joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Raginėnų piliakalnis

Raginėnų piliakalnis su gyvenviete (arba Raganų kalnas; registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A632K, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR862) – piliakalnis Radviliškio rajono savivaldybėje, į pietus nuo Raginėnų, prie Daukonių kaimo, Pakalniškių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio  keliu Pakalniškiai – Rozalimas neprivažiavus kelio į Burbiškį, pasukus į dešinę rytų kryptimi, 200 m lauko keliuku iki piliakalnio pietinės papėdės.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumoje, Daugyvenės kairiajame krante, jos santakoje su bevardžiu upeliu. Iš rytų jį juosia Daugyvenės, iš pietų ir vakarų – upelio slėniai. Šlaitai statūs, 9 m aukščio. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 20x10 dydžio. Jos šiauriniame ir vakariniame pakraščiuose supiltas 1,5­-3 m aukščio, 17 m pločio pylimas. 3 m žemiau pylimo viršaus šiauriniame ir vakariniame šlaituose yra 5 m pločio terasa. 4 m žemiau terasos Š papėdėje yra 20 m pločio, 3 m gylio griovys 5 m pločio dugnu, už kurio supiltas antras 2 m aukščio, 12 m pločio pylimas. Pastarasis turėjo juosti ir piliakalnio vakarinę papėdę, tačiau čia jis visiškai sunaikintas. 

Piliakalnis dirvonuoja, nuo lankytojų srauto šiauriniame šlaite takų vietose formuojasi erozijos.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1968 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.

Šiaurinėje ir vakarinėje papėdėse, 3,74 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1996 m., kurioje rastas iki 20 cm storio kultūrinis sluoksnis su židiniu, stulpaviete, moliniu svoreliu, grublėta, lygia ir žiesta keramika, gyvulių kaulais. 100 m į pietus nuo piliakalnio yra II a. – V a. pilkapynas, tyrinėtas 1829 m., 1909 m. ir 1910 m. Kitas IV a. – VII a. pilkapynas yra 800 m į šiaurės rytus nuo piliakalnio, tyrinėtas 1909–1910 m.

Galerija

Šaltiniai 

 Lietuvos kultūros ir gamtos paminklų atlasas. Enciklopedijų leidykla, Vilnius, 1991 m., p 54-55.
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.163
 Zenonas Baubonis, Bronius Dakanis. Radviliškio rajono piliakalnių ir gyvenviečių žvalgomieji tyrinėjimai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1996 ir 1997 metais. Vilnius, 1998. p. 56–59.
 Krzywicki L. Żmudz starożytna. Dawni Żmudzini i ich warownie. Warszawa, 1906, p. 14, 34, 87.
 Liudvikas Kšivickis. Žemaičių senovė. Kaunas, Marijampolė, 1928, p. 14, 35, 89.
 Pranas Kulikauskas. Raginėnų (Šeduvos raj.) archeologinių paminklų tyrinėjimai ir „Raginėnų kultūros“ klausimas // Lietuvos TSR Mokslų akademijos darbai. A serija. Vilnius, 1958. T. 1(4), p. 65–69.
 Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 58.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Radviliškio rajone
Lešekas Baltasis

Lešekas Baltasis (, 1186 m. ar 1187 m. – 1227 m. lapkričio 23 d. Marcinkovas, Kujavijos Pamario vaivadija) – 1194–1227 m. Sandomiero bei 1194–1198 m. ir 1202–1227 m. Krokuvos kunigaikštis.

Biografija 
Kilęs iš Piastų dinastijos. Tėvas Kazimieras II Teisingasis, brolis Konradas I Mazovietis, sūnus Boleslovas V Drovusis. Sostą, kurį paveldėjo dar vaikas, 1198 m. iš jo atėmė dėdė Meška III Senasis, kuris valdė iki 1202 m. Krokuvos kunigaikštystę jis atgavo padedamas dvasininkų, už tai 1207 m. pavedė Lenkiją popiežiaus Inocento III globai, 1210–1215 m. suteikė Bažnyčiai privilegijų, dvasininkams – imunitetą. Tęsė tėvo užsienio politiką, 1205 m. įsitraukė į kovas dėl Haličo kunigaikštystės sosto, veikė išvien, kartais ir prieš Vengrijos karalių Andrių II, kurio sūnus Kalmanas, jo žentas, 1214 m. kurį laiką buvo Haličo kunigaikštis. 1222–1223 m. surengė du kryžiaus žygius į Prūsiją. Skelbėsi visos Lenkijos kunigaikščiu. Nužudytas per sąmokslą, kurį surengė jo viršenybės nenorintis pripažinti Rytų Pamario kunigaikštis Sventopelkas.

Kiti straipsniai 
 Lenkijos karalius

Šaltiniai

Galerija 

Krokuvos kunigaikščiai
Piastai
Mazovijos kunigaikščiai
Sandomiero kunigaikščiai
Laoso herbas

Laoso herbas - Laoso valstybės herbas. Tai socialistinės respublikos tipo herbas (su supančiu vainiku), kuriame pavaizduota nacionalinė šventykla (stūpa) Pha That Luang, kuri stovi šalies sostinėje Vientiane. Šalia šventyklos pavaizduota užtvanka, kuri simbolizuoja šalies jėgą. Šalia stilizuotos upės nutiestas asfaltuotas kelias, o herbo apačioje yra krumpliaratis. Skaitant iš kairės į dešinę yra užrašyti du šalies šūkiai: kairėje „Taika, Nepriklausomybė, Demokratija“, dešinėje - „Vienybė ir Gerovė“.

Dabartinis šalies herbas yra 1991 m. perdarytas; iki tol buvo naudotas komunistinis herbas, kuriame šventyklos vietoje buvo pavaizduota penkiakampė žvaigždė ir komunizmo simbolis - kūjis ir pjautuvas.

Laoso atributika
Valstybiniai herbai
Bulavėnų piliakalnis

Bulavėnų piliakalnis – piliakalnis Kelmės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Bulavėnų kaimo, Tytuvėnų seniūnija. Pasiekiamas keliu Mosteikiai – Lyduvėnai Bulavėnuose prieš upelį pasukus į dešinę pietvakarių kryptimi, iki lauko galo ir toliau mišku - iš viso 450 m.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Dubysos kairiojo kranto aukštumos kyšulyje, suformuotame jos slėnio ir bevardžio upelio santakos. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, apie 130 m ilgio ir 40 m pločio. Jos šiaurinėje pusėje nurodomas nedidelis pakilimas - tarsi išskleisto pylimo vieta. Pietiniame aikštelės pakraštyje yra 0,5 m aukščio, 13 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 15­-20 m aukščio. 

Piliakalnis labai suardytas arimų, šiaurinę dalį nukasė karjeras. Šiuo metu piliakalnis užsodintas eglutėmis.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1967 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. (Valstybinės archeologijos komisijos archyvas 39/101) Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.127

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Kelmės rajone
Klyksmas (filmas)

Klyksmas () – 1996 m. JAV režisieriaus Wes Craven siaubo filmas, „uždirbęs“ daugiau nei 173 mln. dolerių. Dėl finansinės sėkmės sukurti 3 tęsiniai: Klyksmas 2 (1997), Klyksmas 3 (2000) ir Klyksmas 4 (2011).

Siužetas 

Filme pasakojama apie Sidnės Preskot šeimos dramą ir paslaptingus žmonių nužudimus sukeliamos žudiko su vaiduoklio kauke. Filmo pabaigoje paaiškėjo jog žudikai tai Sidnės vaikinas Bilis ir jo draugas Stju (Klyksme 3 paaiškėja, kad pirmoje dalyje buvo dar vienas žudikas).

Apdovanojimai 
Filmas pelnė geriausio filmo apdovanojimą 1997 m. MTV kino apdovanojimuose ir 3 Saturn Awards apdovanojimus įvairiose nominacijose.

Garso takelis 
 „Youth of America“ – Birdbrain
 „Whisper“ – Catherine
 „Red Right Hand“ – Nick Cave and the Bad Seeds
 „(Don’t Fear) The Reaper“ – Gus
 „Artificial World“ – Julee Cruise
 „Better Than Me“ – Sister Machine Gun
 „Whisper to a Scream (Birds Fly)“ – Soho
 "First Cool Hive – Moby
 „Bitter Pill“ – The Connells
 „School’s Out“ – The Last Hard Men
 „Trouble In Woodsboro“/„Sidney’s Lament“ – Marco Beltrami (pagrindinė daina)
 „Blasphemy“ – Immediate Music

Nuorodos 
 Scream (Metacritic tinklalapis)
 Scream (Rotten Tomatoes tinklalapis)

1996 filmai
Papušinio piliakalnis

Papušinio piliakalnis su gyvenviete, Kubilių piliakalnis, Birutės kalnas, Birutkalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A1327K, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR414) – piliakalnis Kelmės rajono savivaldybės teritorijoje, tarp Papušynio ir Kubilių kaimų, Tytuvėnų seniūnija. Pasiekiamas iš plento  už Dubysos, prieš Mosteikius pasukus į kairę šiaurės kryptimi, pavažiavus 1,3 km, už Gryžuvos pavažiavus į dešinę, iki sodybos – yra į kairę, į vakarus nuo jos.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas kranto kyšulyje, Dubysos kairiajame ir Gryžuvos dešiniajame krantuose, ties upių santaka. Iš vakarų jį juosia Dubysos slėnis, iš pietų – Gryžuvos upė, iš šiaurės – griova, kuria teka Molkasio upelis. Iš rytų prieina gretima aukštuma, nuo kurios piliakalnį skiria gana gili dauba. Šlaitai statūs, natūralūs, iki 24 m aukščio. Aikštelė keturkampė, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 78x43 m dydžio, apjuosta iki 1 m aukščio, 15 m pločio pylimu. 2 m žemiau jos šiaurės vakarų kampo yra 0,5 m pločio terasa, dar 2 m žemiau – antra 12 m pločio terasa.

Piliakalnis apardytas arimų, pirmoji terasa ­– apkasų, pietinis šlaitas – į jį įsirėžusio kelio. Dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais, kurie gerokai prakirsti.

Vakarinėje papėdėje 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1967 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.

Šaltiniai 

 Lietuvos kultūros ir gamtos paminklų atlasas. Enciklopedijų leidykla, Vilnius, 1991 m., p 28-29.
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 128.
 P. Jagminas. Birutės piliakalnis // Komunistiniu keliu (Tytuvėnai).- 1958 birželio
 V. Rimkus. Kubilių piliakalnis // Bičiulis (Kelmė).- 1992 birželio 20 d.
 V. Rimkus. Kubilių piliakalnis mena karžygę Birutę // Tiesa.- 1993 sausio 7 d.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Kelmės rajone
Pauelo tvenkinys

Pauelo tvenkinys () – tvenkinys JAV, Jutos ir Arizonos valstijose, Kolorado plynaukštėje, Kolorado upės slėnyje. Sudarytas 1963–1964 m. upę patvenkus Glen Kanjono užtvanka. Pauelo tvenkinys yra antras pagal dydį JAV tvenkinys (po Mido), jo plotas 658 km². Ilgis 299 km, plotis iki 40 km. Tvenkinys skirtas drėkinimui, hidroenergijos gavybai bei upės vandens lygio reguliavimui. Tvenkinio krante yra populiarus gamtos paminklas – natūralus Vaivorykštės tiltas.

JAV tvenkiniai
Antanas Radušis

Antanas Radušis (1848 m. birželio 12 d. Oranuose, Gižų valsčiuje – 1918 m. rugsėjo 4 d. Šilavote, dab. Prienų raj) – Lietuvos kunigas, draudžiamos spaudos platintojas ir švietėjas, tautosakininkas.

Biografija 

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, kur kartu Petru Kriaučiūnu dalyvavo slaptame lietuviškame moksleivių būrelyje. Vėliau studijavo Seinų kunigų seminarijoje, kurią baigęs vikaravo Punske. Po to sielovados darbą tęsė Šakiuose ir Ūdrijoje. Pastarajame kaime 1891 m. padidino ir aptvėrė kapines, talkindamas žinomam knygnešiui kunigui Martynui Sederavičiui platino draudžiamą lietuvišką spaudą. Bendradarbiavo su J. Kancleriu, J. Anatanavičiumi ir kitais knygnešiais. Ūdrijos apylinkėse surinko daug lietuvių liaudies dainų tekstų ir užrašė jų melodijas. Jų rinkinį perdavė bibliografui E. Volteriui.

Po kunigavimo Skriaudžių bažnyčioje, 1896 m. buvo paskirtas klebonu į naujai steigiamą parapiją Šilavoto kaime. Pirmiausiai pastatė kleboniją, užveisė sodą ir pradėjo kaupti medžiagas naujos bažnyčios statybai. Plytoms gaminti kaime buvo įsteigtas nedidelis fabrikėlis, vietoje buvo gesinamos ir kalkės. Valstiečiai iš aplinkinių laukų privežė akmenų ir ant aukštoko kalnelio prasidėjo bažnyčios statyba. Galiausiai 1902 m. spalio 28 d. buvo konsekruota nauja Šilavoto Švenčiausios Jėzaus Širdies bažnyčia. Iš jos bokšto 20 km spinduliu matomos gretimos apylinkės. Iki Pirmo pasaulinio karo šventovė buvo Prienų parapijos filija, o vėliau tapo parapijine bažnyčia.

1902 m. klebonijoje kaimo vaikams buvo įsteigta pradžios mokykla. Atgavus lietuvišką spaudą Antanas Radušis dar labiau ėmė skatinti parapijiečius šviestis ir netrukus savaitraštį „Šaltinis“ prenumeravo jau 80 šeimų. Klebonas ir pats nevengė publicistinės veiklos – dar anksčiau buvo „Varpo” leidimo komiteto narys, vėliau bendradarbiavo „Tėvynės sarge”, „Šaltinyje”. Šilavoto apylinkėse šviesuolis kunigas tęsė kraštotyrinį darbą, čia ir Ūdrijoje surinktas 180 liaudies dainų perdavė kompozitoriui Stasiui Šimkui. 1905 m. dalyvavo Didžiajame Vilniaus Seime.

