joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Portal (kompiuterinis žaidimas)

Portal – 2007 m. kompanijos „Valve“ sukurtas ir išleistas galvosūkių ir platformer'io žanro kompiuterinis žaidimas. Taip pat išleistas kaip dalis „Orange Box“ rinkinio Windows, Xbox 360, PlayStation 3 platformoms, o vėliau pritaikytas ir Mac OS X, Linux, Android (naudojantis Nvidia Shield) ir Nintendo Switch.

Šiame žaidime reikia spręsti galvosūkius, naudojantis Aperture Science Handheld Portal Device įrankiu, kuris teleportuoja žaidėją jam sukūrus tarperdvinį praėjimą tarp dviejų plokštumų. Personažas, kuriame įsikūnija žaidėjas, vardu Chell – tai mergina, kuri nuolatos susiduria su iššūkiais, duodamais dirbtinio intelekto GLaDOS (Genetic Lifeform and Disk Operating System), kuris siekia sukelti merginai rūpesčių ir ją išprovokuoti, kad įvykdytų visas Aperture Science Enrichment Center esančias užduotis, naudodamasi portalo ginklu su pažadu, jog už tai Chell "gaus pyragaitį". Minėtas portalo ginklas leidžia sukurti praėjimui skirtą erdvę, kuri geba išlaikyti kinetinę energiją. Dėl šios savybės, žaidėjas gali perkelti tiek kitus objektus, tiek pats save. Kūrybingai spręsdamas įvairius galvosūkius, jis keliauja iš vienos bandymų kameros į kitą. Šie žaidimo elementai buvo nemažai inspiruoti 2005 m. išleisto panašaus koncepto „Narbacular Drop“ projekto, prie kurio dirbo DigiPen Institute of Technology studentai. Pastarųjų nemaža dalis buvo nusamdyta kompanijos „Valve“, kad dirbtų prie žaidimo „Portal“ kūrimo, todėl tam tikra prasme, šis žaidimas yra įdvasintas „Narbacular Drop“ tęsinys. 

2007 m. žaidimas „Portal“ buvo įvardintas kaip vienas originaliausių ano meto žaidimų, nepaisant kritikos, kurios sulaukė dėl pernelyg trumpo ir riboto siužeto. Daugiausiai palankumo sulaukė žaidimo idėjinis originalumas, unikalumas ir jo tamsoka atmosfera, gebanti įtraukti humoro nestokojančių dialogų. Šiai dienai, tai vienas geriausiai vertinamų kompiuterinių žaidimų visoje istorijoje. Išskiriant platformos „Steam“ parsisiuntimų rodiklius, buvo parduota daugiau kaip 4 mln. žaidimo kopijų, o vėliau pradėta prekiauti ir oficialia žaidimo atributika. 

2008 m. studijos „Microsoft Game Studios“ buvo išleistas „Portal: Still Alive“, skirtas Xbox 360 ir „Xbox Live Arcade“ paslaugas naudojantiems vartotojams. Jame buvo pridėta keletas papildomų žaidimo galvosūkių. Žaidimo tęsinys „Portal 2“ buvo išleistas 2011 m. – jis tęsia pirmtako siužetą su naujomis žaidimo mechanikomis, taip pat leidžia rinktis kooperatyvinį režimą.

Išnašos 

2007 kompiuteriniai žaidimai
Portal
Arijų rasė

Arijų rasė – pasenusi istorinė rasės koncepcija, atsiradusi XIX a. pabaigoje. Terminas vartotas siekiant apibūdinti Vakarų ir Rytų Europos šiaurinių kraštų gyventojų fizines ypatybes. Antropologiniai, istoriniai ir archeologiniai įrodymai nepatvirtina šios koncepcijos pagrįstumo.

Ši sąvoka kilusi iš sampratos, kad pirmieji praindoeuropiečių kalbos vartotojai buvo išskirtiniai pranašesnio žmonijos tipo protėviai ir kad jų palikuonys iki šių dienų sudaro arba išskirtinę rasę, arba europidų rasės porasę, kartu su semitų ir chamitų rasėmis. Šis taksonominis požiūris į žmonių populiacijų grupių skirstymą kategorijomis dabar laikomas klaidingu ir biologiškai beprasmiu dėl glaudaus genetinio panašumo ir sudėtingų šių grupių tarpusavio ryšių. Šiuolaikiniai mokslininkai atmetė rasės, kultūros ir kalbos izomorfizmą kaip klaidingą sampratą.

XIX a. terminą ėmė vartoti įvairūs rasistiški ir antisemitiški rašytojai, įskaitant Artiūrą de Gobino, Richardą Vagnerį ir Hiustoną Stiuartą Čemberleną, kurių mokslinis rasizmas paveikė vėlesnę nacių rasinę ideologiją. XX a. 3-iajame dešimtmetyje ši sąvoka buvo siejama su nacizmu ir naudojama palaikyti baltųjų viršenybės arijų ideologiją, kuri vaizdavo arijų rasę kaip „pranašesnę“, o ne arijai buvo laikomi prastesniais (Untermensch – ‘požmogis’) ir egzistencine grėsme, kuri turėjo būti pašalinta, o tokie žmonės – sunaikinti. Nacistinėje Vokietijoje šios idėjos sudarė esminę valstybinės ideologijos, vedusios į holokaustą, dalį.

Šaltiniai 

Rasės
Nacizmas
Sesklas

Sesklas () – kaimas Graikijos žemyninėje dalyje, Egėjo jūros vakarinėje pakrantėje prie Volo miesto. Tuo pačiu pavadinimu pavadinta neolitinė gyvenvietė, buvusi toje pačioje vietovėje ir laikoma viena ankstyviausių žmonių gyvenviečių dab. Graikijoje ir Europoje.

Archeologinė gyvenvietė 

Sesklo archeologinėje gyvenvietėje gyventa nuo ankstyvojo neolito (7 tūkstantmetis pr. m. e.) iki vidurinio bronzos amžiaus. Gyvenvietė labiausiai klestėjo 5 tūkstantmetyje pr. m. e. Žmonių apsigyvenimą šioje vietovėje tikriausiai lėmė palankios gamtinės sąlygos: sezoniniai gausūs vandenimis upokšniai, artima lyguma žemdirbystei, kalvos ir jūra.

Manoma, kad žmonės atsikraustė į vietovę 7 tūkstantmečio pr. m. e. viduryje, ikikeramikiniame neolito laikotarpyje. Sesklo archeologinė vietovė svarbi tuo, kad joje ryškiai išsiskiria trys žmonių bendruomenės veiklos bruožai: sėslus gyvenimo būdas, žemdirbystė ir gyvulininkystė.

Iš anksčiausios Sesklo gyvenvietės beveik nieko neišliko. Rasta apskritiminių įdubų, keturkampių pastatų pamatų ir molio šukių, naudotų statybai, pėdsakų, obsidiano ir skalūno ašmenų, kaulo ir akmens įrankių, terakotinių figūrėlių.

Kur kas didesnė gyvenvietė buvo 6 tūkstantmetyje pr. m. e. Jos pastatai buvo įvairesni: rasta pastatų likučių su akmeniniais pamatais ir plytų sienomis, kitų, statytų iš medžio ir molio, ir pastatų, kurių sienų pagrindus sudarė statūs akmens luitai.

Viduriniojo neolito laikotarpyje gyvenvietė išsiplėtė iki 100 000 kv. m. ploto. Ant Kastrakio kalvos (Sesklo A gyvenvietė) buvo 500–800, tankiai sustatytų namų. Gyvenvietės lygumoje (Sesklas B) namai buvo didesni ir statyti rečiau. Visi namai turėjo akmeninius pamatus, plaušaplyčių sienas, dvišlaičius medinius stogus ir židinius. Šio laikotarpio materialinė kultūra pavadinta Sesklo kultūra ir buvo panaši platesniame Tesalijos regione. Pagerinta molio degimo technika leido išgauti gražią raudoną spalvą ant balto pagrindo rankų darbo molinių indų dekore. Gyventojai naudojo daug daugiau ir įvairesnių įrankių, kai kurie jų (obsidiano) buvo atgabenti iš Melo salos. 5 tūkstantmečio pr. m. e. pabaigoje ši gyvenvietė sudegė.

Kastrakio kalvos viršūnėje apsigyventa dar po apie 500 metų. Joje pastatytas centrinis ir didžiausias gyvenvietės pastatas – megaronas, kuris apjuostas keliais akmenų struktūrų ratais. Ši gyvenvietė išgyvavo iki viduriniojo bronzos amžiaus.

Sesklo archeologinė vietovė atrasta XIX a. pabaigoje. 1901–1902 m. Christas Cundas pirmasis atliko kasinėjimus Kastrakio kalvoje. 1956 m. Dimitris Teocharis kasinėjo kalvos viršūnėje ir 1972 m. – aplinkinėje lygumoje. Vietovė tyrinėjama toliau.

Galerija

Šaltiniai 

 E. Stamelou, Graikijos kultūros ir sporto ministerija

Graikija
Archeologinės vietos
Tiago Almeida

Tiagas Migelis Monteiras de Almeida (Tiago Miguel Monteiro de Almeida, g. 1990 m. spalio 13 d.) – Portugalijos ir Žaliojo Kyšulio futbolininkas, gynėjas. Atstovavo „Sūduvos“ klubui.

Karjera 
Rungtyniavo gimtojoje Portugalijoje. Sužaidė 17 rungtynių Primeira Liga (aukščiausioje lygoje) atstovaudamas „Moreirense“ ir „Belenenses“ klubams. Daugiausiai rungtyniaudavo Segundona Liga (antroje pakopoje).

Bandė laimę Rumunijoje, kur atstovavo Jasų „ACSM Poli“ ir „Hermannstadt“. Rumunijos Liga I (aukščiausioje lygoje) sužaidė 25 rungtynes.

FK Sūduva 
Nuo 2022 m. gegužės pabaigos FK Sūduva narys. 2022 m. liepos 2 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Jonavos“ klubą. Šiose rungtynėse pasižymėjo pelnydamas įvartį, o marijampoliečiai sutriuškino varžovus rezultatu 4:0.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
  Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai

su FK Sūduva 
 A lygos

Rinktinės 
Atstovaudamas Žaliojo Kyšulio Respublikos nacionalinei rinktinei sužaidė 15 rungtynių.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 Soccerway
 fksuduva.lt
 Transfermarkt
 lietuvosfutbolas.lt
 Globalsportsarchive

Portugalijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Žaliojo Kyšulio futbolininkai
Maina

Maina () – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Uljanovsko srityje, 75 km į pietvakarius nuo Uljanovsko, prie Mainos ir Beriozovkos upių.

Istorija 
Įkurta 1898 m. kaip stoties gyvenvietė naujoje Inzos–Simbirsko linijoje, Maskvos–Kazanės geležinkelyje.

Nuo 1930 m. – Mainos rajono administracinis centras.

1957 m. gavo miesto tipo gyvenvietės statusą.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

 Jurijus Afanasjevas (1934–2015) – Rusijos politikas ir istorikas

Šaltiniai 

Rusijos gyvenvietės
Uljanovsko sritis
2022 m. Europos vyrų bokso čempionatas

2022 m. Europos vyrų bokso čempionatas – Tarptautinės bokso asociacijos organizuotas geriausių Europos vyrų bokso čempionatas, kuris vyko gegužės 23 d. – gegužės 30 d.Armėnijoje.

Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.

Dėl įtampos tarp Azerbaidžano ir Armėnijos, Azerbaidžano bokso federaciją nusprendė atstovų į čempionatą nesiųsti.

Medalių lentelė

Medalininkai

Dalyvaujančios šalys 
219 boksininkų iš 39 šalių startavo 2022 m. čempionate:

Lietuvos komanda 
Vido Bružo ir Vinco Murausko treniruojamai Lietuvos moterų rinktinei pasaulio čempionate atstovavo trys boksininkės.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali EUBC svetainė

Boksas
2022 sporte
Armėnijos sportas
Manhatanendžas

Manhatanendžas (ang. Manhattanhenge, taip pat vadinamas Manhatano saulėgrįža) – laikas, kuomet Saulė saulėlydžio ir saulėtekio metu susilygina su rytų arba vakarų krypties gatvėmis Manhatane, Niujorke. Kiekvienas iš šių įvykių pasikartoja po du kartus per metus, vasaros ir žiemos saulėgrįžų metu. Saulėlydžiai įvyksta maždaug gegužės 28 ir liepos 13 dienomis, o saulėtekiai – gruodžio 5 ir sausio 8 dienomis. Geriausios vietos stebėti Manhatanendžą būna 14-oje, 23-oje, 34-oje, 42-oje ir 57-oje gatvėse.

Terminas Manhatanendžas pirmą kartą buvo pavartotas 1997 m. Natural History žurnale astrofiziko, vietinio niujorkiečio Neilo Degraso Taisono. Ši mintis kilo jam apsilankius Jungtinėje Karalystėje stovinčiame Stounhendže, kuris buvo pastatytas kaip astronominė stebykla.

Dauguma Manhatano gatvių yra pastatytos 29° laipsnių kampu, tad, kai saulėtekio azimutas yra 299° (29° iš šiaurės į vakarus), saulėtekis susilygina su gatvių išdėstymu. Pastaruoju metu šis įvykis sulaukia didelio Niujorko gyventojų dėmesio.

Panašūs reiškiniai vyksta ir kituose miestuose, kurių gatvių išdėstymas yra šiaurės-pietų ir rytų-vakarų kryptimis. Saulę savo miestų gatvėse stebi Baltimorės, Čikagos, Toronto, Monrealio, Milton Keinso ir Keimbridžo gyventojai.

Šaltiniai 

Sferinė astronomija
Manhatanas
Minesotos universitetas

Minesotos universitetas () – valstybinis universitetas jungtiniame Mineapolio ir Sent Polo mieste, Minesotos valstijoje, JAV. 2021 m. rudenį Minesotos universitete mokėsi 52 376 studentai. Minesotos universitetas JAV yra trečias pagal dydį po Ohajo ir Arizonos universitetų. Minesotos universitetas priklauso Amerikos universitetų asociacijai, vienijančiai pirmaujančius Šiaurės Amerikos universitetus. Ši asociacija gyvuoja nuo 1900 m. Nuo 2001 m. Minesotos universitetas įeina į „Viešąją gebenę“ (Public Ivy) – prestižinių valstybinių koledžų ir universitetų sąrašą.

Kaip koledžas-parengiamoji mokykla, Minesotos universitetas buvo įkurtas 1851 m. Mineapolyje. Tarp žymių Minesotos universiteto absolventų minėtini fizikas ir chemikas Faringtonas Danielsas (1889–1972), politikė demokratė Helen Dž. Busalis (1919–2009), informatikas Georgijas B. Janakis (g. 1958).

Universiteto spalvos – vyšninė ir auksinė.

Išnašos 

JAV universitetai
2022 m. Europos sunkiosios atletikos čempionatas

2022 m. Europos sunkiosios atletikos čempionatas – 100-asis Europos sunkiosios atletikos federacijos organizuotas geriausių Europos sunkiosios atletikos sportininkų čempionatas, kuris vyko gegužės 28 d. – birželio 5 d. Albanijoje.

Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.

2021 m. rugsėjį čempionato rengimas oficialiai buvo suteiktas Bulgarijai. 2022 m. vasarį dėl Bulgarijos atstovų lyderystės nesutarimų čempionato rengimo teisės perleistos Albanijai.

Medalių lentelė

Medalininkai

Vyrai

Moterys

Dalyvaujančios šalys 
324 sunkiaatlečių iš 39 šalių startavo 2022 m. čempionate:

 (14)
 (15)
 (4)
 (1)
 (5)
 (3)
 (16)
 (6)
 (15)
 (12)
 (2)
 (10)
 (5)
 (14)
 (8)
 (17)
 (5)
 (5)
 (2)
 (5)
 (12)
 (9)
 (2)
 (5)
 (5)
 (1)
 (1)
 (13)
 (10)
 (9)
 (13)
 (2)
 (12)
 (1)
 (12)
 (7)
 (2)
 (24)
 (22)

Lietuvos komanda 
Vyrai

Moterys

LR – Lietuvos rekordas

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali EWFED svetainė 

Sunkiosios atletikos varžybos
2022 sporte
Albanijos sportas
Sekso robotas

Sekso robotas – antropomorfiška robotizuota sekso lėlė, pasižyminti sąlyginiu dirbtiniu intelektu, turinti žmogišką pavidalą ir gebanti imituoti jam būdingus judesius bei elgesį. Nors šiuo metu egzistuoja keletas sekso lėlių, galinčių turėti ribotą pokalbį, visiškai animuotų sekso robotų nėra. Kai kurie įrenginiai gali kalbėti, rodyti atitinkamas veido išraiškas bei reaguoti į prisilietimą. Ši robotikos sritis labiau orientuota į moteriškų modelių kūrimą, kurių tikslinė auditorija – vyrai, tačiau yra ir vyriškų modelių variantų. Išskiriamas robotų fetišizmas.

Sekso robotų kūrimas išlieka kontroversija, jų šalininkams neretai keliami moraliniai klausimai. 2015 m. etikė robotų klausimais profesorė Keflin Ričardson (Kathleen Richardson) ragino drausti antropomorfiškų sekso lėlių kūrimą manydama, kad pastarosios normalizuoja santykius su robotais ir nužmogina moteris. Klausimai, susiję su etika, pasekmėmis ir teisinėmis reguliacijos priemonėmis, aktualūs ligi šiol. Pasak „Responsible Robotics Foundation“, sekso robotai galėtų būti naudojami žmonių, esančių slaugos namuose, su negalia arba be partnerio, intymiems poreikiams patenkinti. Fondo teigimu, maždaug du trečdaliai vyrų ir trečdalis moterų mano, kad galėtų savarankiškai naudotis sekso robotais.

Išnašos

Nuorodos 
 San Diego Union-Tribune: Harmony, The First AI Sex Robot
 Vice: The First Sex Doll Brothel in Europe

Robotai
Seksualumas ir visuomenė
Volfas Engelman

AB „Volfas Engelman“ (buvęs „Ragutis“) – nuo 1853 m. su pertraukomis Lietuvoje, veikianti alaus darykla.  Trečioji pagal dydį alaus gamintoja, didžiausia sidro, giros, alkoholinių kokteilių gamintoja šalyje.

Istorija 

XIX a. viduryje R. Volfas Vilijampolėje, Kaune įsteigė alaus daryklą, kurią po tėvo mirties perimė jo sūnus I. B. Volfas. Jo vardu bravoras ir pavadintas. 1853 m. „I. B. Volfas“ tapo viena pirmųjų pramoninių daryklų rytiniame Baltijos jūros regione. Panašiu metu prie Kauno geležinkelio stoties pradėjo veikti alaus daryklos „Engelman“ pirmtakė. 1894 m. F. Engelmanui priklausančią alaus daryklą nusipirko I. B. Volfas ir A. Soloveičikas. I pasaulinio karo metais pramonė stipriai nukentėjo, padarytos žalos neišvengė ir darykla. 1918 m. Lietuvai paskelbus nepriklausomybę, imtasi „Engelman“ bravoro atstatymo darbų. 1927 m. „I. B. Volfas“ ir „Engelman“ daryklos susijungė.

1940 m. LTSR alaus darykla nacionalizuota. Tuo metu vadinta „Raudonąja pašvaiste“ „Pašvaiste“, „Perkūnu“. 1959 m. suformavus „Kauno alkoholinių ir bealkoholinių gėrimų kombinatą“, buvusi Engelman įmonė virto „Gamykla Nr.1“, o prijungta kita Kauno alaus darykla (Savanorių pr. apačioje buvęs tarpukariu „Ragutis“) buvo pavadinta „Gamykla Nr. 2“. Vėliau kombinatas buvo reorganizuotas ir nuo 1967 m. vadintas Kauno alaus kombinatu „Ragutis“, o 1971 m. kombinatas virto Kauno alaus susivienijimu „Ragutis“, tokį pavadinimą ir struktūrą išlaikęs iki 1990 m. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, bendrovei „Ragutis“ suteiktas Kauno valstybinės alaus daryklos statusas, nuo įmonės atsiskiria alaus darykla, iki tol vadinta „Gamykla Nr. 2“ ir pasivadina „Žalsvyčiu“.

1994 m. alaus darykla „Ragutis“ privatizuota ir reorganizuota į akcinę bendrovę. 1997 m. pradžioje 51 % „Ragučio“ akcijų įsigijo Čekijos bendrovė „Pilsner Urquell“. 1997 m. pastaroji bendrovė perdavė strateginį akcijų paketą Estijos alaus bendrovei „A. le Coq“, kurią valdo Suomijos bendrovė „Olvi“. 2011 m. balandžio 12 d. bravorui grąžintas istorinis jo pavadinimas – „Volfas Engelman“.

Šaltiniai 

Kauno įmonės
Lietuvos alaus daryklos
Alaus darykla

Alaus darykla – pramoninė įmonė arba maža daryklėlė, besispecializuojanti alaus gamybos pramonėje.

Šiuo metu alaus gamyba yra pasaulinis verslas, kuriame dominuoja keletas tarptautinių korporacijų. Taip pat esama tūkstančių regioninių gamintojų. Didžiausios pasaulio alaus daryklos 2000 m. buvo JAV „Anheuser-Busch“, Olandijos „Heineken“, Belgijos „Interbrew“, Brazilijos „Ambev“, Pietų Afrikos Respublikos SAB, Jungtinių Amerikos Valstijų „Miller“, Danijos „Carlsberg“, Didžiosios Britanijos „Scottish & Newcastle“. Nemaža dalis jų susijungė per pastarąjį dešimtmetį. 2013 m. stambiausios buvo „Heineken“,  „Carlsberg“, „AB InBev“, „SABMiller“ ir kitos tarptautinės įmonės.

Lietuvoje 

Didžiąją Lietuvos alaus rinkos dalį užima stambiesiems tarptautiniams koncernams priklausančios pramoninės daryklos, tokios kaip „Švyturys“, „Utenos alus“ (priklauso „Baltic beverages holding“), „Kalnapilis“, „Vilniaus tauras“ (priklauso „Royal Unibrew“).

Didžiausios Lietuvos alaus daryklos susibūrusios į Lietuvos aludarių gildiją. Jai priklauso „Švyturys“, „Utenos alus“ (susijungę į grupę „Švyturys-Utenos alus“), „Kalnapilis“ ir „Vilniaus tauras“ (susijungę į „Kalnapilio-Tauro grupę“), „Volfas Engelman“.

Be šių alaus gamintojų Lietuvoje yra ir kitų alaus daryklų (pvz., „Gubernija“). Seniausia alaus darykla – „Biržų alaus“ darykla, įkurta 1686 m.

Šaltiniai
SD Amorebieta

SD Amorebieta – Ispanijos futbolo klubas iš Amorebjetos-Ečano, Biskajos provincijoje, Baskų krašte.

Pilnas klubo pavadinimas – Sociedad Deportiva Amorebieta.

Istorija 

Klubas įkurtas 1925 m. Rungtyniavo penktos, ketvirtos pakopos pirmenybėse. Vėliau iškopė į trečią pakopą. 

2020–2021 m. trečioje pakopoje užėmė trečią vietą, o vėliau tapo atkrintamųjų ciklo nugalėtojais ir buvo perkelti į aukštesnį divizioną.

2021–2022 m. rungtyniavo Segunda División (antroje pakopoje) ir užėmė devynioliktą vietą. Po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.

Sezonai 

|}

Stadionas 
Namų rungtynes žaidžia „Urritxe“ stadione (), kurio talpa 3 tūkst. žiūrovų, iš jų 1,3 tūkst. sėdimų vietų.

Campo de Fútbol Municipal Nuevo Urritxe, o trumpiau – „Urritxe“ stadionas, randasi Amorebjetos-Ečano mieste, Biskajoje, Baskų krašte, Ispanijoje.

SD Amorebieta namų stadionas pastatytas 2002 m. senojo stadiono vietoje. „Urritxe“ stadionas buvo atidarytas 2002 m. spalio 12 d.

2021 m. birželio mėn., SD Amorebietai pakėlus į Segunda División, klubas turėjo ieškoti kito namų stadiono, nes Urritxe neatitiko Liga de Fútbol Profesional reikalavimų.

Vėliau klubas susitarė su „Athletic“ dėl „Lezama“ patalpų naudojimo.

Apranga 

 Namuose rungtyniauja mėlyna apranga.

Išnašos

Nuorodos 

 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Amorebieta
Dragon Ball Super: Broly

Dragon Ball Super: Broly (, ) – 2018 m. japonų anime kovos menų fantastinis nuotykių filmas, kurį režisavo Tatsuja Nagaminė, o scenarijų parašė „Dragon Ball“ serijos kūrėjas Akira Torijama. Tai „Dragon Ball Z: Broly - The Legendary Super Saiyan“ filmo perdarymas, dvidešimtasis „Dragon Ball“ serijos filmas, trečiasis filmas, kurio kūrime tiesiogiai dalyvavo Torijama, ir pirmasis filmas su „Dragon Ball Super“ ženklu. 

Filme, kurio veiksmas vyksta po „Dragon Ball Super“ įvykių, pasakojama apie Goką ir Vedžitą, kurie susiduria su galingu Sajanu Broly. Filme taip pat pasakojama apie Sajanų istoriją ir šių trijų Sajanų, kurių skirtingi likimai susiję su neramiu jų rasės laikotarpiu, o vėliau pasiekia kulminaciją – didžiulį mūšį tarp jų.

Išnašos 

2018 filmai
Anime
Dragon Ball
2022 m. Europos šaudymo iš lanko čempionatas

2022 m. Europos šaudymo iš lanko čempionatas – pasaulio šaudymo iš lanko federacijos organizuotas geriausių Europos šaudymo iš lanko sportininkų čempionatas, kuris vyko birželio 6 d. – birželio 12 d. Vokietijos mieste Miunchene.

Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.

Europos čempionatas taip pat buvo ir atranka į 2023 m. Europos žaidynes.

Medalininkai

Medalių lentelė

Dalyvaujančios šalys 
296 šauliai ir 103 treneriai iš 40 šalių registruoti dalyvavimui 2022 m. čempionate:

  (8)
  (4)
  (6)
  (4)
  (5)
  (1)
  (10)
  (12)
  (11)
  (3)
  (10)
  (12)
  (6)
  (12)
  (12)
  (6)
  (2)
  (12)
  (4)
  (5)
  (12)
  (3)
  (6)
  (9)
  (6)
  (4)
  (12)
  (4)
  (12)
  (9)
  (2)
  (1)
  (6)
  (10)
  (9)
  (8)
  (6)
  (10)
  (12)
  (10)

Lietuva čempionate 
Lietuvai čempionate atstovavo devyni lankininkai.

Komandos

Olimpiniai lankai

Skriemuliniai lankai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficialūs rezultatai

Europos šaudymo iš lanko čempionatai
2022 sporte
Vokietijos sportas
Miuncheno sportas
Ricky Gervais

Rikis Dynas Džerveisas (, g. 1961 m. birželio 25 d. Redinge, Anglijoje) – anglų komikas, aktorius, režisierius ir rašytojas. Jis geriausiai žinomas už savo indėlį rašant ir vaidinant britų televizijos menamojoje dokumentikoje „Biuras“ (2001–2003), taip pat „Ekstra“ (2005–2007), „Idiotas užsieny“ (2010–2012), „Derekas“ (2012–2014) bei „Po gyvenimo“ (2019–2022). Jis laimėjo septynis BAFTA apdovanojimus, penkis Britų komedijos apdovanojimus, du „Primetime Emmy“ apdovanojimus, tris Auksinio gaublio apdovanojimus ir du Rose d’Or (2006 ir 2019). 2010 m. jis buvo įtrauktas į „Time 100“ pasaulio įtakingiausių žmonių sąrašą.

Iš pradžių Džerveisas dirbo muzikos industrijoje. XX a. 9 deš. jis bandė pradėti pop žvagždės atlikėjo karjerą kartu su „Seona Dancing“, prieš tapdamas komiku jis buvo grupės „Suede“ vadovas. 1998–2000 m. jis pasirodė Britanijos televizijos Channel 4 laidoje „The 11 O’Clock Show“, kur įgijo iškalbaus ir atšrialiežuvio provokatoriaus reputaciją. 2000 m. ta pati televizija leido jam vesti pokalbių laidą „Meet Ricky Gervais“. Didesnio pripažinimo sulaukė atlikęs Deivido Brento (David Brent) vaidmenį BBC menamojoje dokumentikoje „Biuras“, kurią rašė ir režisavo drauge su Styvenu Merčentu (Stephen Merchant).

Išnašos 

Jungtinės Karalystės aktoriai
Humoristai
Pogulianka

Pogulianka, taip pat Paulianka arba Paulenka vadinamos Lietuvos gyvenvietės:

 Paulianka, kaimas Kupiškio rajone, prie Palėvenės bažnytkaimio;
 Paulenka, kaimas Lazdijų rajone;
 Paulianka, vietovė Mažeikių rajone, prie Krakių gyvenvietės;
 Pogulianka, kaimas Širvintų rajone;
 Pogulianka, kaimas Švenčionių rajone;
 Trakų rajono kaimai:
 Pogulianka I,
 Pogulianka II;
 Paulenka, kaimas Varėnos rajone;
 Pogulianka, Vilniaus kvartalas, buvęs ties dabartine J. Basanavičiaus gatve.
Pogulianka (Vilnius)

Pogulianka – buvęs kvartalas Vilniaus miesto savivaldybėje, ties dabartine J. Basanavičiaus gatve. Vietovę mena Pohuliankos teatras.

Etimologija 

Viena iš versijų teigia, kad gatvę taip praminė miestiečiai, mėgdavę šioje vaizdingoje vietoje leisti laisvalaikį. Pagal kitą versiją pavadinimas suteiktas dėl čia veikusios garsios, miestiečių ir miesto svečių pamėgtos užmiesčio smuklės.

Istorija 

Vilniaus J. Basanavičiaus gatvės istorija siekia 1440 m., kai Kazimieras Jogailaitis Vilniaus miestui padovanojo didelį žemės sklypą, kuris iš Tauro kalno pusės jungėsi su Lukiškių priemiesčiu. Iki XIX a. šioje vietoje vyravo daržai ir sodai, o XX a. pradžioje ji buvo gausiai užstatyta reprezentaciniais namais. Tuo metu kvartalas imtas vadinti Pogulianka, o J. Basanavičiaus gatvė – Wielka Pohulanka (Didžioji Pogulianka). Ši gatvė jungė Vilniaus senamiestį su traktu į Kauną ir Trakus. Pogulianka buvo tarp Žvėryno ir Vingio.

XX a. 1-ojoje pusėje čia gyveno nemaža dalis visuomenės veikėjų, verslininkų, litvakų.

Šaltiniai 

Panaikintos Vilniaus miesto savivaldybės gyvenvietės
Geležinis frontas

Geležinis frontas () – Veimaro respublikos vokiečių sukarintoji organizacija, kurią sudarė socialdemokratai, profsąjungų nariai ir liberalai. Jos pagrindinis tikslas buvo ginti liberaliąją demokratiją nuo kraštutinių dešiniųjų ir kraštutinių kairiųjų totalitarinių ideologijų. Geležinis frontas daugiausia priešinosi nacių partijos sparnui Sturmabteilung (SA) ir Vokietijos komunistų partijos sparnui Antifaschistische Aktion. Nors formaliai nepriklausoma, ji buvo glaudžiai susijusi su Vokietijos socialdemokratų partija (SPD). „Trys strėlės“, iš pradžių sukurtos Geležiniam frontui, per 1932 m. lapkričio mėn. parlamento rinkimus tapo gerai žinomu socialdemokratų simboliu, simbolizuojančiu pasipriešinimą monarchizmui, nacizmui ir marksizmui-leninizmui. Vėliau „Tris strėles“ perėmė ir pati SPD.

Paveldas 
„Trys strėlės“ tapo socialdemokratų pasipriešinimo totalitarinėms nacizmo ir sovietinio valstybinio socializmo ideologijoms simboliu. Pastaruoju metu šį simbolį pasisavino Amerikos antifašistiniai judėjimai kartu su vėliavomis, istoriškai kilusiomis iš Vokietijos komunistų partijos Antifaschistische Aktion. Antifa priešinosi Geležiniam frontui, kurį laikė buržuaziniu ir fašistiniu, nes „Trijų strėlių“ logotipas buvo naudojamas ir pasipriešinimui su Antifa susijusiai partijai KPD reikšti.

Geležinio fronto vėliavą priėmė MLS komandos „Portland Timbers“ sirgaliai ir ji dažnai matoma jų rungtynėse. 2019 m. Major League Soccer uždraudė šią vėliavą kaip dalį kovos su „politiniais simboliais“, nors po kelių savaičių lyga atšaukė šį draudimą.

Išnašos 

Sukarintosios organizacijos
Ispanijos futbolo varžybos 2022–2023 m.

Ispanijos futbolo varžybos 2022–2023 m.
  prasidėjo 2022 m. rugpjūčio d., o baigėsi 2023 m. gegužės d.;
 s turnyras prasidėjo 2022 m. vasarą, finalas įvyko 2023 m. balandžio d.

2022–2023 m. La Liga 
 La Liga Santander vadinama dėl rėmimo sutarčių.
 Dalyvavo 20 klubų. :en:2022–23 La Liga

Pokyčiai lygoje

Galutinė lentelė 
 x iškovojo čempionų titulą. Tai buvo 35–asis čempionų titulas šio klubo istorijoje.

2022–2023 m. Segunda División 
 Segunda División – antros pakopos pirmenybės.(EN)
 Dalyvavo 22 ekipos ir sužaidė po 42 rungtynes.

Pokyčiai 
{|
|- style="vertical-align: top;"
|

</td>   

|}

Galutinė lentelė 
 Nugalėtojais tapo

2021–2023 m. Ispanijos futbolo taurė (Karaliaus taurė - Copa del Rey) 
 Ispanijos futbolo taurė – pagrindinis Ispanijos futbolo atkrintamųjų varžybų turnyras, vykstantis nuo 1902 metų.

Finalo rungtynės 

 🏆  iškovojo futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė
 Soccerway duomenų bazė
 2020/21 m. La Liga
 2020/21 m. Segunda División
 Copa del Rey turnyro finalas

Ispanijos futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2022–2023 m.
Bagratas III

Bagratas III (, apie 960 m. – ) – Abchazijos karalius nuo 978 m. ir Gruzijos karalius nuo 1008 m. Jis sujungė šiuos du titulus pagal dinastinį paveldėjimą, užkariavimais ir diplomatija užvaldė daugiau žemių ir tapo pirmuoju Gruzijos karalystės karaliumi. 

Bagrato valdymo laikotarpis, itin svarbus Gruzijos istorijoje, atnešė galutinę Gruzijos Bagrationų pergalę šimtmečius trukusioje kovoje dėl valdžios. Norėdamas sukurti stabilesnę ir centralizuotą monarchiją, Bagratas panaikino arba bent jau sumažino dinastinių kunigaikščių autonomiją. Bagratas taip pat garsėjo kaip didelis Gruzijos stačiatikių kultūros puoselėtojas. Jis ne tik skatino mokymąsi ir globojo vaizduojamąjį meną, bet ir visoje savo karalystėje pastatė keletą bažnyčių ir vienuolynų. 

Bagratas III mirė 1014 m. Panaskerčio pilyje Tao ir buvo palaidotas Bedijos katedroje.

Išnašos

Šaltiniai 

 Eastmond, A (1998), Royal Imagery in Medieval Georgia, Penn State Press, 
 Lordkipanidze, Mariam (1967), Georgia in the XI-XII centuries, Ganatleba, edited by George B. Hewitt. Also available online at 
 Rapp, SH (2003), Studies In Medieval Georgian Historiography: Early Texts And Eurasian Contexts, Peeters Bvba 
 Suny, RG (1994), The Making of the Georgian Nation (2nd Edition), Bloomington and Indianapolis, 
Bagrationai
Shakin' Stevens

Shakin' Stevens, tikrasis vardas Michael Barratt; (g. 1948 m. kovo 4 d.) Velso rokenrolo dainininkas ir dainų autorius. Jis buvo daugiausiai singlų išleidęs devintojo dešimtmečio atlikėjas Didžiojoje Britanijoje. 

Jis pradėjo savo karjerą 1970 m., nors komercinės sėkmės sulaukė tik po dešimtmečio. Per vis dar besitęsiančią pusės amžiaus karjerą Styvensas išleido 23 albumus ir 69 singlus. Jis labiausiai žinomas dėl tokių dainų kaip "Merry Christmas Everyone", "It's Raining", "Give me your heart tonight", "A Love Worth Waiting For", "Cry Just A Little Bit" ir kt.

Biografija 
Styvensas gimė 1948 m. Kardife, Džeko (1897-1972) ir May (1901-1984) šeimoje bei buvo jauniausias vaikas.Septintojo dešimtmečio pabaigoje ir aštuntojo pradžioje oficiali Maiklo veikla buvo pienininkas ir jis gyveno bute Kardife.1977 m. Styvensas išgarsėjo suvaidinęs rokenrolo legendą Elvį Preslį, o po 2 metų Stivenso sėkmė tęsėsi, kuomet jis perkūrė Owens'o dainą "Hot Dog". Styvenso sceninis vardas Shaky kilo dėl gerų choreografijos judesių dalyvaujant koncertuose.

Shaky nuo jaunystės yra golfo ir futbolo gerbėjas. Jis palaiko gimtojo miesto futbolo ekipą Cardiff City.
Yra vedęs, turi 3 vaikus ir gyvena Bakingame.

2010 m. Styvensas patyrė stiprų infarktą galimai dėl įtempto darbo įrašant naują albumą ir buvo išgabentas į ligoninę. Jis tenai praleido 2 mėnesius. Jis po šio įvykio dažnai mėgsta sakyti:"Aš sugrįžau, kad rokenrolo liepsna gyvuotų". 

Po to jis visiškai pasveiko ir surengė 2011 m. koncertų turą.

Per karjerą Shaky koncertavo ne tik Europoje, bet ir surengė pasirodymą Šri Lankoje 2018 m.

Šaltiniai
Nepriklausomybės ąžuolas (reikšmės)

Nepriklausomybės ąžuolas – paminklinis ąžuolas, pasodintas Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo 1918 m. metinių proga (10-mečio, 20-mečio ir pan.). Per praėjusį šimtmetį šiuos medžius sodino svarbūs valstybei asmenys, savivaldybių ar inteligentijos atstovai, studentai, moksleiviai, vietos bendruomenių nariai. Tokiu būdu proginiai ąžuolai pasklido po įvairias Lietuvos vietas, daugelio ąžuolų likimas dažniausiai nežinomas, priežiūra nebuvo vykdoma. Kai kurie ąžuolai pažymėti atminimo ženklais, paskelbti gamtos paveldo objektais:

 Nepriklausomybės ąžuolas (Šilalė) – ąžuolas Šilalėje (pasodintas 1928 m.)
 Nepriklausomybės ąžuolas (Teneniai) – ąžuolas Teneniuose, Šilalės raj. (pasodintas 1928 m.)
 Nepriklausomybės ąžuolai (Vytogala) – trys ąžuolai Vytogaloje, Šilalės raj. (pasodinti 1928 m.)
 
Kiti panašūs ąžuolai:

 Sausio 13-osios ąžuolai ir liepa - 13 ąžuolų ir liepa Šilalėje
 Garliavoje (Kauno raj.), Vytauto g. 58 – pasodintas 1989 m. (71-ųjų metinių proga, atminimo akmuo)
 Kvetkuose  (Pasvalio raj.) – Nepriklausomybės ąžuolas (atminimo lentelė)
 Žeimelyje (Pakruojo raj.) – Vienybės ąžuolas, pasodintas 1923 m. (5-mečio proga)
 Plokščiuose (Šakių raj.) – Nepriklausomybės ąžuolas, pasodintas apie 1925 m. (stogastulpis su atminimo lentele)

Taip pat skaitykite 

 Lietuvos laisvės ir nepriklausomybės paminklai

Šaltiniai
Tojotaro

Tojotaro (, g. 1978 m. gegužės 17 d.) – japonų mangos iliustratorius. Jis nupiešė keletą su „Dragon Ball“ susijusių mangų ir yra geriausiai žinomas kaip serijos “Dragon Ball Super“ (nuo 2015 m. iki dabar), kurią parašė serijos kūrėjas Akira Torijama, iliustratorius.

Ankstyvasis gyvenimas ir darbas 
Tojotaro pirmą kartą susidūrė su Akiros Torijamos kūryba dar pradinėje mokykloje, žiūrėdamas serialą „Dr. Slump“, paskui „Dragon Ball“ anime ir galiausiai „Dragon Ball“ mangą. Mokykliniuose sąsiuviniuose buvo prirašyta jo personažų, jis jau mintyse kūrė „Dragon Ball“ skyrių istorijas. Iki šiol jis nėra nupiešęs nė vieno originalaus savo darbo, visi darbai yra susiję su „Dragon Ball“. Anksčiau dirbęs televizijos režisieriumi, Tojotaro niekada nenorėjo tapti karjeros manga iliustruotoju. "Maniau, kad oficialiai to padaryti bus neįmanoma, todėl susitaikiau su tuo, kad tai bus mano hobis.„ Tojotaro buvo iliustruotojas, žinomas kaip „Toyble“, kuris 2000-aisiais kūrė neoficialius „Dragon Ball AF“ doujinshi.

2012 m. jis atnešė savo meno kūrinius į „Shueisha“, o po šešių mėnesių debiutavo pirmuoju dviejų puslapių „Dragon Ball Heroes: Victory Mission“ skyriumi.

Išnašos 

Manga kūrėjai
Japonijos menininkai
Al-Khaldiya SC

„al Chaldijos“ klubas, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip „Al Khaldiya Club“ () – Bahreino futbolo klubas iš Hamado.

Istorija 
Klubas įkurtas 2020 m. spalio 27 d. 

Debiutavo 2020–2021 m. sezone Antrame divizione, liko antroje vietoje, bet pateko į elito divizioną.

2021–2022 m. rungtyniavo Premjer lygoje. Galutinėje ekipų rikiuotėje užėmė trečią vietą.

Sezonai 

|}
Šaltiniai:

Pasiekimai 
 Premjer lyga
 Trečioji vieta: 2021–2022

 Antrasis divizionas (II)
 Antroji vieta: 2020–2021

Šaltiniai

Nuorodos 
 [ Oficiali klubo svetainė] (anglų k.)
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)

Khaldiya
Bahreino futbolo varžybos 2021–2022 m.

Bahreino futbolo varžybos 2021–2022 m.
  prasidėjo 2021 m. rugpjūčio 25 d., o baigėsi 2022 m. gegužės 16 d.;
 s turnyras prasidėjo 2021 m., o finalas įvyko

2021–2022 m. Premjer lyga 
 Premjer lyga – pirmos pakopos, elito divizionas, aukščiausioji futbolo lyga.
 2021–2022 m. dalyvavo 10 ekipų. Čempionatas vyko pandemijos sąlygomis.
 Al-Riffa tapo čempionais. (14 kartą klubo istorijoje.)

Dalyviai 
 Al-Ahli;
 Budaiya Club;
 Al-Hidd;
 Al-Muharraq;
 Al-Najma SC;
 Al-Riffa;
 East Riffa;
 Manama;
  Al-Khaldiya SC; (pateko iš Antrojo diviziono)
  Al-Hala SC; (pateko iš Antrojo diviziono)
 Iškrito po 2020–21 m. sezono
  Busaiteen;
  Malkiya Club. (pateko iš Antrojo diviziono)

Galutinė komandų rikiuotė 
 Al-Riffa tapo šalies čempionais.

Pereinamosios rungtynės 
 Aštuntoji ir devintoji Premjer lygos ekipos dėl išlikimo kovojo su trečią ir ketvirtą vietas Antrajame divizione užėmusiomis komandomis.
 Hidd SCC išliko elito divizione, o Sitra Club iškopė į 2022–20223 m. Premjer lygą.
 Budaiya Club iškrito į žemesnį divizioną; Malkiya Club ir toliau pasiliko Antrame divizione.

2021–2022 m. Bahreino taurės turnyras

Finalo rungtynės 

 .. nugalėjo varžovus rezultatu : ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 OFA
 Soccerway (2021–2022 m. sezonas)
 goalzz.com (2020–2021 m. sezonas)

Bahreino futbolo varžybos
AFC šalių pirmenybės
Bangladesh Police FC

„Bangladesh Police“ – Bangladešo futbolo klubas iš Dakos.

Namų rungtynes žaidžia Radžšahio rajono stadione.

Istorija 
1972 m. klubą įkūrė Bangladešo policija. Nuo 1998 m. antroje futbolo lygoje. 2014 m. tapo Antrojo diviziono futbolo lygos nugalėtojais.

2015 m. Police FC pirmą kartą klubo istorijoje pateko į „Premier“ lygą.

2018–2019 m. sezone tapo Bangladešo Championship nugalėtojais.

Sezonai 

|}
šaltinias:

Pasiekimai 
 Bangladesh Championship League
Nugalėtojai (1): 2018–2019

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia tamsiai mėlyna apranga su baltos ir raudonos spalvos žymenimis.

Šaltiniai

Nuorodos 
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
 Elevensports

Bangladesh Police
Kečonas

Kečonas () – miestas Šiaurės Korėjoje, Pietų Pchenjano provincijoje. 2008 m. mieste gyveno 319 554 gyventojų.

Ekonomika 
Kečono mieste yra daug vandens išteklių ir keletas tvenkinių. Plačiai plėtojama žemdirbystė, įskaitant gyvulininkystę ir vaismedžių sodus. Vyraujančios pramonės šakos – mašinų gamyba ir metalo apdirbimas, taip pat išryškėjo kalnakasyba.

Kalėjimo stovyklos 
Kečone yra dvi didelės kalėjimo stovyklos, abi žinomos dėl labai žiaurių sąlygų:

 Politinių kalinių stovykla Nr. 14 – kalinių darbo kolonija, esanti maždaug už 20 km į pietryčius nuo miesto centro, prie Tedongano upės. Shin Dong-hyuk gimė šioje stovykloje, buvo kankinamas, o prieš pabėgdamas pamatė, kaip jo motinai ir broliui buvo įvykdyta mirties bausmė.
 Perauklėjimo stovykla Nr. 1 – kalėjimo pastatų kompleksas maždaug už 2,5 km į rytus nuo miesto centro. Lee Soon-okstovykloje buvo kalinama šešerius metus ir davė parodymus Jungtinių Valstijų Senate.

Išnašos 

Šiaurės Korėjos miestai
Moghayer Al-Sarhan SC

„Moghayer Al-Sarhan“ futbolo klubas, o angliškuose šaltiniuose Moghayer Al-Sarhan Sports Club, o trumpai Moghayer Al-Sarhan – Jordanijos futbolo klubas iš Badiach Garbijacho.

Istorija 
Klubas įkurtas 1993 m. Žaidė Pirmame divizione (antra pakopa). 2021 m. sezone tapo Pirmojo diviziono nugalėtojais ir pateko į elito divizioną.

Nuo 2022 m. žaidė elito divizione.

Sezonai 

|}

Spalvinė gama 

 Aprangų gamintojai – KELME.

Šaltiniai

Nuorodos 
 [ Oficiali klubo svetainė] (anglų k.)
 RSSSF duomenų bazė (čempionų sąrašas ir sezonai)
 Soccerway (apie klubą)
 Sofascore (apie klubą)
 Flashscore (apie klubą)
 kooora.com svetainė
 goal.com svetainė

mogghayer
Koncertas fortepijonui (Šumanas)

Koncertas fortepijonui a-moll (op. Nr. 54) – vokiečių romantinės muzikos kompozitoriaus R. Šumano koncertas fortepijonui, parašytas 1845 metais. Tai vienas iš žinomiausių R. Šumano kūrinių.

Robertas Šumanas parašė tiktai vieną koncertą fortepijono ir orkestro atlikimui ir dėl to jis nėra numeruotas. Jo ištakos yra R. Šumano parašyta fantazija, kurią 1841 m. rugpjūčio 13 d. repeticijos metu atliko solistė, R. Šumano žmona Klara Šuman ir Leipcigo Gevandhauzo orkestras. Šis kūrinys nebuvo atliktas viešai ir 1845 m. R. Šumanas, persikėlęs iš Leipcigo į Drezdeną, pradėjo koncerto fortepijonui parašymą. 1845 m. birželio 12–liepos 14 d. jis parašė trečiąją, paskutinę dalį, liepos 14–16 d. parašė vidurinę ir iki liepos 29 d. fantaziją perdirbo į koncerto pirmąją dalį. Beveik visiškai tikra, kad kompozitorius kūrinį parašė žmonos Klaros atlikimui, atsižvelgdamas į virtuozišką jos grojimą fortepijonu. 

Koncerto premjera įvyko 1845 m. gruodžio 4 d. Drezdene. Kūrinys dedikuotas kompozitoriaus draugui, dirigentui Ferdinandui Hileriui, kuris ir dirigavo orkestrui premjeros metu. Po keturių savaičių, 1846 m. sausio 1 d. koncertas atliktas Leipcigo Gevendhauzo orkestro vėl fortepijonu grojant Klarai Šuman. Abu atlikimai susilaukė palankių atsiliepimų. Breitkopfo ir Hartelio leidybos firma sutiko paruošti kūrinį išleidimui ir sausio 24 d. R. Šumanas paminėjo gavęs 138 talerius honoraro. Koncertas pilnai išleistas 1862 m., jau po kompozitoriaus mirties.
  
Koncertas interpretuojamas esantis dramatišku ir kartu lyrišku R. Šumano pokalbiu su žmona Klara, jausmu tarp poros. Tai vienas iš brandžiausių R. Šumano kūrinių ir jis atsiliepė, kad „Aš buvau įpratęs savo trumpus kūrinius rašyti kūrybinio įkvėpimo įkarštyje. Tiktai nuo 1845 metų, kai aš pradėjau kurti savo galvoje, įsitvirtino naujas kompozicijos būdas.“ Tikra, kad žmona Klara paskatino kompozitorių imtis sudėtingesnių kūrinių rašymo įtraukiant orkestro partijas. R. Šumano koncertas fortepijonui įsitvirtino kaip vienas iš kanoninių romantinės muzikos kūrinių vėlesniame programiniame repertuare.

Koncerto dalys 

R. Šuberto „Koncertas fortepijonui“ skirtas atlikti fortepijonu su orkestro pritarimu, parašytas a-moll (minorinėje) tonacijoje ir sudarytas iš trijų dalių:

 Allegro affettuoso. 
 Intermezzo.
 Allegro vivace.

Viena iš jo ypatybių, skirtingų nei prieš tai parašytų koncertų, yra toji, kad kompozitorius iškart kūrinio pradžioje įvedė fortepijono partiją, kai anksčiau koncertai fortepijonui būdavo pradedami orkestro įžanga. Antroji ir trečioji koncerto dalys atliekamos be pauzės tarp jų.

Šaltiniai 
 Piano Concerto A minor: Op. 54. Eulenburg, 2017. Preface
 Betsy Schwarm, Encyclopaedia Britannica, 2013 m.
  Hiustono orkestro informacija

Nuorodos 
 „Koncerto fortepijonui“ įrašai, natos IMSLP projekte

Muzikos kūriniai
Al-Ittihad Club (Salalah)

„Al-Ittihad Club“ – Omano futbolo klubas iš Salalos.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1965 m.

2020–2021 m. sezone dėl pandemijos čempionatas buvo nutrauktas, o tuo metu ekipa buvo aštuntoje vietoje.

Ekipa 2021–2022 m. sezone žaidė elito divizione, galutinėje ekipų rikiuotėje užėmė vienuoliktą vietą.

Pasiekimai 
 Omano PRO lyga (I):
 nežinoma

 Omano futbolo taurė:
 nežinoma

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
SOCCERWAY (apie klubą)
SOFASCORE (apie klubą)
FLASHSCORE (apie klubą)
[ Transfermarkt] (apie klubą)
Globalsportsarchive (apie klubą)

Ittihad Club
Jullien Amara Ramirez

Džulijen Amara Ramires (g. 1998 m. birželio 11 d.) – futbolininkė iš Kanados. Žaidžia saugės pozicijoje.

Biografija 
Gimė Kanadoje, Kalgario mieste. Futbolo paslapčių mokėsi gimtinėje. 

Nuo 2020 m. liepos iki 2021 m. birželio mėn. atstovavo FSV Babelsberg 74 klubui (Vokietija).

Nuo 2021 m. liepos mėn. atstovavo FC Viktoria 1889 Berlin klubui (Vokietija).

Pirmą kartą į Lietuvą atvyko 2022 m. ir atstovavo Vilniaus MFA „Žalgiris“ ekipai.

2022 m. gegužės 8 d. rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“ pasižymėjo pelnydama įvartį.

Šaltiniai

Nuorodos 
 lietuvosfutbolas.lt (apie žaidėją)
 Soccerway (MFA Žalgiris) 
 worldfootball.net (apie žaidėją)
 sport.de (apie žaidėją)
 weltfussball.de (apie žaidėją)

Kanados futbolininkai
Smulkialapis vikis

Smulkialapis vikis (Vicia tenuifolia) – pupinių šeimos augalų rūšis. Paplitęs didžiojoje Europos dalyje, ypač Viduržemio jūros regione (įskaitant Šiaurės Afriką ir Artimuosius Rytus), taip pat Užkaukazėje, Irane, Vidurinėje Azijoje, pietų Rusijoje, pietvakarių Sibire. Vietomis įveistas, kitur (šiaurės, vakarų Europoje) tapęs invazine rūšimi.

Augalas daugiametis, žolinis. Stiebas status, iki 100 cm aukščio, ryškiai briaunotas. Lapai plunksniški, su dviem prielapiais, nukreipti į viršų. Lapeliai auga po 6–13 porų, siauri, smailiakraščiai, 1–3 cm ilgio, 2–6 mm pločio. Lapų ūselis su 2–3 išsišakojimais. Žiedai susitelkę po 20–30 į tankius 15–30 cm ilgio žiedynus. Vainikėlis violetinis, rečiau baltas, 1,2–1,8 cm ilgio. Vaisius – 1,8–3 cm ilgio ankštis su smailiais galais, joje – 4–7 sėklos.

Smulkialapis vikis – medingas augalas. Juo tie šviežiu, tiek šieno pavidalu maitinasi avys, galvijai, arkliai.

Auga saulėtose vietose, pakenčia dalinę ūksmę. Nereiklus dirvos rūgštingumui, geriausiai auga neužmirkusiose, gerai drenuojamose, bet drėgnose dirvose. Dauginasi sėklomis, gali virsti ruderaline rūšimi.

Lietuvoje nedažnas.

Šaltiniai 

Pupiniai
Pašariniai augalai
FC Ferizaj

„Ferizajaus“ futbolo klubas – Kosovo futbolo klubas iš Ferizajaus (). Rungtynes žaidė Ferizajaus miesto stadione.

Istorija 
Klubas ištakos siekia 1923 m. Rungtyniavo šalies Pirmoje futbolo lygoje. tačiau klubas susidurdavo su finansiniais sunkumais.

2019 m. liepos 7 d. konferencijos metu pranešta, kad naujais klubo savininkais tapo investuotojai iš Anglijos. Brian Deane, buvęs anglų puolėjas, tapo klubo bendrasavininkiu ir valdė 50% dalį.

2019–2020 m. rungtyniavo Superlygoje, bet liko dešimti ir buvo perkelti į žemesnį divizioną.

Sezonai 

|}

Pasiekimai 
 Antra lyga (III)

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė 
 Facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 RSSSF duomenų bazė

ferizaj
KF A&N

„A&N“ futbolo klubas () – Kosovo futbolo klubas iš Prizreno (). Namų rungtynes žaidė „Përparim Thaçi“ stadionas, kurio talpa apie 10 tūkst. žiūrovų.

Istorija 
Klubas ištakos siekia 2017 m. 2019–2020 m. Antroje lygoje (trečia pakpoa) užėmė antrą vietą ie pateko į aukštesnį lygmenį.

Nuo 2020–2021 m. sezono rungtyniavo šalies Pirmoje futbolo lygoje.

Sezonai 

|}

Pasiekimai 
 Antra lyga (III)

Išnašos

Nuorodos 
 [ Oficiali klubo svetainė]
 [ Facebook paskyra]
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 RSSSF duomenų bazė
 ffk kosova svetainė

A&N
Kairių jungtinė mokykla

Šiaulių rajono Kairių jungtinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiaulių raj., Kairiuose, Šilelio g. 10, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 305889001.

Mokyklą sudaro trys struktūriniai padaliniai:
 Kairių skyrius,
 Pakapės skyrius,
 Šilėnų skyrius.

Istorija 

Iki 2021 m. buvęs įstaigos kodas 290061250. Filialas – Žadžiūnų skyrius.

2021 m. rugsėjo 1 d. prijungtos Šilėnų mokykla ir Pakapės mokykla.

2021 m. mokėsi daugiau nei 200 mokinių.

Direktoriai 
 Artūras Kulikauskas

Šaltiniai 

 
 Buvusi mokyklos svetainė

Kairiai
Šiaulių rajono savivaldybės mokyklos
Lietuvos pagrindinės mokyklos
Bella Thorne

Anabela Eivery Torn (Annabella Avery Thorne, g. 1997 m. spalio 8 d. Pembroke Pines, Floridoje, JAV) – amerikiečių aktorė, modelis, dainininkė ir rašytoja. Ji pelniusi daugelį apdovanojimų, įskaitant „Imagen“, „Shorty“, „Teen Choice“ bei tris „Young Artist“ apdovanojimus.

Pirmąkart Torn buvo sulaukė pripažinimo už vaidmenis, tokius kaip Margou Darling (Margaux Darling) vaidmenį 2007–2008 m. seriale „Purvas, seksas, pinigai“ ir Rufy Spaivy (Ruthy Spivey) 2009 m. draminiame seriale „Mano mirtinas priešas“ (2009), už kurį aktorė pelnė „Young Artist Award“. