joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Birutė Nedzinskienė

Birutė Nedzinskienė (1955 m. gruodžio 4 d. Intoje, Komijos ATSR, SSRS – 1994 m. rugpjūčio 24 d. Kaune) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signatarė.

Biografija 
1979 m. baigė Vilniaus valstybinį universitetą, filologė. 1979–1989 m. dirbo Valstybinio M. K. Čiurlionio dailės muziejaus Vitražo ir skulptūros galerijoje ekskursijų vadove, vyresniąja moksline bendradarbe.

1989–1990 m. Lietuvos tremtinių sąjungos Literatūrinio istorinio skyriaus vedėja. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Kauno tarybos narė, Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Seimo narė. Lietuvos tremtinių sąjungos tarybos narė, „Tremtinio“ redkolegijos narė. Atkuriamojo Seimo narė nuo 1990 m. kovo 10 d. iki 1992 m. lapkričio 11 d. Buvo išrinkta Kauno miesto Panerio rinkimų apygardoje Nr. 23.

Buvo ištekėjusi, turėjo dukrą. Mirė 1994 m. rugpjūčio 24 d. Palaidota Žemųjų Kaniūkų kapinėse Kaune. 

2000 m. apie B. Nedzinskienę sukurtas dokumentinis filmas „Birutė“ (aut. Leonas Glinskis, Regina Staniulienė).

Įvertinimas 
 2005 m. Vyčio Kryžiaus ordino medalis (po mirties)

Šaltiniai

Literatūra 
 Birutė Nedzinskienė / sud. Virgilijus Juozas Čepaitis, Virgilijus Kačinskas, Bronislovas Kuzmickas, Leonas Milčius, Zigmas Vaišvila, Birutė Valionytė. – Vilnius: Valstybės žinios, 2015. – 241 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-18-217-7

Nuorodos 
 Biografija Seimo svetainėje

Kovo 11 akto signatarai
Seimo nariai
Lietuvos muziejininkai
Liudvikas Narcizas Rasimavičius

Liudvikas Narcizas Rasimavičius (g. 1938 m. gruodžio 22 d. Alytuje) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.

Nuorodos 
 Biografija Seimo svetainėje.

Kovo 11 akto signatarai
Lietuvos teisininkai
Didieji ežerai

Šis straipsnis apie ežerus Šiaurės Amerikoje. Apie grupę ežerų Afrikoje, žiūrėkite straipsnį Afrikos didieji ežerai 

Didieji ežerai (, ) – ežerų grupė Šiaurės Amerikoje (JAV ir Kanadoje), Šv. Lauryno upės baseine; didžiausias gėlo vandens baseinas pasaulyje. Sudaro Aukštutinis, Hurono, Mičigano, Erio ir Ontarijo ežerai. Bendras plotas 245,2 tūkst. km². Vandens tūris 22,7 tūkst. km³. 

Ežerų duburiai ledyninės kilmės. Šiauriniai ežerų krantai statūs, uolėti, pietiniai – žemi, padengti smėliu. Ežeruose daug salų. Ežerai tarpusavyje susijungę trumpomis, vandeningomis, slenkstėtomis upėmis. Niagaros upėje, jungiančioje Erio ir Ontarijo ežerus yra Niagaros krioklys. Iš Ontarijaus ištekanti Šv. Lauryno upė Didžiuosius ežerus jungia su Atlanto vandenynu. Gruodžio-kovo mėnesiais ežerus dengia ledas. Erio ežeras kanalų sistemomis sujungtas su Hadsono ir Ohajo upėmis, Mičigano ežeras sujungtas su Ilinojaus upe. Vidinių vandens kelių ilgis ežeruose – 1870 km (nuo Duluto uosto Aukštutiniame ežere iki Šv. Lauryno upės ištakų). Šliuziniai kanalai padeda išvengti slenksčių ir krioklių, esančių ežerus jungiančiose upėse. Su Sent Merio kanalas iškastas siekiant aplenkti Sent Merio upės slensčius, o Velendo kanalas aplenkia Niagaros krioklį. Svarbiausi uostai prie didžiųjų ežerų: Dulutas, Milvokis, Čikaga, Tolidas, Klyvlendas, Eris, Bafalas (JAV), Tander Bėjus, Su Sent Meris, Torontas (Kanada).

Išvystyta žvejyba (ešeriai, lydekos, ežerinės silkės, čyrai, sterkai, upėtakiai ir kt.). Turizmas. Mičigano pakrantėse yra vienintelės gėlųjų ežerų kopos.

JAV ežerai
Kanados ežerai
Helikė (palydovas)

Helikė (; ) arba Jupiteris XLV – natūralus Jupiterio palydovas, atrastas 2003 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard. Iškart po atradimo šiam palydovui buvo suteiktas laikinas S/2003 J 6 pavadinimas. Vėliau pavadintas vienos iš nimfų vardu. 

Priklauso Anankės palydovų grupei.

Pavadinimas 
Graikų mitologijoje, Helikė yra viena iš nimfų, prižiūrėjusių Dzeusą kai šis buvo mažas. Vėliau, už tai atlyginant, ji buvo pakelta į žvaigždes ir tapo Didžiaisiais Grįžulo Ratais. Šį vardą turėjo taip pat ir viena mūzų, Dzeuso dukterų.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
Hermipė (palydovas)

Hermipė (; ) arba Jupiteris XXX – natūralus Jupiterio palydovas, atrastas 2001 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard. Iškart po atradimo šiam palydovui buvo suteiktas laikinas S/2001 J 3 pavadinimas. 

Priklauso Anankės palydovų grupei.

Pavadinimas 
Palydovas pavadintas vienos iš Dzeuso meilužių vardu. Ji pagimdė jam sūnų Orchomeną.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
Kailė (palydovas)

Kailė (; ) arba Jupiteris XXXVII – natūralus Jupiterio palydovas, atrastas 2001 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard. Iškart po atradimo šiam palydovui buvo suteiktas laikinas S/2001 J 8 pavadinimas. Vėliau pavadintas vienos iš charičių vardu. 

Palydovas sukasi aplink Jupiterį priešinga kryptimi nei pats Jupiteris aplink savo ašį. Priklauso Karmės palydovų grupei.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
Eirenė (palydovas)

Eirenė (iki galutinai pavadinant buvo S/2003 J 5) – natūralus Jupiterio palydovas, atrastas 2003 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard. 2012 m šaltinyje šis palydovas (ten minimas kaip S/2003 J 5) aprašytas kaip „pamestas“. 

Priklauso Karmės palydovų grupei.

Pavadinimo kilmė 
Mitologijoje Eirenė – taikos deivė, Dzeuso ir Temidės dukra.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
Scala

Scala – 2003 m. sukurta programavimo kalba, sukurta glaustai išreikšti dažniausius programavimo šablonus, struktūras. Ji turi tiek objektiškai orientuotų, tiek funkcinių kalbų savybes. Kalba sukurta Programming Methods Laboratory of EPFL, jos autorius – Martin Odersky. Scala yra griežtai tipizuota, jai įtakos turėjo Smalltalk, Java, Haskell, Standard ML, Objective Caml programavimo kalbos.

Pavyzdys 
Klasikinė „Sveikas pasauli“ programa Scala kalba:
 object SveikasPasauli {
  def main(args: Array[String]) =
    Console.println(„Sveikas, pasauli“)
  }

Sintaksė panaši į Java kalbą. Pagrindiniai skirtumas – tai, kad nereikia naudoti static, void žodžių. Bazinis žodis object grąžina vienintelį (singleton) objektą.

Programos kompiliavimas komandinėje eilutėje, jei programa išsaugota faile SveikasPasauli.scala :

 > scalac SveikasPasauli.scala

Programos paleidimas:

 > scala -classpath . SveikasPasauli

Savybės

Objektinės savybės 
Scala yra gryna objektikškai orientuota kalba, tuo požiūriu, kad kiekviena reikšmė yra objektas. Tipai ir objektų elgsena aprašoma klasėmis ir savybėmis (trait).

Funkcinis programavimas 
Scala taip pat funkcinė kalba – kiekviena funkcija yra reikšmė. Scala palaiko anonimines funkcijas, aukšto lygio funkcijas, curring ().

Scala šablonų sulyginimas (pattern matching) natūraliai leidžia apdoroti XML duomenis, naudojant reguliarias išraiškas. Tai taip pat naudinga formuojant užklausas. Šios savybės idealiai tinka aplikacijų, pvz., web servisų, kūrimui.

Statiniai tipai 
Scala turi išraiškingą tipų sistemą, statiškai užtikrinančią, abstrakcijų saugių panaudojimą. Tipų sistema palaiko:
 Bendrines (generic) klases
 Kintamųjų anotacijas
 Minimalias, maksimalias tipų ribas
 Klases, ir abstrakčius tipus kaip objektų narius
 Jungtinius tipus
 Tiesiogiai tipizuotas nuorodas į save
 Vaizdus
 Polimorfinius metodus

Išplečiamumas 
Praktikoje, kuriant tam tikrai sričiai specifines aplikacijas, dažniausiai riekia su sritim susijusių kalbos išplėtimų. Scala į ta atsižvelgia ir leidžia paprastai sukurti naujas kalbos konstrukcijas naudojant bibliotekas:

Bet kuris metodas gali būti panaudojamas kaip infix arba postfix operatorius

Uždarymas (closure) suformuojami automatiškai, priklausomai nuo laukiamo tipo (adresato tipizavimas).

Bendras abiejų savybių panaudojimas leidžia aprašyti naujus sakinius neišplečiant sintaksės, ir nenaudojant į makrokomandas panašias metaprogramavimo konstrukcijas.

Nepriklausymas nuo platformos 
Scala sukurta veikti kartu su tokiomis programavimo aplikacijomis kaip JRE ir. NET CLR. Bendravimą su populiariausių objektiškai orientuotų kalbų (Java ir C#) bibliotekomis mėginta padaryti kiek galima paprastesnį.

Scala naudoja tokį patį kompiliavimo būdą (atskirtas kompiliavimas, dinaminis klasių užkrovimas), kaip ir Java, C#.

Nuorodos 
 Oficialus Scala puslapis
 Scala programuotojų Wiki
 Scala bendruomenė

Programavimo kalbos
Kibucas

Kibucas () – Izraelyje žemės ūkiu užsiimantis ūkis, kuriame visa žemė ir gamybos priemonės yra bendra nuosavybė.

Nei vienoje valstybėje bendra nuosavybė žemės ūkyje nebuvo taip išvystyta, kaip Izraelio kibucuose . Kibucai suvaidino svarbų vaidmenį kuriant Izraelio valstybę. Svarbų vaidmenį Izraelio žemės ūkyje vaidina iki šiol. Ideologinį jų pagrindą sudarė sionizmas ir socializmas. Tarp kibucų tikslų buvo žydus pripratinti prie fizinio darbo, taip pat išmokyti kovoti už savo šalį. 

Izraelio valstybės visuomeninėje, kultūrinėje ir auklėjamojoje gyvenimo srityse kibucai pripažinti ir įtvirtinti kaip savarankiškos organizacijos. Komuninės gyvenvietės rėmuose vykdant municipalinę veiklą, įkuriamas vietinis valdžios organas; kibucui vadovaujama bendru narių susirinkimu, kuris išrenka sekretoriatą ir keletą komisijų, skirtų vadovauti einamiesiems reikalams. 

Kibucai organizuoti bendro darbo ir bendro vartojimo pagrindu. Stojantis į kibucą atiduoda visus savo pinigus ir daiktus į bendrą fondą. Komuna pagal nuostatus prisiima visą atsakomybę už paimtą turtą. Kibuco nuosavybė priklauso visam kolektyvui ir negali būti padalinta, taip kaip ir pelnas, gautas naudojant šitą nuosavybę bei iš kibucų darbuotojų darbo. 

Pajamos nepaskirstomos tarp darbuotojų nei pinigais, nei natūra. Kibucas aprūpina gyventojus maistu, apranga, gyvenamuoju plotu, apmoka mokslą, įskaitant ir aukštąjį. Kibuco gyventojas, neturintis nuosavybės, yra aprūpintas iki savo gyvenimo galo viskuo būtinu pakankamu lygiu, kartais net geriau, negu daugelis miestiečių. 

Kibucai turi teisę į lengvatines finansines sąlygas. Žemė negali būti padalinta tarp kibucų narių ir esant ekonominiams sunkumams žemė negali būti užstatyta. Jei kibucas paleidžiamas, visos pagrindinės priemonės ir žemė atitenka Žydų agentūrai, kuri juos perduoda vėl kuriamam kibucui. 

Kibucų gyventojai neturi nuosavybės, turi vienodas teises ir pareigas, apie ūkio strategiją ir pajamų pasidalinimą sprendžia laisvas kibucų susirinkimas, jis taip pat išrenka kibucų valdymo komitetą. Dalyvavimas bendruomenėje yra savanoriškas. 

Žinoma, žemės ūkio mechanizacija kelia žemės ūkio produkcijos savikainą, todėl kibucai gauna pagalbą iš valstybės, kad galėtų konkuruoti su iš mažiau išsivysčiusių valstybių importuojama žemės ūkio produkcija.

Istorija 

Kibucų kūrimo idėjos autoriumi laikomas Lietuvoje gimęs matematikas Hermanas Šapira. Pirmas kibucas – Degania – buvo įkurtas 1910 m. prie Tiberiados ežero Galilėjoje.

Prie garsiausių priklauso 1949 m. balandžio 19 d. įkurtas „Geto didvyrių“ vardu pavadintas kibucas. Jį įkūrė žmonės, išgyvenę po Varšuvos geto sukilimo.

Dabartis 
1990 m. buvo 270 kibucų, kiekviename iš jų gyveno apie 200–700 žmonių; bendrai kibucuose gyveno apie 125 tūkst. žmonių (2,6 % Izraelio gyventojų). Dabar daug kibucų be žemės ūkio dar užsiima ir kitokia gamyba. Be kibucų Izraelyje žemės ūkio produkcija dar auginama ir mošavuose, kurių nariai turi nuosavybės teisę.

Nuorodos 
 Oficiali Kibucų judėjimo svetainė 
 Tipiškas kibucas
 Izraelietiškas kibucas alternatyvaus socializmo modelis? 
 Kibucas – atvira Rybikano enciklopedija

Šaltiniai

Izraelis
Žemės ūkio ekonomika
Murmuliai

Murmuliai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, šalia Nevėžio upės. Murmuliai patenka į Krekenavos regioninio parko teritoriją.

Istorija 

Anksčiau Murmuliuose buvo dvaras.

Vėliau, kai dvaras atiteko kolūkiui, pagrindinis pastatas buvo padalintas į kelis butus ir skirtas kolūkyje dirbančioms šeimoms.

Gyventojai 

Žymūs žmonės
 1895 m. sausio 19 d. Murmuliuose gimė pulkininkas Vytautas Bagdonavičius.

Nuorodos 
 Straipsnis apie Murmulius 2007-02-22
 Murmuliai 1812 metų žemėlapyje

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Katalepsija

Katalepsija – liga, kurios priepuolių metu ligonis jaučia, bet dėl raumenų sustingimo negali pajudėti, o jo kvėpavimas ir pulsas tampa beveik nepastebimi.

Viena iš formų – vaškinis lankstumas (flexibilitas cerea) – ligonis ilgesnį laiką sustingsta jam suteiktoje pozoje (pvz., pakeltą ranką gali išlaikyti keletą valandų, net iki trofikos sutrikimų). Vaškinis lankstumas susidaro lėtai: pradžioje ligonis sunkiau nei įprastai nuleidžia pakeltą ranką.

Ligos
Kaleta Olivija

Kaleta Olivija () – miestas Argentinoje, Santa Kruso provincijos šiaurės rytuose, Argentinos jūros pakrantėje, prie San Chorchės įlankos, Deseado departamente. 36,1 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 1901 m. lapkričio 20 d. kapitono Gutero. Pavadintas jo žmonos Olivijos garbei (Caleta Olivia – „Olivijos įlankėlė“). Tai antras pagal dydį provincijos ir didžiausias departamento miestas. Per Kaleta Oliviją eina Viedmos-Ušuajos kelias. Atšaka į Gobernador Mojano gyvenvietę. Žvejyba, naftos pramonė, avių auginimas ir vilnos pramonė. Yra žvejybinis uostas. Turizmas (geri pajūrio paplūdimiai, vandens pramogos vasarą). Miesto simbolis – El Gorsito monumentas naftininkams.

Nuorodos 
 Turistinė apžvalga
 Miesto portalas

Santa Kruso provincijos miestai
Armėnijos aukščiausioji futbolo lyga

Armėnijos aukščiausioji futbolo lyga – nuo 1992 metų organizuojamos Armėnijos futbolo klubų varžybos. 

Čempionatą organizuoja Armėnijos futbolo federacija, čempionas iškovoja teisę atstovauti Armėniją UEFA čempionų lygos varžybose. Varžybos vyksta pavasario-rudens sistema.

Istorija 
1936-1991 metais Armėnijoje buvo organizuojamos regioninės TSRS varžybos, vėliau reorganizuotos į šalies lygą.

1992 m. Aukščiausioje lygoje dalyvavo net 24 ekipos, 2016–2017 m. buvo vos šešios komandos, sekantį sezoną irgi dalyvavo šešios, o 2018–2019 m. m. buvo devynios komandos, 2019–2020 m. m. jau dešimt.

Komandos 
 2022–2023 m. sezono ekipos
 būsimas įvykis

Prizininkai

Nuorodos 
 Lygos svetainė
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės
 Foot.dk archyvas
 SOCCERWAY

Taip pat skaitykite 
 
 

Armėnijos futbolo varžybos
UEFA šalių pirmenybės
Racing Club de Avellaneda

Racing Club de Avellaneda – Argentinos futbolo klubas iš Buenos Airių priemiesčio Aveljanedos. Įkurtas 1903 m.

Laimėjimai

Mėgėjai 
Pirmasis Divizionas: 9
1913, 1914, 1915, 1916, 1917, 1918, 1919, 1921, 1925

Profesionalai 
Primera División: 8
1949, 1950, 1951, 1958, 1961, 1966, Apertura 2001, 2014

Copa Libertadores: 1
1967

Tarpžemyninė taurė: 1
1967

Kitos tarptautinės taurės: 2
Supercopa Sudamericana 1988, Supercopa Interamericana 1988

Žymiausi žaidėjai 
 Alfio Basile (1964~1970)
 Sergio Roberto Livingstone 
 Albano Bizarri (1997~1999)
 José Luis Brown 1989
 Gabriel Calderón (1977, 1979~1981)
 Omar Oreste Corbatta (1955~1962)
 Néstor Fabbri (1986~1992)
 Ubaldo Fillol (1972~1973, 1987~1989)
 Rubén Paz (1986~1993)
 Roberto Perfumo (1960~1972)
 Sergio Goycochea (1990~1991)
 Claudio López (1991~1996)
 Diego Milito (1999~2003)
 Milovan Petar Mirosevic (2003~2006)
 Diego Simeone (2005~2006)
 Enrique Wolff (1967-1972)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Argentinos futbolo klubai
Club Atlético Rosario Central

Rosario Central – Argentinos futbolo klubas iš Rosarijo miesto. Įkurtas 1889 m. anglų geležinkeliečių.

Laimėjimai 
Argentinos čempionai
 Campeonato Nacional 1971 
 Campeonato Nacional 1973 
 Campeonato Nacional 1980 
 Campeonato Metropolitano 1986/1987 

Tarptautinės taurės
 Copa Conmebol (Copa Sudamericana) 1995

Žymiausi žaidėjai 
 César Delgado 
 Luciano Figueroa 
 Kily González 
 Mario Kempes 
 Daniel Killer 
 Mario Killer 
 Angel Landucci 
 Leopoldo Luque 
 Oscar Massei 
 César Luis Menotti 
 Omar Palma 
 Juan Antonio Pizzi 
 Aldo Pedro Poy 
 José Luis Puma Rodriguez 
 Paulo Wanchope 
 Ángel Tulio Zof

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Argentinos futbolo klubai
Rosarijas
Venesuelos vyrų futbolo rinktinė

Venesuelos vyrų futbolo rinktinė – Venesuelos Bolivaro Respubliką atstovaujanti futbolo komanda, valdoma Venesuelos Futbolo Federacijos (Federación Venezolana de Fútbol).

Venesuela – istoriškai ir statistiškai pati silpniausia Pietų Amerikos regiono futbolo ekipa, nė karto nepatekusi į pasaulio čempionatą. Didžiausias pasiekimas – 4 vieta Copa América čempionate 2011 m.

Dalyvavimas pasaulio čempionatuose

Dalyvavimas Copa América čempionatuose 

 1916–1963 – 
 1967 – 5 vieta
 1975 – I etapas
 1979 – I etapas
 1983 – I etapas
 1987 – I etapas
 1989 – I etapas
 1991 – I etapas
 1993 – I etapas
 1995 – I etapas
 1997 – I etapas
 1999 – I etapas
 2001 – I etapas
 2004 – I etapas
 2007 – ketvirtfinalis
 2011 – 4 vieta
 2015 – I etapas
 2016 – ketvirtfinalis
 2019 – ketvirtfinalis
 2021 – I etapas

Žymiausi žaidėjai 
 Salomón Rondón (2008–)
 José Manuel Rey (1997–2011)
 Giancarlo Maldonado (2003–2011)
 Gabriel Urdaneta (1996–2005)
 Juan Arango (1999–2015)
 Roberto Rosales (2007–)
 Tomás Rincón (2008–)
 Rafael Dudamel (1993–2007)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Pietų Amerikos vyrų futbolo rinktinės
Venesuelos sporto rinktinės
Club Atlético Vélez Sársfield

Club Atlético Vélez Sársfield – Argentinos futbolo klubas iš Buenos Airių vakarinio kvartalo Linjerso. Įkurtas 1910 m.

Laimėjimai 
Nacionaliniai
Primera Divizionas
 Nacional 1968 
 Clausura 1993 
 Apertura 1995 
 Clausura 1996 
 Clausura 1998 
 Clausura 2005
 Clausura 2009
 Clausura 2011
 Inicial 2012 
 Primera División: 2012/13 
 Supercopa Argentina: 2013 
Antrasis Divizionas
 Ascenso 1943 

Tarptautiniai
 Copa Libertadores 1994 
 Tarpžemyninė taurė 1994 
 Copa Interamericana 1995 
 Supercopa Sudamericana 1996 
 Recopa Sudamericana 1997

Žymūs žaidėjai 

 Carlos Bianchi (1967~73, 1980~84)
 Nery Pumpido (1981~83)
 Carlos Trucco (1981~84)
 Vicente Pernía (1982)
 Diego Simeone (1987~90)
 Christian Bassedas (1990~00)
 Oscar Ruggeri (1990~92)
 José Luis Chilavert (1991~00, 2003~04)
 Pablo Cavallero (1995~98)
 Sergio Goycochea (1996~97)
 Jairo Castillo (2000~01)
 Nelson Tapia (2000~01)

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Argentinos futbolo klubai
Buenos Airės
Banda Ačehas

Banda Ačehas (indonez. Banda Aceh) – miestas Indonezijoje, šiaurės vakarų Sumatroje. Ačeho regiono sostinė. 220,7 tūkst. gyventojų (2000 m.).

Miesto gyventojų dauguma – musulmonai. Yra kelios mečetės. 2004 m. gruodžio 26 d. miestas labai smarkiai nukentėjo nuo cunamio (sugriauta 60 % miesto). Banda Ačehas padalintas į 9 parajonius (kecamatan). Yra uostas. Prekybinis centras. Geležinkelis į Medaną.

Miestų partnerystė 
  Samarkandas, Uzbekistanas
  Apeldornas, Nyderlandai
  Sana, Jemenas
  Martapura, Pietų Kalimantanas

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetanė 

Indonezijos miestai
Langsa

Langsa (indonez. Langsa) – miestas Indonezijoje, Sumatroje, Ačeho regiono šiaurės rytuose, pelkėtoje žemumoje netoli Malakos sąsiaurio. 55 tūkst. gyventojų (2006 m.).

Naftos ir gamtinių dujų gavyba. Per miestą eina Banda Ačeho-Medano kelias ir geležinkelis. Langsą sudaro trys parajoniai.

Indonezijos miestai
Lhokseumavė

Lhokseumavė () – miestas Indonezijoje, Sumatroje, Ačeho regione, Malakos sąsiaurio pakrantėje. Apie 190 tūkst. gyventojų (2006 m.).

Chemijos pramonė, gamtinių dujų saugyklos. Jūrų uostas (eksportuojamos gamtinės dujos, kopra, arbata, prieskoniai, sakai). Per miestą eina Banda Ačeho-Medano kelias ir geležinkelis. Lhokseumavė padalinta į 4 parajonius.

Indonezijos miestai
Sabangas

Sabangas () – miestas Indonezijoje, Ačeho regione, nedidelėje Veho saloje šalia Sumatros krantų. 23,6 tūkst. gyventojų (2006 m.).

Jūrų uostas. Žvejyba. Indonezijos karinė jūrų bazė (II pasaulinio karo metu valdyta japonų). Sabangas – labiausiai į vakarus nutolęs Indonezijos miestas. Miestas padalintas į 2 parajonius.

Indonezijos miestai
Sinabangas

Sinabangas (indonez. Sinabang) – miestas Indonezijoje, Ačeho regione, Simeuluės salos rytuose. Regencijos centras. Prieplauka prie Sinabango įlankos. Kaučiuko, kokosų auginimas ir eksportas.

Indonezijos miestai
Džantho

Džantho (indonez. Jantho) – miestas Indonezijoje, Sumatroje, Ačeho regiono šiaurės vakaruose. Ačeh Besaro regencijos centras. Miestas išsidėstęs kalnų slėnyje, prie Ačeho upės. Per miestą eina Banda Ačeho-Medano plentas ir geležinkelis.

Indonezijos miestai
Karang Baru

Karang Baru (indonez. Karang Baru, Karangbaru) – miestas Indonezijoje, Sumatroje, Ačeho regiono šiaurės rytuose, šalia sienos su Šiaurės Sumatra. Ačeh Tamiango regencijos centras. Per miestą eina Banda Ačeho-Medano plentas ir geležinkelis.

Indonezijos miestai
Blang Kedžerenas

Blang Kedžerenas () – miestas Indonezijoje, Sumatroje, Ačeho regiono rytuose, kalnuose. Gadžo Lueso regencijos centras. Svarbus transporto mazgas: keliai į Takengoną, Kutacanę, Langsą.

Indonezijos miestai
Meulabohas

Meulabohas (indonez. Meulaboh) – miestas Indonezijoje, Sumatroje, Ačeho regione, Indijos vandenyno pakrantėje, 245 km į pietryčius nuo Banda Ačeho. Vakarų Ačeho regencijos centras. 50 tūkst. gyventojų.

Meulabohas labai nukentėjo nuo 2004 m. cunamio, kuris nusinešė ~40 tūkst. gyvybių mieste. Cunamį sukėlusio žemės drebėjimo epicentras buvo vos už 150 km nuo Meulaboho.

Indonezijos miestai
Austrijos Bundeslyga

Austrijos Bundeslyga (Österreichische Fußball-Bundesliga) – nuo 1974 metų organizuojamos pagrindinės Austrijos futbolo klubų varžybos. Čempionatą organizuoja Austrijos futbolo asociacija, čempionas iškovoja teisę atstovauti Austriją UEFA čempionų lygos varžybose.

Emblemų kaita

Komandos

Istorija 

Austrijoje futbolo čempionatai vyksta nuo 1911 metų. Iki 1937 m. juose dalyvaudavo tik Žemutinės Austrijos klubai (faktiškai tik iš Vienos). Nuo 1949 m. pirmenybėse žaidžia visos šalies klubai.

Prizininkai

Bundeslyga nuo 1974–1975 m. sezono

Taip pat skaitykite

Nuorodos 
 Lygos svetainė
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės
 Foot.dk archyvas
 Soccerway
 The-sports.org

 
UEFA šalių pirmenybės
Blangpidijė

Blangpidijė (indonez. Blang Pidie) – miestas Indonezijoje, Sumatroje, Ačeho regione, netoli Indijos vandenyno. Pietvakarių Ačeho regencijos centras. Keliai į Tapaktuaną, Meulabohą.

Indonezijos miestai
Po Ortezo Élan Béarnais

Po Ortezo „Élan Bearnais“ – Prancūzijos krepšinio klubas, įkurtas 1931 m. Po mieste.

Pasiekimai 

 1984 m. R. Koračo taurės laimėtojai
 2002, 2003, 2007 m. Prancūzijos taurės laimėtojai
 1986, 1987, 1992, 1996, 1998, 1999, 2001, 2003, 2004 m. Prancūzijos čempionai
 2003 m. Semaine des As laimėtojai

Komandos sudėtis 2006–2007 m.

Garsiausi žaidėjai 

  Marcus Brown
  Antoine Rigadeau
  Boris Diaw
  Mickaël Piétrus 
  Johan Petro

Nuorodos 

 Oficialus puslapis

Prancūzijos krepšinio klubai
Gvianos plokščiakalnis

Gvianos plokščiakalnis () yra Pietų Amerikos šiaurės rytuose, tarp Llanos lygumų rytuose, Amazonės žemumos pietuose, Andų šiaurėje ir Atlanto vandenyno šiaurės rytuose. Išsidriekęs Venesuelos, Brazilijos, Gajanos, Surinamo ir Prancūzijos Gvianos teritorijomis. Aukščiausia vieta – Neblinos k. (2994 m).

Plokščiakalnis susidaręs ant kristalinio Gvianos skydo. Susideda iš skalūnų, gneisų, granito, vietomis vyra kvarcinio smėlio sluoksnių. Geležies, mangano rūdų, aukso, boksitų, deimantų telkiniai. Vyrauja denudavusios, pusiau banguotos lygumos (150–400 m aukščio), su pavieniais iškilusiais stalkalniais, vadinamais tepui. Svarbiausi: Autana, Roraima, Aujantepui ir kiti. Klimatas ekvatorinis ir subekvatorinis; drėgnas ir karštas. Už stalkalnių susilaiko drėgnos oro masės, todėl Gvianos plokščiakalnyje iškrenta 1200–1700 mm kritulių per metus, o centre iki 3500 mm. Vakaruose ir rytuose drėgnieji tropiniai miškai, centre – amžinai žaliuojančių ir lapus metančių medžių miškai su savanų ruožais, stalkalniuose – akmeningos pusdykumės.

Galerija

Taip pat skaitykite 

 Tepui

Plynaukštės ir plokščiakalniai
Venesuelos geografija
Brazilijos geografija
Gajanos geografija
Surinamo geografija
Prancūzų Gviana
Maxima grupė

„Maxima Grupė“, UAB – mažmeninės prekybos įmonės Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje ir Bulgarijoje valdanti bendrovė, įkurta 2007 metais. Priklauso „Vilniaus prekyba“ holdingui. Įmonei priklauso apie 1400 prekybos centrų „Maxima“ Baltijos šalyse, „T-Market“ Bulgarijoje, „Stokrotka“ Lenkijoje ir e-parduotuvė „Barbora", kuri veikia Baltijos šalyse ir Lenkijoje.

Istorija 

1992 m. Vilniuje buvo atidarytos kelios parduotuvės su skirtingais pavadinimais, kurios vėliau išaugo į „Maxima“ tinklą. Pirmoji parduotuvė pavadinimu „Maxima“ atidaryta 1998 m. Vilniuje. Per 1998–2005 m. periodą sukurtas mažmeninės prekybos tinklas, kurį sudarė trijų skirtingų dydžių parduotuvės „Minima“, „Media“, „Maxima“ (nuo 2005–2006 m. „Maxima“ X, XX, XXX, XXXX).

1998 m. pradėta projektuoti „Maxima“ Mindaugo gatvėje, kuri duris atvėrė 1999 m. birželio pab. „Maxima“ įrengta buvusioje 8600 m² „Vilniaus baldų“ parduotuvėje. Rekonstrukcijos projektą sukūrė šio pastato autorė Vilniaus Gedimino technikos universiteto Architektūros katedros profesorė Elena Nijolė Bučiūtė. Po rekonstrukcijos išsaugota unikali pastato dalis – metalinė erdvinė stogo struktūra, kuri statant pirminį pastatą buvo pirmą kartą įgyvendinta ne tik Lietuvoje, bet ir tuometinėje Sovietų Sąjungoje.

Nuo 2000 m. mažmeninės prekybos tinklas įžengė į kitų Baltijos šalių rinkas – į Latviją ir Estiją. 2005 m. prekybos tinklas su „T-Market“ prekės ženklu startavo Bulgarijoje.

2007 m. įsteigta „Maxima Grupė“, kurios tikslas palengvinti tinklo valdymą.

2011 m. pabaigoje „Maxima Grupei“ leista įsigyti 24-ių parduotuvių tinklą Lenkijoje „Aldik“. Tais pačiais metais Vilniuje pradėjo veikti elektroninė parduotuvė „e-Maxima“.

2013 m. lapkričio 21 d. įvyko Zolitūdės tragedija, kai Rygoje įgriuvo „Maxima XX“ stogas. Žuvo 54 žmonės, kelios dešimtys sužeista.

2017 m. „Maxima Grupė“ įsigijo elektroninę parduotuvę „Barbora“.

2018 m. „Maxima Grupė“ už 276 mln. eurų įsigijo 93,7 proc. „Emperia Holding“ bendrovės, valdančios mažmeninės prekybos tinklą „Stokrotka“, akcijų. „Maxima Grupė“ pranešė, kad sujungs valdomus tinklus Lenkijoje – prie prekybos tinklo „Stokrotka“ bus prijungtas 2012 metais įsigytas tinklas „Aldik“.

2019 m. „Aldik“ ir „Stokrotka“ prekybos tinklai sujungti ir tęsia veiklą vienu pavadinimu - „Stokrotka“.

Rinkos dalis 

Maxima Grupė užima apie 31,1 % Lietuvos, 26,2 % Latvijos ir 16,3 % Estijos mažmeninės prekybos rinkos.

*įskaitant 87 franšizines parduotuves.

Vadovai 
 iki 2008 m. Gintaras Marcinkevičius;
 2008 m. gruodį – 2014 m. Mindaugas Bagdonavičius;
 2014 m. birželį – 2016 m. Neringa Janavičiūtė
 2016 m. gegužė – 2017 m. – Alvydas Šustikas
 2017 m. vasaris. – 2018 m. – Robertas Čipkus
 2018 m. vasaris – 2019 m. – Dalius Misiūnas
 2019 m. gegužė – 2020 m. – Jolanta Bivainytė
2020 m. spalis – dabar – Mantas Kuncaitis

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

Prekybos tinklai
Vilniaus prekyba
Eugenijus Palskys

Eugenijus Palskys (1940 m. balandžio 6 d. Naujamiestyje, Panevėžio apskritis – 2001 m. birželio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas kriminalistas, teisėtyrininkas penalistas.

Biografija 
1958 m. baigė Luokės vidurinę mokyklą. 1963 m. baigė VU Teisės fakultetą, diplomuotas teisininkas. Nuo 1963 m. VU Teisės fakulteto Baudžiamojo proceso ir kriminalistikos katedros asistentas, lektorius, 1977–1983 m. vedėjas, nuo 1975 m. docentas. 1971 m. teisės mokslų kandidatas. Nuo 1983 m. dėstė Minsko aukštosios SSRS vidaus reikalų ministerijos mokyklos Vilniaus filiale.  1990–1992 m. Lietuvos policijos akademijos (nuo 1997 m. Lietuvos teisės akademija, nuo 2000 m. Lietuvos teisės universitetas) mokslo prorektorius, 1992–2001 m. katedros vedėjas, 2000–2001 m. universiteto Senato pirmininkas. Nuo 1994 m. profesorius.

Duktė Aistė Palskytė, MRU absolventė, teisininkė.

Bibliografija 
 Teismo fotografija: vadovėlis. – Vilnius, 1969 m.
 Nusikaltimai ir kriminalistika: vadovėlis. – Vilnius: Mintis, 1978 m.
 Kriminalistinis dokumentų tyrimas: monografija. – Vilnius: LTSR Aukštojo ir specialiojo vidurinio mokslo ministerija, 1978. – 181 p.
 LTSR baudžiamasis procesas / Petras Danisevičius, Marcelis Kazlauskas, Eugenijus Palskys. – Vilnius: Mintis, 1978. – 402 p.
 Kriminalistika / Petras Danisevičius, Marcelis Kazlauskas, Eugenijus Palskys. – Vilnius: Mintis, 1985.
 Kriminalistikos istorijos apybraižos (1918–1940): monografinė studija. – Vilnius: Lietuvos policijos akademija, 1995. – 424 p.

Įvertinimas 
 1995 m. LDK Gedimino ordinas Riterio kryžius

Šaltiniai 

Lietuvos kriminalistai
Lietuvos fotografai
MRU prorektoriai
Vilniaus universiteto dėstytojai
Paraudžiai

Apie kaimą Bubių seniūnijoje žr. Paraudžiai (Bubiai).

Paraudžiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, greta Raudėnų gyvenvietės (pagal ją ir pavadintas).

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Paraudžiai (Bubiai)

Paraudžiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Kurtuvėnų reg. parke. Kaimą supa Paraudžių miškas, pro jį prateka Raudos upelis, yra kalvynas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pavėžupis

Pavėžupis (arba Šilo Pavėžupis) – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, Kurtuvėnų reg. parko pakraštyje, 2 km į rytus nuo Laikšių. Pavėžupio paštas yra Laikšėse. Išlikęs Pavėžupio dvaras su parku, yra žuvininkystės muziejus. Paminklinis akmuo Putvinskių giminei. Kaimo šiaurėje plyti miškai, vakaruose telkšo žuvininkystės tvenkiniai.

Etimologija 

Dvarvietė buvo įkurta prie trumpučio Vėžupio upelio (ilgis apie 6 km) tarp šilų, taip ir kilo gyvenvietės pavadinimas Šilo Pavėžupis (vandenvardinis vietovardis).

Istorija

Šilo Pavėžupio dvaras priklausė Putvinskiams. XIX a. pabaigoje čia buvo vienas draudžiamos spaudos platinimo centrų, veikė slapta lietuviška mokykla.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Rapolas Putvinskis (1824–1904), dvaro savininkas, dalyvavęs 1863 m. sukilime ir už tai devyneriems metams ištremtas į Sibirą.
 Vladas Putvinskis (1873–1929), dvare gyvenęs tautinio pasipriešinimo carinei valdžiai organizatorius, visuomenės veikėjas.
 Vytautas Put­vins­kis-Pūt­vis (1901–1942), ūkininkas, visuomenės veikėjas.
 Žemaitė (1845–1921), rašytoja, kuri 1905–1906 m. dvare gyveno ir dirbo šeimininke.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Dvaras ir parkas 
 Muziejus 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Badauskiai

Badauskiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, Kurtuvėnų reg. parke, Padubysio miško pietiniame pakraštyje. Yra Badauskių piliakalnis, stūkso Badauskių akmuo (su įvairiais ženklais), yra I pasaulinio karo aukų kapinės.

Gyventojai

Išnašos 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Galvydiškė

Apie buvusią gyvenvietę prie Vilniaus žr. Gelvadiškės.

Galvydiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, Kurtuvėnų reg. parke, iš visų pusių apsuptas miškų. Stūkso Galvydiškės piliakalnis.

Geografija

Kaimelio vakaruose į Šonos upelį įteka Juodupis.

Gyventojai

Išnašos 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Vainagiai (Kelmė)

Vainagiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, Kurtuvėnų regioniniame parke, apsuptas miškų. Kaime stūkso Vainagių piliakalnis, ant kurio tarpukario metu vykdavo teatro vaidinimai.

Gyventojai

Išnašos 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės

bat-smg:Vānagē
Gelučiai

Gelučiai (arba Gėlučiai) – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, pietinėje Kurtuvėnų reg. parko dalyje, 1 km į vakarus nuo kelio Šiauliai-Pagėgiai. Kaimo šiaurėje prieina Šonos miškas, pietuose – Gelučių miškas. Išlikusi dvaro sodyba: Gelučių dvaro rūmai (pastatyti 1791 m.), akmeninė dvaro pieninė (pastatyta 1912 m.).

Gyventojai

Žymūs žmonės

 Jan Janowicz (1893-1964), gydytojas, chirurgas.

Nuorodos

 Giełucie Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom II, psl. 555 (lenk.)

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Saulius Kuzminskas

Saulius Kuzminskas (g. 1982 m. gegužės 30 d. Vilniuje) – Lietuvos krepšininkas rungtyniavęs  Molėtų Ežerūno-kario komandoje. Jo jaunesnysis brolis Mindaugas rungtyniauja Niujorko „Knicks“ komandoje.

Karjera 

S. Kuzminskas savo karjerą pradėjo „Sakalų“ komandoje, joje per vienerias rungtynes pelnydavo vidutiniškai po 4,3 taško. Pasibaigus sezonui krepšininkas nusprendė vykti į NCAA lygos Berklio universitetą, tačiau taip ir nepritapo šioje ekipoje, tad praleidęs JAV tik vieną sezoną grįžo į LKL ir tapo „Šiaulių“ komandos vienu iš lyderiu. „Šiauliuose“ talentingą aukštaūgį pastebėjo „Lietuvos Ryto“ komandos vadovai ir pakvietė į savo gretas.

Vilniuje krepšininkas praleido du sezonus, tačiau žaidė labai nedaug, geriausias jam buvo 2003–2004 m. LKL sezonas, kuriame per rungtynes S. Kuzminskas pelnė po 10,3 taško. Po 2004–2005 m. sezono krepšininkas išvyko į Prancūzijos komandą „Maritime“, šalies lygoje vidutiniškai pelnė po 5,1 taško, o FIBA Europos taurės varžybose po 8,4 taško.

2006–2007 m. sezoną lietuvis pradėjo Liublijanos komandoje, tačiau šiai pasitraukus iš Eurolygos turnyro paliko komandą ir 2007 m. vasario mėnesį perėjo į Vokietijos Oldenburgo klubą.

Pasibaigus 2006–2007 m. sezonui krepšininkas paliko Vokietiją ir grįžo į „Šiaulių“ komandą, kurioje jau buvo žaidęs 2001–2003 m.

2009 m. rugsėjo 24 d. sudarė vienrių metų sutartį su Lenkijos Sopoto „Trefl“ klubu. 2010 m. rugsėjo 6 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Ventspilio „Ventspils“ klubu.

2012 m. rugsėjo 17 d. pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Šiaulių „Šiaulių“ klubu.
2015 m. gegužės 6 d. paskelbė apie karjeros pabaigą.

Pasiekimai 

 2004, 2005 m. LKL vicečempionas
 2005 m. ULEB taurės laimėtojas
 2005 m. BBL vicečempionas
 2007 m. Slovėnijos taurės vicečempionas
 2014 m. NKL 3 vietos laimėtojas
 2015 m. NKL vicečempionas

Šaltiniai 

Kuzminskas, Saulius
Mirskiškė

Mirskiškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Kurtuvėnų reg. parko rytiniame pakraštyje.

Išlikusi dvaro sodyba, technikos paminklas – XIX a. statytas vandens malūnas su veikiančia technologine įranga. Šalia dvaro yra Pirmojo pasaulinio karo karių kapinės. Vakaruose plyti Paraudžių miškas.

Istorija 

Buvęs Bubių dvaro palivarkas. Dvaras priklausė Platono Zubovo broliui Dmitrijui, 1836 m. jį paveldėjo Nikolajus Zubovas, kuris, pasinaudodamas likusia Dubysos-Ventos kanalo įranga, užtvenkė Dubysą ir pastatė vandens malūną. Dvarus išparceliavus jo savininku tapo Zubovo žentas Vladas Kurkauskas, Vilniaus miesto komendantas, Klaipėdos krašto gubernatorius. Dvaras grąžintas jo palikuonims.

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Dengtiltis

Dengtiltis – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, rytiniame Kurtuvėnų RP pakraštyje. Technikos paminklas – vandens malūnas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kilimandžaras

Kilimandžaras () – vulkaninis masyvas Rytų Afrikoje, Tanzanijos teritorijoje. Susidaręs Rytų Afrikos lūžių zonoje. Masyvas sudarytas iš 3 kūgių: Kibo (5895 m – aukščiausia Afrikos vieta), Mavenzi ir Širos. Sudaro bazaltai ir fonolitai. Kibo viršukalnėje – aktyvus vulkanizmas, į orą išmetamos fumarolės. Papėdėje – savanos, šlaituose – ekvatoriniai kalnų miškai, senecijų ir lobelijų giraitės, viršūnėje – amžini sniegynai ledynai. Įeina į Kilimandžaro nacionalinį parką.

Pirmoji įkopė austrų ekspedicija (1889 m). Vokiečių valdymo metais Kilimandžaras vadintas Kaizerio Vilhelmo kalnu (Kaiser-Wilhelm-Spitze).

Šaltiniai 

Tanzanijos ugnikalniai
El Kalafatė

El Kalafatė () – miestas Argentinoje, Santa Kruso provincijos pietvakariuose, pietiniame Archentino ežero krante, 320 km į šiaurės vakarus nuo Rio Galjegoso. Lago Archentino departamento centras. 6,1 tūkst. gyventojų.

Miestelis pradėjo kurtis XX a. pradžioje vystant vilnos pramonę. Oficialiai įkurta 1927 m. Pavadinimas kilo nuo Berberis buxifolia krūmo, vadinamo kalafate. 1946 m. El Kalafatėje įkurta Los Glaciares parko administracija. Tuo metu gyvenvietėje gyveno apie 100 gyventojų. Pradėjus vystytis turizmui regione, El Kalafatė išaugo. 

Keliai į Puerto Santa Krusą, Rio Galjegosą, Perito Moreną, Los Glaciares nac. parką. Šalia miesto yra tarptautinis El Kalafatės oro uostas (skrydžiai į Buenos Aires, Trelju). 

El Kalafatėje yra turizmo aptarnavimo infrastruktūra: viešbučiai, restoranai, parduotuvės. Iš čia organizuojamos kelionės po Los Glaciares nacionalinį parką.

Nuorodos 
Turistinė apžvalga
El Calafate
Miesto portalas

Santa Kruso provincijos miestai
Argentinos kurortai
Tyus Edney

Tyus Edney (g. 1973 m. vasario 14 d. Gardenijoje) – buvęs JAV krepšininkas, treneris.

2008 m. birželio mėn. Mariupolio „Azovmaš“ klubas nutarė nepratęsti sutarties su T. Edney.  2008 m. lapkričio 18 d. žaidėjas pasirašė sutartį su Sevilijos "Caja San Fernendo" ekipa.

2010 m. rugpjūčio 2 d. tapo UCLA universiteto vyrų krepšinio komandos sporto operacijų vadovu.

T. Edney ūgis yra 178 cm, svoris 80 kg. Jis žaidžia įžaidėjo pozicijoje.

Pasiekimai 

 1995 m. NCAA čempionas
 1999 m. NEBL čempionas
 1999 m. LKL čempionas
 1999 m. Eurolygos čempionas
 1999 m. Eurolygos finalo ketverto naudingiausias žaidėjas
 1999 m. Europos Visų žvaigždžių rungtynių naudingiausias žaidėjas
 2000, 2002, 2003, 2004 m. Italijos krepšinio taurės laimėtojas
 2002, 2003 m. Italijos čempionas
 2003 m. Italijos krepšinio taurės varžybų naudingiausias žaidėjas
 2006 m. Graikijos vicečempionas

Šaltiniai 

Edney, Tyus
Užsienio krepšininkai Lietuvos komandose
Lieporiai

Lieporiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Šiaulių miesto centro. Dalis kaimo yra prijungta prie Šiaulių miesto – rytinė kaimo gatvės pusė ir šiaurinė kaimo dalis kitoje kelio  pusėje.

Geografija 

Šiaurėje ribojasi su Gytariais, rytuose su Gegužiais, pietuose su Šlepkais, vakaruose su Beržyne. Greta kaimo teka Šventupis (Genupis). Saugomos Lieporių liepos.

Istorija 

Kaimas žinomas nuo 1526 m., kai jis ir jo gyventojai buvo padovanoti Šiaulių bažnyčiai. 1923 m. kaimas, kuriame gyveno 111 vyrų ir 128 moterys priskirtas Šv. Jurgio bažnyčios parapijai.

Pirmojo pasaulinio karo metais prie kaimo vyko nuožmios kautynės, kuriose žuvo apie 400 rusų (duomenys netikslūs) ir 280 vokiečių kareivių. Jie palaidoti kaimo viduryje Brolių kapuose.

Antrasis pasaulinis karas taip pat kaimo gyventojams atnešė daug nelaimių, nes kelias savaites ties juo laikėsi frontas. Didžioji kaimo dalis buvo sudeginta.

Infrastruktūra 

Archeologija rodo gyvenvietę šiose vietose buvus jau VI–IX a. Šiaulių Aušros muziejaus darbuotoja Birutė Salatkienė greta gyvenvietės atkasė kelias geležies lydimo krosnis, kuriose buvo lydoma balų rūda.

Kaimo pakraštyje 1950 m. buvo įrengtas Šiaulių civilinis aerodromas. Vėliau jis dar buvo naudojamas kolūkio reikalams, bet pradėjus statyti Šiaulių miesto pietinį gyvenamąjį rajoną, perkeltas į Barysius prie Meškuičių. 1950–1988 m. į kaimą kursavo miesto autobusai.

Išplatinus kelio atkarpą Šiauliai-Bubiai ir nutiesus miesto vakarinį aplinkkelį kaimo ribose nutiesta satelitinė gatvė. Yra degalinė, parduotuvė, buvo pradžios mokykla.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Verduliai

Verduliai – Šiaulių miesto dalis, esanti 4 km į pietus nuo miesto centro.

Geografija 

Ribojasi šiaurėje su Besarabija, rytuose su Piktmiškiu, pietvakariuose su Verduliukais. Buvęs kaimas, į miesto administracines ribas įtrauktas 1961 m.

Pavadinimas kilęs nuo aplink kaimą tvyrojusiose priepelkėse gurgėjusių šaltinių – verdenių. Šiuo metu, po daugkartinių nusausinimų jos beveik išnykę.

Šiaurinėje dalyje stūkso Barzdos kalnas.

Istorija 
Kaimas žinomas nuo 1526 m., kai jis ir jo gyventojai buvo padovanoti Šiaulių bažnyčiai. Tačiau kaimas, apsuptas pelkių, neišsiplėtė. 1923 m. kaimas, kuriame gyveno 93 vyrai ir 80 moterų priskirtas Šiaulių Šv. Jurgio bažnyčios parapijai.

Per Verdulius suplanuotas nutiesti pietinis Šiaulių miesto aplinkkelis, kuris leis integruoti į miestą ir sklypus, išdalytus buvusiems žemės savininkams. Dalyje sklypų vykdoma mažaaukštė gyvenamoji statyba.

Šaltiniai

Šiaulių miesto dalys
Žaliūkės (Šiauliai)

Žaliūkės – Šiaulių miesto pietvakarinės dalies rajonas, esantis 1,5 km nuo miesto centro, išsidėstęs abipus kelio . Yra Žaliūkių gatvė.

Mažųjų Žaliūkių pakraštyje stovintis Žaliūkių vėjo malūnas priklausė Danielių giminei. Dabar jame Aušros muziejus įrengęs malūnininko etnografinę ekspoziciją. Malūnas 2009 m. buvo restauruotas. Prie jo vyksta kasmetinės kalendorinės šventės: Užgavėnės, Joninės, Žolinė.

Geografija 

Šiaurėje rajono riba eina geležinkelis, rytuose ir pietuose ribojasi su Besarabija, pietvakariuose – Dainų parkas, vakaruose – Voveriškiai.

Pavadinimas kilęs nuo žalių dvaro stogų. Arčiau miesto centro esanti dalis anksčiau buvo vadinama Didžiosiomis Žaliūkėmis. Po Pirmojo pasaulinio karo joje pradėti statyti vienbučiai ,gyvenamieji namai. Nutiestos gatvės pavadintos Mažosios Lietuvos miestų ir miestelių vardais – Neringos, Stalupėnų, Baltupėnų, Darkiemio. Šie pavadinimai nebuvo pakeisti ir po 1946 m., kai okupacinė rusų valdžia pakeitė rusiškais, vokiškus ir prūsiškus Kaliningrado srities miestų pavadinimus.

Mažosios Žaliūkės iki šiol išlaikė gatvinio kaimo bruožus.

Istorija 

Kaimas žinomas nuo 1526 m., kai jis ir jo gyventojai buvo padovanoti Šiaulių bažnyčiai. 1923 m. kaimas, kuriame gyveno 90 vyrų ir 125 moterys, priskirtas Šv. Jurgio bažnyčios parapijai.
Didžiosios Žaliūkės (dvaras) priklausė bajorų Stulpinų-Bazarų giminei.

1944 m. rugpjūčio mėnesį nuo Žaliūkių kaimo iki senojo televizijos bokšto gynybai buvo įsitvirtinęs 16-osios lietuviškosios divizijos pulkininko Vlado Lunios vadovaujamas pulkas.

Šaltiniai 

Šiaulių miesto dalys
Pumpučiai (Šiauliai)

Pumpučiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šiaulių, šalia Švendrės miško.

Geografija 

Šiaurėje ribojasi su Lukšiais, rytuose su Toliočiais, pietryčiuose su Voveriškiais, pietuose su Kupriais. Gyvenvietės šiaurės rytų pakraščiu praeina geležinkelis Šiauliai-Klaipėda ir automobilių magistralė , rytuose – .

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 1948 m. Pumpučiuose gimė rašytoja, Kovo 11-osios akto signatarė Vidmantė Jasukaitytė.

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Grynaičiai

Grynaičiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Saugų, kelio Vilkyčiai–Švėkšna dešinėje, Begėdžių miške. Grynaičių kaimo kaimynai: vakaruose – Begėdžiai, pietryčiuose – Žagatpurviai, pietvakariuose – Vilkmedžiai.

Istorija 

1936-1939 m. veikė lietuvių privati pradinė mokykla.

Gyventojai

Žymūs žmonės

 Vladimiras Bogoduchovas (g. 1961), karininkas

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kupriai (Šiauliai)

Kupriai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Šiaulių kaimiškojoje seniūnijoje, prie kelio , 4 km nuo Šiaulių, šalia Švendrės miško.

Geografija 

Šiaurėje ribojasi su Pumpučiais, rytuose su Voveriškiais, pietuose su Daušiškiais, pietuose su Juodinkiais. Kaimo pakraščiu praeina Šiaulių miesto vakarinis aplinkkelis.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
Kupriuose gimė zooinžinierius Jonas Jatkauskas.

Nuorodos 
Nuotraukos

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Paitaičiai

Paitaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Šiaulių kaimiškojoje seniūnijoje, 3,5 km nuo Šiaulių.

Geografija 

Vakaruose ribojasi su Kupriais, šiaurėje ir rytuose su Voveriškiais, pietuose su Dainos kaimu ir Dainais, pietvakariuose su Daišiškiais.

Infrastruktūra 

Kaimo vakariniu pakraščiu praeina Šiaulių miesto vakarinis aplinkkelis. Iš greta kaimo esančios pelkės išteka Vijolės intakas Švendralio upelis.

Gyventojai

Nuotraukų galerija

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kebeliai

Apie kaimą Rokiškio rajone žr. Kebeliai (Rokiškis).

Kebeliai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Saugų, 2 km į rytus nuo Vilkyčių, prie kelio Vilkyčiai–Švėkšna.

Geografija 

Dalis kaimo yra Begėdžių miške. Šiauriniu pakraščiu teka Veiviržas (Minijos kairysis intakas). Gretimi kaimai: vakaruose – Vilkyčiai, Sakūtėliai, šiaurės vakaruose – Aisėnai, šiaurėje – Stankaičiai, pietuose – Begėdžiai, pietvakariuose – Čiūteliai.

Kebeliuose yra autokroso (ilgis 900 m) ir ralio kroso (ilgis 800 m) trasos.

Etimologija 

Vietovardis kilęs iš pavardės Kebelis. Kaimo pavadinimas vokiečių kalba buvo rašomas Kebbeln.

Istorija 

XIX a. pabaigoje iš Pangirių pro Kebelius į Begėdžius nutiestas kelias. Kebeliuose buvo pradinė mokykla (veikė 1825–1944 m., nuo 1904 m. dvi klasės), valsčiaus centras (nuo 1903 m.), paštas, telefonas, telegrafas (nuo 1907 m.), užeigos namai.

Po II pasaulinio karo Kebelių kaime iš esmės pasikeitė gyventojai. Sovietmečiu Kebeliai sunyko: nugriauta nemažai sodybų, sunaikintos senosios kapinės, buvę laukai apaugo mišku ir krūmais.

1990 m. Kebelių žvyro karjere įrengta 800 metrų ilgio uždara žvyro-molio-asfalto automobilių lenktynių Vilkyčių trasa, kurioje rengiamos ir tarptautinės varžybos. Pastatyti keli nauji namai.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Mažosios Lietuvos enciklopedija. T 2, Vilnius. 2003. P. 53.
 Kebelių autokroso ir ralio kroso trasos 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Dainos

Dainos – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Šiaulių. Pietrytinė kaimo dalis prijungta prie Šiaulių miesto. Kaimo pietiniu pakraščiu praeina senasis pašto traktas Ryga–Tilžė.

Geografija 

Vakaruose ribojasi su Daušiškiais, šiaurėje su Paitaičiais, vakaruose su Dainais, pietuose su Gytariais ir Pailiais.

1975 m. kaime buvo apie 250 gyventojų, tačiau statant Šiaulių miesto gyvenamuosius kvartalus, didžioji kaimo dalis buvo nugriauta, jo vietoje iškilo Dainų gyvenamasis rajonas.

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Žaliūkės

Žaliūkės – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Šiaulių.

Kaimo pietiniu pakraščiu praeina senasis pašto traktas Ryga–Tilžė. Grąžinus žemes buvusiems savininkams kaimo pietinėje dalyje, prie Šiaulių miesto Architektų gatvės pradėtos naujų individualių gyvenamųjų namų statybos. Dalis šio gyvenamojo kvartalo (su Žaliūkių malūnu) integruota į miesto infrastruktūrą.

2022 m. Seimas nusprendė kaimą iš rajono priskirti Šiaulių miesto savivaldybei. Jos dalimi Žaliūkės taps nuo 2023 m. sausio 1 d.

Geografija 

Vakaruose ribojasi su Paitaičiais, šiaurėje su Voveriškiais, rytuose su Šiaulių miesto Žaliūkių rajonu, pietuose su Dainais.

Istorija 

Buvęs dvaras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Juodinkiai (Šiauliai)

Juodinkiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Šiaulių kaimiškojoje seniūnijoje, 5 km nuo Šiaulių, Švendrės miško proskynoje.

Geografija 

Šiaurės rytuose ribojasi su Kupriais, rytuose su Daušiškiais, pietuose su Jakštaičiukais. Kaimą supa pelkėtas miško pakraštys. Greta jo praeina kelias iš Kuprių į Džiuikius ir Gilaičius.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Beržynė (Šiauliai)

Beržynė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Šiaulių, Šiaulių jūros – Bubių tvenkinio rytiniame krante.

Geografija 

Šiaurėje ribojasi su Gytariais, rytuose su Lieporiais ir Gegužiais, pietuose su Aukštelke, vakaruose su Raizgiais. Greta kaimo praeina kelias  bei .

Per kaimą teka Šventupis (Genupis).

Infrastruktūra 

Išplatinus kelio atkarpą Šiauliai-Bubiai ir nutiesus miesto vakarinį aplinkkelį kaimo ribose pradėjo kurtis poilsio industrijos objektai. Jau veikia pakelės užeiga ir kavinė – motelis „Geltona“, numatomas statyti kempingas tolimųjų reisų vairuotojams.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Šlepkai

Šlepkai – viensėdis Šiaulių rajono savivaldybėje, Rėkyvos ežero vakariniame krante.

Geografija 
Šiaurėje ribojasi su Lieporių kaimu ir Lieporiais, rytuose su Gegužiais, vakaruose su Beržyne. Greta viensėdžio teka Šventupis (Genupis).

Istorija 

Šlepkų dvaras žinomas nuo 1526 m., kai jis ir jo gyventojai buvo padovanoti Šiaulių bažnyčiai. 1923 m. dvaras, kuriame gyveno 6 vyrai ir 9 moterys priskirtas Šv. Jurgio bažnyčios parapijai.

Viensėdyje registruota Šlepkų žemės ūkio bendrovė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės