varputėms pageltus. Jų cheminė sudėtis panaši į pataiso šarkakojo.

Žolė nuodinga. Augalas dekoratyvus, dažinis.

Pataisiniai
Vaistiniai augalai
Nuodingieji augalai
Barai

Barai  – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, Siesikų seniūnijoje, 1,5 km į pietus nuo Siesikų, prie kelio .

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Belazariškiai

Belazariškiai  – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3,5 km į pietus nuo Siesikų, šalia Armonos aukštupio. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą eina kelias , atsišakoja keliukas į Tarakus. Yra dvaro sodybos liekanos.

Istorija 
Belazariškių kaimo pavadinimas kilęs iš svetimkilmio asmenvardžio Belazaras.

Iki 1954 m. buvo Belazariškių apylinkės centras. TSRS laikais kaime veikė mokykla, mašinų-traktorių kiemas. Belazariškiuose nuo 1918 m. veikė pradinė mokykla, nuo 1955 m. – biblioteka.

Gyventojai 

Belazariškiuose 1900 m. gimė Lietuvos skulptorius, archeologas Pranas Baleniūnas.

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Gružos

Gružos – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 10 km nuo Siesikų.

Gružose 1934 m. prie mokyklos, kelių sankryžoje, buvo pastatytas paminklas Kristaus stovyla (dar vadinamas Laiminantis Kristus).

Istorija 
Gružų kaimo pavadinimas kilęs iš asmenvardžių Gruža, Gruželė, kuriems pradžią galėjo duoti būdvardis „gružas“ ('trumpas, nugraužtas'). [6].

1928–1970 metais Gružose veikė pradinė mokykla.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Marašuvka

Marašuvka – buvęs kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Siesikų, į šiaurę nuo Reniūnų.

Istorija

Panaikintas 2014 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Mikėnai (Ukmergė)

Mikėnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 14 km į šiaurės rytus nuo Siesikų, šalia Taujėnų miškų ir Strauzgėlės upelio. Prie kaimo plyti Mikėnų pelkė, užimanti 890 ha plotą. Praeina vieškelis , atsišakoja keliukas į Kiškeliškį. Stovi kaimo kryžius, apleista parduotuvė.

Istorija 
Mikėnų kaimo pavadinimas kilęs iš asmenvardžio Mikėnas, seniau reiškusio „Miko šeimynai priklausantis asmuo“, kuriame slypi hebrajų kilmės krikštavardžio Mykolas liaudinis variantas Mikas.

1970–1976 metais kaime veikė biblioteka. 2009 m., po ilgos pertraukos, pradėtas eksploatuoti Mikėnų durpynas, kur gaminamos durpės, skirtos kurui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Miliūnai (Ukmergė)

Miliūnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Siesikų, prie Drungės upelio. Yra vandens bokštas, autobusų stotelė. Pietiniu pakraščiu eina kelias .

Šalia kaimo pastatytas kryžius buvusiame Biržytės miškelyje žuvusių partizanų Vytauto Gleiznio, Igno Grigo, Antano Kibarto, Adolfo, Algirdo ir Juozo Maskoliūnų atminimui.

Istorija 
Miliūnų kaimo pavadinimas kilęs iš buvusio tėvavardžio Miliūnas (Milio ar Miliaus sūnus), padarytas greičiausiai iš dėmens Mil-. Jis siejamas su veiksmažodžiu pa-mil-ti.

Gyventojai 

 Žymūs žmonės
 Miliūnų kaime gimė lietuvių kompozitorius Osvaldas Balakauskas (1937 m.).

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Šiliūnai

Apie kaimą Jonavos rajone žr. Šiliūnai (Jonava).

Šiliūnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Paobelio. Nuo 1943 m. Šiliūnų mokyklos mokytoja dirbo Marija Kinertaitė – Laugalienė. Pokario kovos, vykusios Šiliūnuose aprašomos jos knygoje „Jaunystė ir rezistencija“.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Šinkūnai

Šinkūnai  – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, Siesikų seniūnijoje, 5 km į šiaurės rytus nuo Siesikų, Šinkūnų ežero (Ilgajo) pakrantėje. Pro kaimą eina kelias . Pietinėse apylinkėse teka Armona, Drungė, Kliepšė, yra užakęs Armonos ežerėlis, tolėliau – Kryto ežeras su pelke ir Siesikų ežeras. Rytuose yra pažeistas Šinkūnų piliakalnis (amžius: I t-metis – II t-mečio pr., XVII–XVIII a.), buvęs Šinkūnų malūnas. Rytuose siekia Seveikių mišką ir Strauzgėlės upelį. Šalia kelio stovi du mediniai kryžiai.

Kaimo turizmo sodyba „Ilgajis“.

Istorija 
Šinkūnų kaimo pavadinimas kilęs iš asmenvardžio – buvusio tėvavardžio Šinkūnas (Šinkaus sūnus). Asmenvardis Šinkus yra krikštavardžio Simonas liaudinis variantas (< iš hebrajiško vardo Šim’on – „Dievas išklausė“).

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Šarūnas Kudžmauskas

Šarūnas Jonas Kudžmauskas (1943 m. gegužės 6 d. Tytuvėnuose – 2006 m. gruodžio 16 d. Vilniuje) – lietuvių fizikas.

Biografija 
 1949–1960 m. mokėsi Kybartų vidurinėje mokykloje (dabar Kybartų Kristijono Donelaičio gimnazija).
 1960–1965 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultete (baigimo diplomas su pagyrimu).
 1971 m. apgynė fizikos matematikos mokslų kandidato disertaciją Vilniaus universitete.
 1977 m. suteiktas Vyresniojo mokslinio bendradarbio vardas.
 1993 m. – LR daktaro diplomas, gamtos mokslų daktaro laipsnis – nostrifikuota fizikos matematikos mokslų kandidato disertacija.

Dirbo teorinės fizikos srityje, skelbė mokslinius straipsnius. Labiausiai įvertintas jo indėlis, kuriant tunelinių šuolių, stimuliuotų gardelės virpesiais (fononais) teoriją.

Nuorodos 
 "Kudžmausko teorija ir formulė"
https://www.researchgate.net/publication/331174997_Kudzmauskas_theory_and_formula 

Kudžmauskas, Šarūnas
Kazimierava (Ukmergė)

Kazimierava – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybės pietryčiuose, 3 km į pietryčius nuo Liaušių, netoli kelio Šešuoliai–Želva. Įkurtas partizanų parkas.

Istorija 
Kazimieravoje žuvo Didžiosios kovos apygardos „Plieno“ ir „Voldemaro“ būrių Lietuvos partizanai. 1945 m. NKVD nustačiusi, kad veikia jungtinis šių partizanų būrys, suorganizavo grupės paieškas. Operatyvinė-karinė grupė 1946 m. sausio 22 d. susikovė su partizanų būriu. 14 žuvusių partizanų kūnai buvo atvežti į Želvą, išniekinti miesto aikštėje ir užkasti buvusiose Želvos žvyrduobėse, dar 12 kūnų rasta sudegusiuose pastatuose.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kertušas (Ukmergė)

Kertušas – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, prie Kertušo ežero.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Mateikiškiai

Mateikiškiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Želvos, prie kelio  ir Želvos upelio.

Mateikiškiai yra senas Želvos parapijos ir valsčiaus kaimas, dabar – Šešuolių seniūnijos. Čia stūkso Mateikiškių piliakalnis, kuris vadinamas Majako kalnu. Taip pat, kurio papėdėje 2007 m. pastatytas kryžius.

1915 m. Mateikiškiai buvo vadinami Mateikszki. 1923 m. čia buvo 32 sodybos su 170 gyventojų. 30-iai ūkių priklausė žemės sklypai. Kaime buvo tik 3 valakininkai, turėjo po 20-26 ha žemės.

1949 m. Mateikiškiuose buvo 190 gyventojų (88 vyrai, 88 moterys).

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Minikiai

Minikiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybės rytuose. Gėlavandenės klinties telkinys.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Paškonys (Ukmergė)

Paškonys – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Liaušių. Veikia medžio anglies ir malkų gamybos įmonė.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Vytautas Bačius (1932–2020) – filologas, televizijos žurnalistas.

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Pilionys

Pilionys – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Želvos, prie kelio  ir atšakos į Liaušius. Seniūnaitijos centras.

Nuo 2003 m. yra artezinis gręžinys. Netoliese stūkso Pilionių piliakalnis, yra Kazimieravos telmologinis draustinis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Gursčiai

Gursčiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Šešuolių.

Etimologija 

Kaimo pavadinimas atsirado nuo žmogaus, kažkada čia gyvenusio, pavardės Gurstis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
San Filipė

San Filipė () – pagrindinė Fogo salos (Žaliasis Kyšulys) gyvenvietė. Su aplinkinėmis gyvenvietėmis sudaro savivaldybę. 8,2 tūkst. gyventojų (2005 m.). Yra uostas, oro uostas. Mieste gausu sodų, gėlynų, smėlio paplūdimių.

2005 m. nuo San Filipės savivaldybės atskirta Santa Katarina do Fogo savivaldybė.

Žaliojo Kyšulio miestai
Žaliojo Kyšulio savivaldybės
Mosteiroso savivaldybė

Mosteiroso savivaldybė () – savivaldybė Žaliajame Kyšulyje, Fogo salos šiaurėje. Centras – Mosteiroso kaimelis. Pagrndinis verslas – kavos auginimas.

1991 m. Mosteiroso savivaldybė atskirta nuo San Filipės savivaldybės.

Žaliojo Kyšulio miestai
Žaliojo Kyšulio savivaldybės
RCS Verviétois

RCS Verviétois – Belgijos futbolo klubas iš Vervjė miesto.

Istorija

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Gvidas Grigas, gynėjas, (2012–2013)

Nuorodos 
 http://www.rcsv.be

Verviers
Sergio Agüero

Serchijus „Kun“ Agueras (; g. 1988 m. birželio 2 d.) – Argentinos futbolininkas, ilgametia nacionalinės rinktinės puolėjas.

Serchijas Agueras debiutavo Argentinos Primera divizione, CA Independiente klube turėdamas vos 15 metų ir tapo jauniausiu žaidėju, žaidusiu aukščiausioje Argentinos lygoje (prieš tai šis rekordas priklausė legidiniam Diegui Maradonai). 2011 m. liepos 28 d. persikėlė į Anglijos Manchester City klubą ir pasirašė penkerių metų sutartį su Manchester City klubu. 2012 m. su šiuo klubu laimėjo Anglijos Premjer lygą, lemiamose sezono varžybose prieš QPR klubą, įmušęs pergalingą įvartį pačioje rungtynių pabaigoje. 2021 m. perėjo į „FC Barcelona“, bet sezono pradžioje dėl širdies ligos buvo priverstas baigti karjerą.

2007 m. jaunimo iki 20 m. pasaulio futbolo čempionate Agueras nuvedė Argentinos rinktinę iki pirmosios vietos. Jis tapo rezultatyviausiu turnyro žaidėju (6 įvarčiai) ir išrinktas geriausiu žaidėju.

2008 m. su rinktine laimėjo auksą Pekino olimpinėse žaidynėse. 2021 m. tapo Copa America nugalėtoju.

Laimėjimai 

 Atlético Madrid
 UEFA Intertoto taurė: 2007 m.
 UEFA Europos lyga: 2009–10 m.
 UEFA Supertaurė: 2010 m.

 Manchester City
 Premier League: 2011–12, 2013–14, 2017–18, 2018–19, 2020–21 m.
 FA taurė: 2018–19 m.
 EFL taurė: 2013–14, 2015–16, 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2020–21 m.
 FA Community Shield: 2012, 2018, 2019 m.

 Argentina
 Vasaros olimpinės žaidynės: 2008 m.
 FIFA U-20 pasaulio taurė: 2005, 2007 m.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Agüero
K. Tubantia Borgerhout VK

K. Tubantia Borgerhout VK – Belgijos futbolo klubas iš Borgerhauto (Antverpeno miesto dalis).

Istorija

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 http://www.tubantia-borgerhout.be

Tubantia
Kosmetika

Kosmetika – bendras pavadinimas substancijoms, naudojamoms pakeisti, puoselėti, pagražinti, žmogaus kūno išvaizdą (odos, plaukų, nagų būklę) ar kvapą. Kosmetika paprastai vadinami odos priežiūros kremai, losjonai, pudros, kvepalai, lūpdažiai, rankų ir kojų nagų lakas, akių ir veido kosmetikos priemonės, plaukų dažai, plaukų želė ir lakas, dezodorantai, vonios aliejai ir druskos ir kiti panašūs produktų tipai. Jų naudojimas yra labai plačiai paplitęs, ypač – tarp vakarietiškosios kultūros moterų.

Kosmetikos rinkoje šiuo metu dominuoja nedidelis skaičius tarptautinių korporacijų, kurių daugumos kilmė siekia XX a. pradžią.

Istorija 

Pirmasis archeologinis kosmetikos naudojimo įrodymas yra iš senovės Egipto ir datuojamas maždaug 4000 m. pr. m. e. Kosmetiką taip pat naudojo senovės graikai ir romėnai.

Senasis testamentas aprašo kosmetikos naudojimą tarp žydų (pvz., 2 Karalių 9:30), tas laikotarpis apytiksliai datuojamas 840 m. pr. m. e.

Viduramžiais ir renesanso laikotarpiu vakarų Europoje kosmetikos vartojimas buvo ypač paplitęs, tačiau apsiribojo aukštesniosiomis klasėmis.

Tam tikrais istorijos laikotarpiais į kosmetiką būdavo žiūrima neigiamai. Pavyzdžiui, XIX a. Anglijoje ją naudodavo daugiausiai tik prostitutės, o karalienė Viktorija viešai pasmerkė veido dažymą kaip netinkamą ir vulgarų paprotį, priimtiną tik aktoriams. Adolfas Hitleris taip pat manė, kad kosmetika tinkama tik klounams, o ne aukštesniosios rasės moterims.

Ilgą laiką nesant jokio kosmetikos gamybos reguliavimo mechanizmo, dalis kosmetinių priemonių būdavo pavojingos ar ypač pavojingos sveikatai. Į egiptiečių ir romėnų kosmetikos sudėtį įėjo nuodingas elementas gyvsidabris, o dažnai ir švinas. Renesanso laikotarpiu tarp aukštesniosios klasės vyrų ir moterų buvo paplitusi veidą balinanti pudra, gaminama iš „baltojo švino“. Ankstyvojo XX a. akių tušas kartais sukeldavo net aklumą.

Iki XX a. vidurio kosmetikos naudojimas išplito beveik visose pasaulio kultūrose.

Nuorodos 
 Kosmetikos gaminiams - griežtesni reikalavimai 

Kosmetika
Geltonasis bobramunis

Geltonasis bobramunis (Anthemis tinctoria) - astrinių (Asteraceae) šeimos, bobramunių (Anthemis) genties augalas.
 
Liežuviški ir vamzdiški žiedai geltoni. Lapai plunksniški, lapeliai plunksniškai suskaldyti, apatinė pusė plaukuota. Graižai pavieniai stiebo ir šakų viršūnėje. Vaisiai keturbriauniai, jų sparneliai siauri. Aukštis 20 – 60 cm.

Astriniai
Znamenka

Znamenka () – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Kirovohrado srityje, į šiaurės rytus nuo Kropivnyckio. 29,4 tūkst. gyventojų (2001 m.). Lokomotyvų ir vagonų depas, daržovių konservų fabrikas, pieninė.

Istorija 

Znamenka pradėjo kurtis XVIII a. pr. Miesto teises gavo 1938 m.

Šaltiniai 

Kirovohrado srities miestai
Pando departamentas

Pando departamentas – vienas iš devynių Bolivijos administracinių vienetų, esantis šalies šiaurės vakaruose. Departamentas yra įsikūręs Amazonės upės baseine. Tai mažiausiai gyventojų turintis Bolivijos departamentas. Departamento sostinė – Kobicha.

Pavadinimo kilmė 

Departamentas pavadintas Bolivijos prezidento José Manuel Pando garbei.

Istorija 

Pando departamentas įkurtas 1938 rugsėjo 24 d. iš kolonijinių teritorijų. Iki 1924 m. departamento teritorija priklausė La Paso departamentui ir buvo žinoma Madre de Dios pavadinimu. 1924 m. Madre de Dios buvo atskirta nuo La Paso, 1938 m. pervadinta į kolonijines teritorijas ().

Geografija 

Šiaurėje Pando departamentas ribojasi su Brazilija, pietuose su La Paso departamentu, rytuose su Beni departamentu, vakaruose su Peru.

Departamento reljefas – žemuma.

Hidrografija 

Pando departamentas priklauso Amazonės upės baseinui. Pagrindinės upės: Akrė ir Abuna, sudarančios natūralią sieną su Brazilija, Orthon, Madre de Dios, sudaranti sieną tarp Pando ir La Paso departamentų, Buyumanu, Karamanu, Mapiri, Genechiquia, Chipamanu, Raparan.

Klimatas 

Pando departamentui būdingas karštas tropinis klimatas. Vidutinė departamento temperatūra apie 26 °C, metinis kritulių kiekis – 1800 mm.

Provincijos 

Departamentas padalintas į 5 provincijas, 15 savivaldybių ir 51 kantoną. Departamento provincijos:
 Abuná
 Federico Román
 Madre de Dios Province
 Manuripi
 Nicolás Suárez

Demografija 

Pando departamento gyventojų skaičius sudaro 0,63 % visų Bolivijos gyventojų. Tai mažiausią gyventojų skaičių ir mažiausią gyventojų tankumą turintis departamentas. Didžioji gyventojų dalis (60,36 %) gyvena kaimuose ir apie 39,64 % gyvena miestuose.

Etninės grupės 

Departamento indėnų tautos: toromonai, pakahuarai, mačigengai ir kitos gentys.

Gyventojų skaičiaus kaita

Ekonomika 

Pagrindinė departamento veikla – kaštainių, tarptautinėje rinkoje žinomų kaip Brazilijos riešutai, surinkimas ir eksportas į Braziliją. Taip pat Pando departamento ekonomikai svarbi latekso, kaučiuko gavyba.

Kitos ekonomikos šakos:
 žemės ūkis – auginami juka, javai, ryžiai, kakava, tropiniai vaisiai ir daržovės;
 gyvulininkystė – auginamos kiaulės, avys, arkliai, karvės;
 žvejyba;
 kalnakasyba – randamas auksas, ilmenitas, rutilas;
 prekyba su Brazilija ir kitais departamentais (eksportuojama mediena, nafta, gyvūnų kailiai).

Pando departamentas sukuria 0,9 % Bolivijos BVP.

Turizmas 

Turizmas neišvystytas. Daugiausiai gamtiniai turizmo objektai, organizuojama turistinė žvejyba, medžioklė. Departamento sostinėje Kobichoje galima aplankyti kaučiuko apdorojimo centrus.

Šaltiniai 
  Turizmas – Pando departamentas

Nuorodos 
 Pando departamento miestai
 Pando departamento statistikos 

Bolivijos departamentai
Žurua

Žurua (, ) – upė vakarų Brazilijoje (Akrės ir Amazonės valstijose); Amazonės dešinysis intakas. Prasideda Peru Anduose (Montanjoje), Brazilijos pasienyje. Teka į rytus. Vidurupyje ir žemupyje teka Amazonės žemuma, kur vaga labai vingiuota.

Sausio-gegužės mėnesiais Žurua patvinsta, rugpjūčio-spalio mėnesiais nusenka. Laivyba vyksta nuo Kruzeiro do Sulo miesto.

Šaltiniai 

Brazilijos upės
Peru upės
Žutaji

Žutaji () – upė vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje; Amazonės dešinysis intakas. Prasideda Amazonės žemumoje ir teka ja labai vingiuodama.

Didžiausi intakai: Kopatana, Patis (kairieji), Bija, Mutunas, Žutaizinjas (dešinieji).

Krantai pelkėti, apaugę Amazonijos selva. Upė patvinsta kovo–birželio laikotarpiu. Žutaji žemupys laivuojamas.

Šaltiniai 

Brazilijos upės
NK Bosna Visoko

Visoko „Bosna“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Visoko.

Pasiekimai 
Klubas įkurtas Visoke 1953 m., susijungus Jadran Visoko ir Radnički Visoko klubams.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Treneriai
 Ivo Ištuk
 Adnan Fočić
 Faruk Kulović

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė

Bosna
Energetik Mingəçevir FK

Mingečauro „Energetik“ – Azerbaidžano futbolo klubas iš Mingečauro.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1966 m.

Pasiekimai

Sezonai 

|}
 Šaltiniai:

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE

Energetik
Klavesinas

Klavesinas () – muzikos instrumentas, klavišinis gnaibomasis chordofonas.

Konstrukcija 
Turi 1-3 manualus, pedalus, registrų perjungiklius. Klavesino stygos metalinės, nevienodo ilgio, nuo 0,18 iki 0,65 mm storio, ištemptos išilgai klavišų.  Paspaudus klavišą stygą užgauna prie svirtelės pritaisyta paukščio plunksna, odinis arba metalinis kabliukas, panašus į plektrą. Atleidus klavišą ant stygos nusileidžia svirtelės viršūnėje pritvirtintas veltinio gabalėlis, kuris nutildo stygą. Klavesino garsas skaidrus, aštrokas, skambesio stiprumas beveik nepriklauso nuo klavišo paspaudimo jėgos. Didžiausias diapazonas 4-5 oktavos. Modernizuotas klavesinas turi 88 klavišus.

Istorija 
Klavesinas atsirado Vakarų Europoje iš psalteriumo. Seniausias išlikęs klavesino piešinys darytas 1440 m., seniausias aprašymas išlikęs nuo 1511 m. Plačiau vartotas iki XVIII a. pab., vėl išpopuliarėjo XX a. viduryje. Pirmieji klavesinai buvo sparno pavidalo, vėlesni panašūs į stačiakampį laisvąjį klavikordą. Apie XV a. nusistojo sparno forma. Didelius koncertinius klavesinus statydavo ant specialaus stovo arba jiems įtaisydavo medines kojas. Klavesinu buvo skambinama solo, kameriniuose ansambliuose, orkestre. Klavesino atmainos:  klaviciteriumas, spinetas, virginalas.

Lietuvoje 
Lietuvoje klavesinų atsirado XVII a. pradžioje Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kunigaikščių ir didikų rūmų ansambliuose, orkestruose buvo klavesino muzikantų ir mokytojų užsieniečių. Manoma, vienas pirmųjų klavesinus dirbo Kristijonas Donelaitis. 

XX a. II pusėje klavesinas tapo dažnu senovės muzikos ansamblių instrumentu. Klavesino muzikos solo koncertų surengė Giedrė Lukšaitė-Mrazkova, gastraliuojantys atlikėjai. Su kameriniais ansambliais klavesinu skambino Julius Andrejevas, Virginija Skaistė Dabkutė, Vytautas Korys, Gediminas Kviklys, Balys Vaitkus. Kūrinių klavesinui sukūrė Valentinas Bagdonas, Osvaldas Balakauskas. Klavesinu skambinti nuo 1982 m. mokoma Lietuvos konservatorijoje, (1992-2004 Lietuvos muzikos akademija, nuo 2004 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija).

Šaltiniai 

Klavišiniai muzikos instrumentai
Klavikordas

Klavikordas ( - raktas +  - styga) – muzikos instrumentas, klavišinis mušamasis chordofonas.

Konstrukcija 
Klavikordo korpusas - medinė pailga stačiakampė dėžė.  Virš rezonansinės plokštės statmenai klavišams ištemptos stygos. Klavišų galuose įtaisytos žalvario plokštelės, liežuvėliai, vadinami tangentais. Paspaudus klavišą tangentas iš apačios užgauna stygą ir prie jos prisispaudęs padalija stygą į skambančią ir neskambančią dalį. 

Klavikordai būna surištieji ir laisvieji. Surištųjų klavikordų vienai stygai priklausė 5, vėliau 2-3 klavišai, kurių tangentai stygą liesdavo skirtingose vietose. Kiekvienas laisvųjų klavikordų klavišas turėjo savo stygą. Klavikordo diapazonas iki 5 oktavų (F-P), jo garsai silpni, švelnūs ir išraiškingi, greit nutyla.

Istorija 
Klavikordas atsirado iš monochordo. Europoje paplito nuo XV a. kaip namų muzikavimo instrumentas. Pirmąjį laisvąjį klavikordą 1700 m. padirbo J. W. Gruenebergas iš Brandenburgo. Klavikordai buvo įvairaus dydžio: nuo oktavinio (klavikordas biblija) iki 5 oktavų garsyno (korpusas 1,5 m ilgio). Ankstyvieji klavikordai skambinant būdavo pasidėdami ant stalo arba ant kelių, vėlesni jau turėjo 4 kojas. Kai kurie meistrai dirbo klavikordus su pedalu ir 2 manualais, skirtus vargonininkų pratyboms namuose. Silpnam garsui sustiprinti buvo vartojami 2-4 stygų chorai. XIX a. pr. klavikordą pakeitė fortepijonas.

Lietuvoje klavikordas buvo vartojamas nuo XVI a. kunigaikščių rūmuose. 1408 m. Vokiečių ordino magistras Ulrichas fon Jungingenas Vytauto žmonai Onai pasiuntė klavikordą ir vargonus. Klavikordas Lietuvoje plačiau paplito XVIII a. II pusėje.

Šaltiniai 

Klavišiniai muzikos instrumentai
Datarock

Datarock – Norvegijos muzikos grupė. „Datarock“ į muzikinę sceną žengė 2000 metais, lygiuodamiesi į Devo, Talking Heads ir Happy Mondays. Kaip ir daugeliu atvejų grupę įkūrė trys draugai: vokalistas, gitaristas, būgnininkas ir klavišininkas Fredrik Saroea, bosistas, klavišininkas ir pritariantis vokalistas Ketil Mosnes ir vokalistas Kevin O‘Brien. Vėliau grupė pasamdė ketvirtą muzikantą – klavišininką Tom Maeland. Ketverto muzikavimas truko trumpai, Tom Maeland ir Kevin O‘Brien paliko kolektyvą.

Debiutinis „Datarock“ albumas tuo pačiu pavadinimu išleistas 2005 metais dešimtyje valstybių. Albumą norvegai įrašė nuosavoje įrašų kompanijoje „Young Aspiring Professionals“. Pirmas skandinavų darbas kritikų įvertintas labai palankiai ir sulaukė daug pagyrų. Ypatingą pasisekimą rokeriai turi Britų salose, kur iki šiol populiarus jų hitas „FaFaFa“.

Vienas grupės įkūrėjų Fredrik Saroea vysto solo karjerą. Jis yra įrašęs ne vieną kūrinį, viena daina įrašytą kartu su Norvegijos pop žvaigžde Annie.

„Datarock“ yra surengę daugiau nei 300 koncertų 16 šalių. Grupės muziką girdėjo daugiau nei 15 tūkstančių žmonių Vibrations festivalyje Sidnėjuje ir daugiau nei 10 tūkstančių minia „Meredith“ muzikos festivalyje prie Melburno (Australija), be to, „Datarock“ koncertavo pagrindinėje Sonar festivalio Ispanijoje scenoje. „Datarock“ koncertavo ir Lietuvoje, 2007 metų vasara Be2gether muzikos festivalyje.

Nuorodos 

 Dainos Bulldozer muzikinis klipas
 Datarock oficialus puslapis 
 Datarock's Myspace Profile
 Datarock Last.fm'e
 Datarock 
 Datarock Interview @ Format

Norvegijos atlikėjai
Gabriel & Dresden

Gabriel & Dresden – diskžokėjų projektas.

Istorija 
Prodiuseriai Josh Gabriel ir Dave Dresden susipažino „Žiemos muzikos konferencijoje“ („Winter music conference“) 2001 m., kur Joshas platino pirmąjį savo įrašą „Wave 3“, o Dave‘as ieškojo naujos muzikos prodiuserio Pete‘o Tongo BBC radijo stočiai „Radio 1“. Nuo to laiko duetu tapę muzikantai įrašė ne vieną pasaulinio atgarsio susilaukusį remiksą (tarp jų „As the rush comes“) ir pelnė tarptautinį pripažinimą.

J. Gabrielis ir D. Dresdenas pradėjo groti vietiniame klube „Nexus“. Pirmieji kūriniai, sukurti šioje studijoje, buvo „Touch Me“ bei jau legendiniu tapęs „Communications“. Neapsiribodavo įprastu muzikos stiliumi. Gabriel Dresden yra pasakęs, „Nebūk savo paties muzikos stiliaus vergu“; jis savo muzikos stilių apibūdino kaip euforišką, pakeliantį dvasią, melodingą bei energingą.

Darbai 
Duetas remiksavo tokių atlikėjų kaip Dido („Don‘t leave home“), Dave‘o Gahano („I need you“), Sarah McLachlan („Fallen“), Britney Spears ir Madonna („Me Against the music“) ir kitų dainas. Legendiniai didžėjai, iš muzikos gyvenę jau XX a. 8-tame dešimtmetyje, sukūrė garso takelį filmui „Kuprotas kalnas“ ir TV serialui „Grožio peilis“ (rodytam ir Lietuvoje).

Studijiniai albumai 
 Gabriel & Dresden (2006)
 The Only Road (2017)
 Remedy (2020)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė (anglų k., Flash)
 about.com Interviu su diskžokėjais 
 

Diskžokėjai
JAV atlikėjai
Pietų Tarava

Pietų Tarava () − Taravos atole esanti, oficiali Kiribačio valstybės sostinė. 40,3 tūkst. gyventojų (2005 m.). Tai kelių kaimelių esančių atskirose salelėse aglomeracija. Pietų Taravą sudaro Bairikis (faktinė sostinė), Bonrikis, Betio ir Bikenibeu.

Betio yra pagrindinis šalies uostas ir elektrinė, jūrų institutas, keletas valdžios įstaigų. Bairikyje yra pagrindinės valdžios įstaigos – parlamentas, vyriausybė, prezidento reizdencija, teismas. Bonrikyje yra viešbutis, švietimo ministerija. Bikenibeu įsikūręs oro uostas, gamtos resursų ministerija. Bonrikio ir Betio salelės sujungtos damba.

Kiribatis
Sostinės