1909 m. Šilavote lankėsi Antano Radušio gimnazijos draugas Jonas Basanavičius ir į fonografo volelius įrašė klebono sukviestų bažnyčios giedotojų dainuotas liaudies dainas. Šiandien įrašai saugomi Lietuvių literatūros ir tautosakos institute Vilniuje.

Bažnyčia buvo įrenginėjama ir po jos įšventinimo – 1908 m. sumontuoti Dancige pagaminti vargonai, apskardintas stogas. Prie bažnyčios esančiose kalvose kartu su šilavotiškiais kunigas Radušis pasodino apie 12 000 spygliuočių. Suvešėję medžiai ir šiandieną džiugina kaimiečius žaliuojančia giria, vadinama Trakeliu. Praūžęs pasaulinis karas bažnyčiai pridarė nemažai žalos: buvo nuplėšta dalis stogo, apgriautas vienas iš jos bokštų. Besirūpindamas remontu klebonas Antanas Radušis mirė. Palaidotas Šilavoto kapinėse.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Apie Antano Radušio veiklą Šilavote

Lietuvos kunigai
Lietuvos tautosakininkai
Knygnešiai
Kings Linas

Kings Linas – uostamiestis rytų Anglijoje, prie Šiaurės jūros. Metams bėgant miestas vadinosi Vyskupo Linu ar Lynn Regis, o vietiniai jį vadina Linu (Lynn), o tai keltų kalba reiškia „ežeras“. Kings Linas yra trečias pagal dydį Norfolko miestas po Noridžo ir Didžiojo Jarmuto. Sandringamo rūmai, Britų karališkosios šeimos Norfolko rezidencija yra 10 km į šiaurės rytus nuo Kings Lino. Miestas geriausiai žinomas kaip kapitono Džordžo Vankuverio (1757 m. birželio 22 d. – 1798 m. gegužės 12 d.), Karališkojo laivyno pareigūno, tyrinėjusio Ramiojo vandenyno Britų kolumbijos, Aliaskos, Oregono ir Vašingtono pakrantes bei pietvakarių Australijos krantą, gimtinė. Taip pat Kings Line Velso princesė Diana ėjo į pradinę mokyklą.

Nuorodos 
 Kings Lino nuotraukos  
 Kings Lino viduramžių Visų Šventųjų bažnyčia
Alešiškės II

Alešiškės II (anksčiau Aleksiškė) – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Onuškio. Už kelių kilometrų į šiaurę įsikūrusęs didesnis kaimas – Alešiškės I.

Istorija 

Alešiškių dvaras paminėtas 1655 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Trakų rajono savivaldybės gyvenvietės
Gaižėnų tvenkinys

Gaižėnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, 3 km į vakarus nuo Ringaudų. Įrengtas ant Nemuno kairiojo intako Dievogalos, 5,9 km nuo jos žiočių. Taip pat apsemia Dievogalos intako Viekšnupio žiotis. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus - 2,7 km, plotis - iki 0,35 km. Altitudė 69 m. Aukštutinės tvenkinio dalies krantai aukštoki, kitur - žemi, daug kur apaugę medžiais. Į rytus nusitęsia beveik 1 km ilgio įlanka (įteka Viekšnupis). Kranto linija labai vingiuota. Pietinis tvenkinio galas siekia Zapyškio mišką. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai ir pievos. Gylis siekia 13,2 m. Tvenkinys įrengtas 1977 m., skirtas laukų drėkinimui.

Prie Gaižėnų tvenkinio įsikūrę Gaižėnų, Virbališkių, Luobinės, Mitkūnų kaimai.

Šaltiniai 
Lietuvos Respublikos upių, ežerų ir tvenkinių kadastras
 Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

Kauno rajono tvenkiniai
Kazimierz Osipowicz

Kazimieras Aleksandras Juozas Osipovičius ( 1823 m. Suvalkuose tuom. Augustavo gubernijoje – 1893 m. Suvalkuose) – pedagogas ir literatas, Suvalkijos tyrinėtojas, kraštotyrininkas ir archeologas.

Biografija 
Gimė žinomoje mieste šeimoje (senelis buvo Suvalkų burmistras), buvo auginamas patriotinėje dvasioje. 1836-39 metais mokėsi Seinų Apygardos mokykloje, vėliau baigė Suvalkų gimnaziją. Po studijų Peterburgo universitete 1849 m. grįžo į gimtinę, dirbo raštininku gimnazijoje, vėliau raštininku gubernijos administracijoje. Kartu uždarbiaudavo mokydamas piešti Suvalkų gimnazistus ir Aukštesniosios mergaičių mokyklos mokines. 1859-60 metais vadovavo savo privačiai dvimetei berniukų mokyklai.

Osipovičių nepaprastai traukė miesto ir apylinkių istorija bei geografija. 1859 m. paruošė „Augustavo gubernijos istorinį-statistinį aprašymą“. Rankraštis netikėtai dingo ir knyga liko neišspausdinta. Savo surinktą etnografinę medžiagą paprastai skelbdavo leidiniuose „Tygodnik Ilustrowany“ ir „Gazeta Polska“. Straipsnių tematika buvo labai įvairi – krašto ekonomika, gamta ir kulinariniai įpročiai. Taip gimė „Kelionė po Suvalkų apylinkes“, „Iš Suvalkų į Augustavą“ ir kt. Praktiškai tyrė ir kasinėjo Liudviko Mykolo Paco rūmų Dauspudoje griuvėsius, taip tapdamas vienu pirmuųjų Augustavo gubernijos archeologų. Daug medžiagos perdavė Oskarui Kolbergui, kuris ją panaudojo išleisdamas knygą „Lietuva“.

Aleksandras Osipovičius išbandė savo jėgas literatūroje, pateikdamas skaitytojų dėmesiui keletą apysakų ir apsakymų. Lietuviams ypač svarbi jo surinkta ir 1865 m. „Tygodnik Ilustrowany“ paskelbta etnografinė medžiaga „Prie Juodosios Ančios gyvenančių lietuvių charakteristika“.

Nuorodos 
  Aleksandras Osipovičius (1823-1893) - valdininkas, kronikininkas ir korespondentas (lenk.)
 „Kelionė po Suvalkų apylinkes“ (lenk.)
 „Iš Suvalkų į Augustavą“ (lenk.) 

Lenkijos pedagogai
Lietuvos kraštotyrininkai
Lietuvos archeologai
Lenkijos istorikai
Kono krioklys

Kono krioklys () – krioklys Mekongo upėje, Laose. Krioklys yra Tiampasako provincijoje, visai netoli Kambodžos sienos. Būtent dėl Kono krioklio Mekongo upė nėra naudojama laivybai link Kinijos. XIX a. prancūzų kolonistai bandė sutvarkyti krioklius, kad jie tiktų laivybai, tačiau visi bandymai nepavyko.

Pagrindinės Kono krioklio tėkmės aukštis yra 21 m, o upės slenksčiai tęsiasi iki 10 km. Visoje Konės krioklio teritorijoje yra daugybė mažų salelių, dėl to ši teritorija dažnai vadinama Si Phan Don (liet. 4000 salų).

Azijos kriokliai
Laoso geografija
Fonten de Vokliūzas

Fonten de Vokliūzas () – nedidelis miestelis Provanso-Alpių-Žydrojo Kranto regione, Prancūzijoje. Miestelis yra tarp kalnų, prie Avinjono. Ten yra požeminės Surgue’o upės ištakos, kurių pradžios dar niekas nerado. Šis šaltinis yra pats srauniausias Prancūzijoje. Šaltinio galia – 90000 litrų per sekundę (630000000 kubinių metrų per metus).

Istorija 
Miestelyje yra XIX a. įkurtas popieriaus fabrikas, kurio malūnui vandenis neša Sorgue’o šaltinis. XIX amžiaus pabaigoje buvo pradėta pirmoji ekspedicija į upės ištakas, tačiau dar dabar nėra žinoma iš kur tas vanduo atsiranda tik manoma, jog tie vandenys susirenka iš kitų aplinkinių kalnų tokių kaip Mount Ventoux, Monts de Vaucluse ar Montagne de Lure, kurie yra 1100 kvadratinių kilometrų teritorijoje aplink šaltinį. Šią teritoriją tyrinėtojai nustatė naudodami įvairiaspalves natūralias dažančias priemones.

Galerija

Nuorodos 
 http://www.horizon-provence.com/fontaine-de-vaucluse/index_english.htm
 http://www.la-sorgue.com/
 http://www.ign.fr/affiche_rubrique.asp?rbr_id=1087&CommuneId=77124 
 http://www.recensement.insee.fr/RP99/rp99/co_navigation.co_page?nivgeo=C&codgeo=84139&theme=ALL&typeprod=ALL&lang=FR&quelcas=LISTE 

Prancūzijos miestai
Jungtinių Valstijų Aukščiausiasis Teismas

JAV Aukščiausiasis Teismas () – galutinės instancijos JAV federalinis teismas (Aukščiausiasis Teismas). Vienintelis teismas, paminėtas JAV Konstitucijoje. Veikia kaip bendrosios kompetencijos teismas ir kaip JAV konstitucinis teismas. Pirmuoju atveju nagrinėja žemesniųjų teismų bylas (tiek apeliacine, tiek ir kasacine instancija, kadangi, neskaitant kelių išimčių, JAV teismų sistemoje nėra griežtai atribota apeliacija ir kasacija). JAV Aukščiausiojo teismo teisėjai JAV Senatui pritarus skiriami JAV prezidento. JAV Aukščiausiojo teismo teisėjai skiriami neterminuotam laiko tarpui.

Sudėtis 

JAV Aukščiausiasis teismas susideda iš vyriausiojo teisėjo () ir kitų teisėjų (), bet JAV konstitucija nenustato tikslaus jų skaičiaus. 1789 m. buvo nustatyta, kad Aukščiausiąjį teismą turi sudaryti 6 teisėjai. 1807 m. jų skaičius padidintas iki 7, 1837 m. – iki 9, 1863 m. – iki 10. 1866 m. buvo nutarta sumažinti teisėjų skaičių iki 7, neužpildant atsilaisvinusių vietų. Taip teisėjų skaičius sumažėjo vienetu 1866 m. ir dar vienetu 1867 m. Tačiau 1869 m. buvo nutarta teisėjų skaičių padidinti iki 9. Daugiau Aukščiausiojo teismo teisėjų skaičius nebuvo keičiamas.

Dabartinė sudėtis  

Šiuo metu JAV Aukščiausiąjį Teismą sudaro 8 teisėjai: vyriausiasis teisėjas John Roberts ir 7 teisėjai. Papildoma laisva teisėjo vieta atsirado 2020 m. rugsėjo 18 d. mirus teisėjai Ruth Bader Ginsburg. Iš visų teisėjų ilgiausiai savo pareigas eina Clarence Thomas (pareigas einantis nuo 1991 m.).

Išnašos

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

JAV teismai
Aukščiausieji teismai
Konstituciniai teismai
Vačekiai

Vačekiai – buvęs kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Vaškų.

Istorija 
XIX a. pradžioje Vačekiai priklausė Joniškėlio didikų Karpių Nairių palivarkui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės
Alksnyniškė

Alksnyniškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, prie kelio  (), 5 km į pietryčius nuo Bubių.

Istorija 

Kaimo vakarinėje dalyje, 290 m į pietryčius nuo kelio Šiauliai–Tauragė, 140 m į šiaurę nuo kelio iš Pageluvio į kelią Šiauliai–Tauragė yra Alksnyniškės senosios kapinės (kultūros paminklo MC kodas 4515).

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Bacaičiai

Bacaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, dešiniajame Ventos krante, prie kelio Gilvyčiai – Kuršėnai, 4 km į šiaurės vakarus nuo Gilvyčių, prie Mineikių miško.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Bernotai (Šiauliai)

Bernotai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Bubių, prie kelio Bazilionai – Pikeliškė, 1 km į pietryčius nuo Bazilionų, dešiniajame Dubysos krante.

Istorija 

TSRS okupacijos metais kaimas priklausė kolūkiui „Tarybinis artojas“.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Bitėnai (Šiauliai)

Bitėnai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Smilgių, prie Mineikių miško, dešiniajame Vėkės upelio krante.

Istorija 
Prie kaimo, ant Vėkės kranto išlikę Bitėnų senkapis ir senovinė gyvenvietė. Iki 1923 m. kaime buvo dvaras. TSRS okupacijos metais kaimo dalis priklausė Gilvyčių tarybiniam ūkiui, dalis – kolūkiui „Raudonasis spalis“.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Brazinskiai

Brazinskiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, Bubių seniūnija, 7 km į pietus nuo Bubių, Dubysos kairiajame krante, prie kelio Bazilionai – Pikeliškė.

Istorija 
Kaimas pažymėtas 1847 m. Kurtuvėnų Romos katalikų bažnyčios sąraše. TSRS okupacijos metais priklausė kolūkiui „Tarybinis artojas“. Atkūrus nepriklausomybę, kaime liko du ūkiai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Bunokiškė

Bunokiškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, į pietus nuo kelio Šalpirčiai – Trauleiniai, 8 km į vakarus nuo Bubių. Į pietus nuo kaimo iškastas Ventos-Dubysos kanalas, į rytus – Girnikų piliakalnis.

TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Gilvyčių tarybiniam ūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Burkšai

Burkšai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnija, Kurtuvėnų regioninis parkas, Padubysio botaninis zoologinis draustinis, 10 km į pietvakarius nuo Bubių, Dubysos dešiniajame krante, Dubysos ir Vindupio santakoje.

Istorija 
Kaime buvo vandens malūnas. Į rytus nuo kaimo, kitame Dubysos krante – Pakalniškių senkapiai. 1 km į ietvakarius nuo kaimo – Badauskių piliakalnis. Kaimo ribose yra kelios turistinės stovyklavietės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Butiškė

Butiškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnija, Kurtuvėnų regioninis parkas, 1 km į rytus nuo kelio  (), 8 km į pietvakarius nuo Bubių, Bijotės ežero šiauriniame krante.

Kaimas įeina į Kurtuvėnų regioninio parko Bijotės rekreacinę zoną,
 įrengtos dvi trumpalaikio poilsio stovyklavietės ir turistinė bazė bei pliažas. Į kaimą veda dviračių trasa.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Čeprečiškė

Čeprečiškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnija, Kurtuvėnų regioninis parkas, 1 km į rytus nuo naujojo kelio  () ir 0,2 km į vakarus nuo senojo kelio, dabar Bubiai–Kelmė, 5 km į pietvakarius nuo Bubių.

Istorija 
Kaimo šiaurinėje dalyje buvusi senovės gyvenvietė ir senkapiai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Didlaukė

Didlaukė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, Bubių seniūnijoje, Kurtuvėnų RP, prie senojo kelio , dab. Bubiai–Kelmė, 1,5 km į pietvakarius nuo Bubių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Dirvonai (Šiauliai)

Dirvonai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, Bubių seniūnijoje, Kurtuvėnų RP, į pietus nuo kelio , 5 km į pietvakarius nuo Bubių, dviračių tako Šiauliai–Kurtuvėnai asfaltuotos dalies pabaigoje.

Saugomos Dirvonų pušys.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Goriškė

Goriškė – viensėdis Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10 km į pietus nuo Bubių, Bubių seniūnija, Kurtuvėnų regioninis parkas, prie kelio Bazilionai – Pašiaušė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Gošteliškiai

Gošteliškiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 8,5 km į šiaurės vakarus nuo Bubių, Bubių seniūnija, Kurtuvėnų regioninis parkas, prie kelio Gilvyčiai – Šemetiškiai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Grabijolai (Šiauliai)

Grabijolai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 11 km į šiaurės vakarus nuo Bubių, Bubių seniūnija, prie kelio Pavėkiai – Kadagynė, Vėkės dešiniajame krante. 4 gyventojai (2001 m.).

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Juškaičiai I

Juškaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 4,5 km į pietus nuo Bubių, Bubių seniūnija, prie kelio Bazilionai – Pagervinė, dešiniajame Dubysos krante.

TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Juškaičiai II

Juškaičiai II – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 5 km į pietus nuo Bubių, Bubių seniūnija, prie kelio Bazilionai – Pagervinė, kairiajame Dubysos krante.

Istorija 

TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kadagynė (Šiauliai)

Kadagynė – viensėdis Šiaulių rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 15 km į šiaurės vakarus nuo Bubių, Bubių seniūnija, prie kelio Kuršėnai – Gilvyčiai, Ventos dešiniajame krante. 

TSRS okupacijos metais viensėdis priklausė Bubių apylinkės Gilvyčių tarybiniam ūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Vimbldono čempionatas

Vimbldono čempionatas, Vimbldonas () – vienas iš keturių Didžiojo kirčio turnyrų. Vimbldonas vyksta kiekvienais metais birželio pabaigoje ir liepos mėnesio pradžioje ant žolės kortų. Vimbldonas yra trečiasis Didžiojo kirčio teniso sezono turnyras. Vimbldono turnyras pirmą kartą vykęs dar 1877 m., laikomas seniausiu ir prestižiškiausiu teniso turnyru pasaulyje. Į 2010 metų vasarą vykusį turnyrą pirmą kartą savo karjeroje pateko Lietuvos tenisininkas Ričardas Berankis.

Varžybos 
Kaip ir visuose Didžiojo kirčio turnyruose, yra vyrų ir moterų varžybos, taip pat yra mišriųjų dvejetų ir jaunesniųjų varžybos.

Turnyro metu Anglijoje būna vasara, šilta. Labai dažnai turnyro metu lyja lietus.

Kortai 
Nuo pat turnyro gyvavimo pradžios žaidžiama ant žolės dangos.

Stogas 

Nuo 2009 m. po pagrindiniame korte atliktos rekonstrukcijos, buvo įrengtas lietaus metu nuleidžiamas stogas.

Taurės 

Vyrų vienetų čempionas laimi paauksuotą sidabrinę 47 cm aukščio ir 19 cm diametro taurę. Ši taurė naudojama jau nuo 1887 m. Taurės viršuje pavaizduotas ananasas ir lokiai bei išgraviruotas užrašas „The All England Lawn Tennis Club Single Handed Champion of the World. „

Moterų vienetų čempionė laimi sidabrinę taurę “Venus Rosewater Dish“. Taurė dekoruota mitologinėmis būtybėmis.

 2008 m. vyrų ir moterų vienetų nugalėtojai gavo po £750 000.

 2009 m. vyrų ir moterų vienetų nugalėtojai ši suma padidėjo iki £850 000 kiekvienam.

Čempionai 

 Vimbldono vyrų vienetų čempionai
 Vimbldono moterų vienetų čempionės

Dabartiniai čempionai

Rekordai

Nuorodos 
 http://www.wimbledon.org/en_GB/index.html

Teniso čempionatai
Londono sportas
Jungtinės Karalystės tenisas
Kiklados

Kiklados () – Graikijos salų grupė Egėjo jūroje. Tai viena iš salų grupių, sudarančių Egėjo archipelagą. Pavadinimas reiškia, kad jos yra aplink (κυκλάς) šventą Delo salą. Čia atsirado graikų išvesta kačių rūšis, vadinama Egėjo kate.

Kikladų salų grupę sudaro apie 220 salų, iš kurių didžiausios yra Amorgas, Anafė, Andras, Antiparas, Delas, Eschatė, Ijas, Kėja, Kimolas, Kytnas, Melas, Mykonas, Naksas, Paras, Folegandras, Serifas, Sifnas, Sikinas, Syras, Tenas ir Tera arba Santorinas. Daugumą mažųjų salų yra negyvenamos. Pagrindinis salų miestas ir sostinė yra Ermupolio miestas Syro saloje, kuriame gyvena 13 400 gyventojų.

Visoje salų grupėje gyvena 119 549 gyventojai. Kikladai yra nugrimzdusių kalnų viršūnės, tik Santorinas ir Milas yra vulkaninės kilmės. Klimatas yra sausas ir švelnus, išskyrus Nakso salą, žemė nederlinga. Regione populiaru auginti vynuogynus, vaisius, kviečius, gaminti alyvuogių aliejų ir tabaką.

Graikijos nomai
Kikladai
Šiaurės Makedonijos herbas

Makedonijos herbas – patvirtintas Makedonijos liaudies susirinkimo 1947 m. liepos 27 d. Herbo dizaino pagrindas – TSRS herbas.

Jį sudaro kiek ovalus skydas, iš šonų apjuostas dviem girliandomis iš kviečių varpų, tabako lapų ir aguonų dėžučių. Apačioje apjuosia juosta su makedonų liaudies motyvais. Skyde pavaizduotas Korabo kalnas, vanduo (simbolizuoja upes) ir saulėtekis. Šie elementai reprezentuoja: „mūsų šalies turtingumas, mūsų kovos ir mūsų laisvė“.

Visa kompozicija ir dizainas yra paimtas iš Socialistinės Makedonijos herbo ir neturi jokių ryšių su istoriniais Makedonijos heraldikos elementais. Po nepriklausomybė paskelbimo 1991 m. buvo kilusi diskusija dėl herbo keitimo, tačiau apsispręsta likti su senuoju socialistiniu herbu. 2009 m. iš herbo pašalinta raudona penkiakampė žvaigždė.

Valstybiniai herbai
Šiaurės_Makedonijos atributika
Martin Van Buren

Martinas Van Burenas (, 1782 m. gruodžio 5 d. – 1862 m. liepos 24 d.) buvo 8-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas, valdęs šalį nuo 1837 iki 1841 m. ir 10-asis JAV valstybės sekretorius (1829–1831 m.). Jis buvo vienas pagrindinių demokratų partijos įkūrėjų. M. Van Burenas tapo pirmuoju ne britų ir ne airių kilmės JAV prezidentu. Jis taip pat vienintelis JAV prezidentas, kuriam olandų, o ne anglų kalba buvo gimtoji. Jis buvo ir pirmasis JAV prezidentas iš Niujorko valstijos.

Biografija 
Gimė 1782 m. gruodžio 5 d. olandų kilmės ūkininko šeimoje Kinderhuko kaime Niujorko valstijos rytuose, 32 km į pietus nuo Olbanio. Jo tėvas Abraomas palaikė patriotus per Amerikos revoliuciją, o vėliau įstojo į Demokratų-respublikonų partiją. Jam priklausė kaimo užeiga, kelis metus jis buvo Kinderhooko klerku. 1776 m. Abraomas vedė našlę Maria Hoes Van Alen (1746–1818 m.), kuri turėjo tris vaikus iš pirmos santuokos. Antros santuokos metu gimė penki vaikai, Martinas buvo trečiasis.

M. van Burenas buvo pirmasis JAV prezidentas, gimęs jau savarankiškumą išsikovojusiose Valstijose. Mokėsi vietos mokykloje, vėliau trumpai mokėsi Claveracko kolegijoje. Jo gimtoji kalba buvo olandų, tik mokykloje Martinas išmoko kalbėti angliškai. 1796 m. jis baigė formalius mokslus, nes šešerius metus privačiai mokėsi teisę pas Piterį Silvesterį ir jo sūnų Francį. Silvesteriai ir visas miestelis palaikė federalistus, o Martinas perėmė tėvo pažiūras ir rėmė demokratus-respublikonus. Jis baigė teisės mokslus Niujorke pas Viljamą van Nesą, kuris buvo trečiojo JAV viceprezidento A. Buro rėmėjas. Martinas iš arti stebė Buro kovą dėl valdžios Niujorko valstijos demokratų-respublikonų partijoje su Džordžu Klintonu ir Robertu R. Livingstonu.

1803 m. Martinas išlaikė egzaminus Niujorke, tapo advokatu ir su netikru broliu James Van Alen įkūrė teisės firmą Kinderhooke.

Nuo 1812 m. iki 1820 m. Niujorko valstijos Senato narys. 1820 m. JAV prezidento rinkimuose balsavo už Dž. Monro. 1821 m. išrinktas į JAV Senatą. Jis taip pat yra vienas iš dviejų prezidentų (kartu su Tomu Džefersonu), kuris buvo ir JAV valstybės sekretorius, ir viceprezidentas, ir prezidentas.

Jo prezidentavimas kritikuojamas dėl sukelto ekonominio sunkmečio.

Išnašos 

|-

JAV prezidentai
JAV viceprezidentai
JAV valstybės sekretoriai
JAV Senato nariai
Žemaičių partija

Žemaičių partija – Lietuvos partija, įkurta 2009 metais. Partija pasisako už etniniu principu suskirstytą Lietuvą ir šeimos vertybes, kurias jos nariai laiko tradicinėmis. 

Naujai įkurta partija dalyvavo 2009 metų rinkimuose į Europos parlamentą.
2012 metų Seimo rinkimuose E. Skarbalius dalyvavo kaip partijos „Drąsos kelias“ kandidatas. Dėl trukdymo Žemaičių partijos kandidatams dalyvauti rinkimuose, partijos valdyba paskelbė viešą pareiškimą apie atsiribojimą nuo E. Skarbaliaus.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Lietuvos partijos
Aaron Lucas

Eronas Lukasas (g. 1979 m. gruodžio 14 d.) – JAV krepšininkas, žaidęs įžaidėjo pozicijoje.

Gimė Grinvilio mieste JAV. 2002 metais, baigė Pietų Karolinos univesitetą. Išvyko trumpam laikui žaisti Kolumbijoje ir vėliau persikėlė į Vilniaus Lietuvos Rytą. Pažaidęs du sezonus, išvyko į Izraelį atstovauti Bnei Hašaron komandai. Po sezono, Lucas grįžo į Lietuvos Rytą, tačiau nebuvo toks sėkmingas. Po pirmojo mačo, jam lūžo delnikaulis. Sužaidęs kelias varžybas, Lucas vidutiniškai pelnė tik 4,7 taško. Po trijų mėnesių, Lietuvos Rytas nutraukė sutartį su žaidėju. Vėliau, Lucas 2005–2006 metų sezone žaidė Prancūzijoje, vėliau Ukrainoje. Po 2006–2007 m. sezono baigė karjerą.

Lucas, Aaron
Užsienio krepšininkai Lietuvos komandose
Knašiai (Šiauliai)

Knašiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 7,5 km į pietus nuo Bubių, Bubių seniūnija, Kurtuvėnų regioninis parkas, Padubysio miškas, Dubysos dešiniajame krante.

Istorija 
Kaimo pietinėje dalyje buvusi senovės gyvenvietė. XVIII a. kaimas priskirtas Kurtuvėnų parapijai. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Žmonės 
Iš kaimo kilę:
 1890 m. – Pranas Kabaila, Lietuvos kariuomenės pulkininkas, pedagogas.
 1816 m. – Andrius Matas Ugianskis, kalbininkas
 1814 m. – Jonas Ugianskis, vertėjas

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Laisvučiai

Laisvučiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, pietinėje dalyje, 8,5 km į pietvakarius nuo Bubių, 1 km į pietus nuo kelio Kurtuvėnai–Margės.

Istorija 
Nuo XVII a. kaimelį valdė Kurtuvėnų dvaras. TSRS okupacijos metais – Bubių apylinkės kaimas. Kaimo rytuose ir pietuose telkšo Pumpuris, Pumpuriukas bei dar 10 mažų ežeriukų bei tvenkinių, auga gamtos paminklas – daugiakamienis Laisvučių klevas bei senos drevėtos Laisvučių liepos. Klevas, kaip manoma, išaugęs iš atžėlusio kelmo ir primena didžiulę skirtingo storio 15 kamienų puokštę.

Valdovų rūmai–2 
Kaimo pakraštyje, ant Liepkalnio skulptoriai Mindaugas ir Gintautas Lukošaičiai 2009 m. pastatė iš Vilniaus Valdovų rūmų nupirktą buvusį vartų paviljoną, tuo protestuodami, kad milijonai litų skiriami nežinia kaip atrodžiusiems ir seniai sugriautiems Valdovų rūmams, o ne baigiantiems sunykti kultūros paminklams – buvusiems dvarams, malūnams, piliakalniams. Paviljonas, kaip ir Vilniaus Valdovų rūmai, pastatytas be projekto, be leidimo, neįteisinus sklypo nuomos.

Gyventojai

Nuotraukos

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Vadimas Medvedevas

Vadimas Medvedevas (, g. 1929 m. kovo 29 d. Jaroslavlio srityje, Rusija) – TSRS partinis ir valstybės veikėjas, buvęs TSKP CK Politinio biuro narys. Buvo vienas artimiausių M. Gorbačiovo bendradarbių. Lydėjo jį vizito Lietuvoje metu (1990 m.).

Biografija 
1951 m. baigęs Leningrado valstybinį universitetą, jame dirbo dėstytoju, taip pat Geležinkelio transporto inžinierių institute, Technologijos instituto katedros vedėju Leningrade. Nuo 1968 iki 1970 m. buvo TSKP Leningrado miesto komiteto sekretoriumi, nuo 1970 m. – TSKP CK propagandos skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1978 m. paskirtas TSKP CK Visuomenės mokslų akademijos rektoriumi.

Nuo 1983 iki 1986 m. vadovavo TSKP CK Mokslo ir mokymo įstaigų skyriaus vedėju. Nuo 1986 m. – TSKP CK sekretorius, kartu – TSKP CK ryšių su socialistinių šalių komunistinėmis ir darbininkų partijomis skyriaus vedėjas, nuo 1988 m. – TSKP CK Ideologinės komisijos pirmininkas. TSKP CK narys (1986–1991 m.), TSKP CK Politinio biuro narys (1988–1991 m.).

Nuo 1990 iki 1991 m. – TSRS Prezidentinės tarybos narys, TSRS Prezidento patarėjas. Nuo 1992 m. dirbo Rusijos mokslų akademijos ekonomikos institute ir „Gorbačiovo fonde".

TSRS Aukščiausiosios Tarybos 11-to šaukimo deputatas. TSRS liaudies deputatas (nuo 1989 m.). Ekonomikos mokslų daktaras (1968 m.), TSRS Mokslų akademijos narys – korespondentas (nuo 1984 m.). Virš 300 mokslinių straipsnių ekonomikos teorijos ir politikos temomis autorius.

Nuorodos 
 Biografijos:  ,  .

TSRS politikai
TSRS mokslų akademijos nariai
Leškiai

Alksnyniškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 5 km į pietryčius nuo Bubių, Bubių seniūnija, Dubysos kairiajame krante, prie kelio Mirskiškė – Bazilionai.

Istorija 
Kaimo šiaurinėje dalyje buvusi senovės gyvenvietė, buvęs Jusaičių alkakalnis. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Margės (Šiauliai)

Margės – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 9 km į vakarus nuo Bubių, prie kelio .

Istorija 
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės Bubių tarybiniam ūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Vladimir Marín

Vladimiras Marinas (, g. 1979 m. rugsėjo 26 d.) – Kolumbijos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje.

Per savo karjerą rungtyniavo Kolumbijoje, Paragvajuje, Meksikoje, Bolivijoje, Brazilijoje, Argentinoje. Karjeros pabaigoje lygia greta treniravo Paragvajaus merginų rinktinę.

2006–2009 m. buvo kviečiamas į Kolumbijos nacionalinę rinktinę. Su ja Vladimiras Marinas dalyvavo 2007 m. Copa America čempionate.

Laimėjimai 
 Copa Aerosur – 2004 m.
 Primera División de Paraguay – 2007 m.
 Paragvajaus lygos Apertura – 2008 m.
 Paragvajaus lygos Clausura – 2008, 2010, 2011 m.
 Primera División de México – 2010 m.
 Superliga de Colombia – 2014 m.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Marin
Kamparis

Kamparis () - alkoholinis aperityvas (stiprumas 20,5 %, 21 %, 25 % ir net 28 %, priklausomai nuo pardavimo šalies), gaminamas iš karčiųjų ir aromatinių augalų užpilo. Kamparis priskiriamas kartiesiems gėrimams biteriams (). Kamparis yra Campari Group prekės ženklas.

Kamparį išrado Gasparė Kamparis (Gaspare Campari) tarp 1862 ir 1867 m. Kamparis iki šiol gaminamas iš tų pačių ingredientų kaip ir prieš 140 m. Visą tą laiką gėrimo receptūra tebėra slapta.

Gėrimas gaminamas kaip spiritinis tam tikrų žolių ir vaisių antpilas. Po to jis skiedžiamas vandeniu, įdedama cukraus ir dažiklio.

Istorija 
Kampario istorija prasidėjo 1860 m. Novaroje (Italija), kai Gasparė Kamparis sukūrė iki šiol naudojamą receptą. Receptas yra firmos paslaptis, pagal Gruppo Campari pasaulyje yra tik vienas žmogus, kuris žino visą originalų šeimyninį gėrimo receptūrą.
Žinoma, kad gėrimui spalvą suteikia karminas, tačiau Gruppo Campari kitose šalyse naudoja kitus dažiklius.

1904 m. Sesto San Džovanyje (Sesto San Giovanni), mieste netoli Neapolio (Italija) buvo atidaryta pirmoji kampario gamykla. Vadovaujant Gasparės sūnui Davidui Kampariui (Davide Campari) kompanija ėmė eksportuoti kamparį pradžioje į Prancūzijos Rivjeros centrą Nicą, po to ir į kitas šalis. Dabar kampariai pardavinėjami daugiau kaip 190 šalių.

Naudojimas 
Italijoje su gazuotu vandeniu maišytas kamparis pardavinėjamas išpilstytas į butelius kaip Campari Soda (turintis 10 % tūrio alkoholio). Campari Soda buteliai buvo suprojektuoti 1932 m. Fortunato Depero.

Teigiama, kad kampariu pasirėmė kurdami kitą karčiai saldų gėrimą (nealkoholinį) Kinnie, kuris nuo 1952 m. gaminamas Maltoje.

Kamparis yra esminis ingredientas klasikiniame Negroni kokteilyje, taip pat kokteilyje Americano. Kamparis naudojamas gaminant desertą šerbetą.

Nuorodos 
 Oficialus kampario tinklalapis

Likeris
Itališka virtuvė
Mingėliai (Šiauliai)

Mingėliai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 11,5 km į vakarus nuo Bubių, prie Čiaušos upelio.

Istorija 
Kaimo šiaurinėje ir pietinėje dalyse buvę senovinės gyvenvietės. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės Gilvyčių tarybiniam ūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Naisiai (Bubiai)

Naisiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 7,5 km į pietvakarius nuo Bubių, prie kelių Kurtuvėnai–Glumbotiškė ir Naisiai–Jautmalkė. 

Saugomi gamtos paveldo objektai: Naisių barsukų kolonija, Naisių pušis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Naujieji Gilvyčiai

Naujieji Gilvyčiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Bubių, Bubių seniūnija, prie kelio Trauleiniai–Gilvyčiai.

Istorija 
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Noliškiai

Noliškiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Bubių, Bubių seniūnija, į šiaurę nuo kelio Gilvyčiai – Sauginiai.

Istorija 
Prie kaimo yra Noliškių pilkapynas (kultūros paminklo kodai AR1007 / A665P). Jų pietrytiniame pakraštyje ir už jo ribų, šalia akmenų grindinių, aptiktos 0,4 x 0,5 m ir 0,3 x 0,35 m degėsių dėmės. Dar vieni pilkapiai į vakarus nuo kaimo sunaikinti. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės Gilvyčių tarybiniam ūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Gelgaudiškio dvaras

Gelgaudiškio dvaras – XIX a. architektūros ansamblis, esantis Šakių rajone, Gelgaudiškyje, ant Nemuno kranto. Tai stambus ir vienas originaliausių Lietuvos dvarų ansamblių, įaugęs į apylinkės gamtą. Ansamblį sudaro rūmai, virtuvė, svirnas, oficina, tvartas, oranžerija, kumetynas, bokštas, rūsiai ir parkas.

XV a. buvo Gelgaudų palivarkas ir vadinosi Gedigaudiškiu. 1507 m. LDK didysis kunigaikštis Aleksandras padovanojo šį palivarką Jonui Sapiegai. 1585 m. nusipirko Grigalius Masalskis. Iš jo 1586 m. dvarą nusipirko Kasparas Oziembovskis. 1599 m. pirmą kartą paminimas Gelgaudiškio vardas. XVIII a. Gelgaudiškį valdė Gelgaudai ir Čartoriskiai. 1797 m. iš A.Čartoriskio nusipirko vokiečių baronas Teodoras Henrikas Frydrichas Koidelis.

Dvaro rūmų pastatas pastatytas Gustavo Koidelio iniciatyva 1842–1846 metais. XIX a. viduryje Koideliai pardavė Gelgaudiškį ir išvyko į Drezdeną, nes Rusijos valdžia 1887 m. uždraudė svetimtaučiams valstybės pakraščiuose turėti dvarų. XX a. pradžioje dvarą įsigijo Medardas Komaras ir jį rekonstravo. Kartu buvo perplanuotas 300 margų parkas, įrengta Koidelių šeimos koplyčia ir kapinės. XX a. nykstantį Gelgaudiškio dvarą, nualintą Pirmojo pasaulinio karo vokiečių okupacijos, Komaras pardavė Lietuvos moterų draugijai, įkurdinusiai čia vienuolių šaričių globojamą vaikų prieglaudą (apie 80 globotinių), veikusią iki 1941 m. Antrojo pasaulinio karo metais dvare buvo įsikūręs štabas, vėliau karo ligoninė. Sovietmečiu įkurdinti vaikų namai, o 1966 m. – pagalbinė internatinė mokykla. Nuo 2009 m. vyksta dvaro restauracijos darbai: sutvarkyti rūmai, oficina, kumetynas, oranžerija, vandens bokštas, kuriame 2015 m. įrengtas 36 varpų karilionas.

Rūmai – tai vienaukštis, neoklasicistinio stiliaus pastatas – respublikinės reikšmės architektūrinis paminklas. Rūmų fasadai – su kolonomis, dailiomis baliustradomis, gražiais metalo dirbiniais ir kitais puošybos elementais.

Rūmus supa senas parkas (118,5 ha). Tai vienas didžiausių Lietuvos parkų, pasižymintis sudėtinga struktūra – griežtos geometrinės formos pereina į natūralią Nemuno šlaitų girią. Pagrindinė parko ašis – ketureilė sidabrinių klevų alėja, kertanti į Nemuną atkreiptus rūmus iš pietų pusės. Parke yra aikštelė, vadinama žvaigžde. Iš jos aštuoniomis pasaulio šalių kryptimis iškirstos proskynos. Legenda pasakoja, kad medžiojantys dvarininkai šioje vietoje pietaudavo ir norėdami matyti žvėris įsakę iškirsti takus. XX a. sandūroje parkas buvo pertvarkytas, jo gamtovaizdis išplėtotas bei praturtintas retaisiais augalais: sidabriniais klevais, paprastaisiais ir pilkaisiais kaštonais, juodosiomis ir Veimuto pušimis, baltažiedėmis robinijomis, amerikinėmis liepomis. Gelgaudiškio parkas pagal kompleksinę vertę yra vertingiausias Suvalkijos regione.

Nuorodos 
 Gelgaudiškio dvaras
 Gelgaudiškio dvaro sodyba 
 Gelgaudiškio dvaras Benjamino Mašalaičio tinklaraštyje

Šakių rajono dvarai
Gelgaudiškis
Pakalniškiai (Šiauliai)

Pakalniškiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10,5 km į pietus nuo Bubių, prie kelio Bazilionai–Pašiaušė.

Istorija 
Į vakarus nuo kaimo yra Pakalniškių senkapiai (kultūros paminklo kodas AV1215) ir senovės gyvenvietė. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Paširvis

Paširvis – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 7 km į pietvakarius nuo Bubių, Pageluvio kraštovaizdžio draustinyje, prie kelio , vakariniame Širvės ežero krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pašvinės

Pašvinės – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 9 km į pietvakarius nuo Bubių, prie kelio  ir Pašvinio ežero.

Istorija 
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės Gilvyčių tarybiniam ūkiui. Kaime yra Pašvinės kalnas (altitudė 148,5 m), kelios kaimo turizmo sodybos, pliažai, trumpalaikio poilsio bazės ir stovyklavietės. Į šiaurę nuo kaimo yra Ventos–Dubysos kanalas.

Gyventojai

Lankytinos vietos 
 Akmenų kalnelis

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pavakalnis

Pavakalnis – viensėdis Šiaulių rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 13 km į šiaurės vakarus nuo Bubių, Bubių seniūnija, prie kelio Gilvyčiai – Kuršėnai, Vėkės ir Ventos dešiniajame krante.

Istorija 
TSRS okupacijos metais viensėdis priklausė Bubių apylinkės Gilvyčių tarybiniam ūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pikužiai

Pikužiai (arba Pikužai) – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10,5 km į pietus nuo Bubių, prie kelio Dengtiltis–Mielaičiai–Pašiaušė, Dubysos kairiajame krante. Kaimo rytuose prateka Rūdupis.

Istorija 
Spaudos draudimo metais kaime veikė draudžiamos spaudos paskirstymo punktas. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Molinės

Molinės – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 12 km į pietvakarius nuo Bubių, Bubių seniūnija, Kurtuvėnų regioninis parkas, prie kelio Bazilionai – Pašiaušė, Šiaušės dešiniajame krante prie Pašiaušės tvenkinio.

Istorija 
Kaimo šiaurinėje dalyje būta senovės gyvenvietės. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Purvinė

Purvinė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 8 km į pietryčius nuo Bubių, Bubių seniūnija, Dubysos kairiajame krante.

Istorija 
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Naujo kaimo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Rimkiai

Rimkiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10 km į pietvakarius nuo Bubių, Padubysio miškas, prie senojo kelio , dab. Bubiai–Kelmė.

Istorija 
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Simoniškė

Simoniškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 7,5 km į pietus nuo Bubių, prie kelio Pageluvis–Dengtiltis, Dubysos dešiniojo intako Deglės dešiniajame krante.

Istorija 
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Slišai

Slišai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10 km į pietus nuo Bubių, Bubių seniūnija, prie kelio Vilaičiai – Vaikšnėgala, Šiaušės dešiniajame krante.

Istorija 
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Sodeliukai

Sodeliukai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Bubių, Paraudžių miške, prie dviračių tako Bubiai–Kurtuvėnai.

Istorija 
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Kurtuvėnų apylinkės Kurtuvėnų žuvininkystės ūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Spaudžiai (Šiauliai)

Spaudžiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 11 km į pietus nuo Bubių, Bubių seniūnija, prie kelio Vaikšnėgala – Pašiaušė, Šiaušės dešiniajame krante.

Istorija 
Kaimo šiaurinėje dalyje buvusi senovės gyvenvietė. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės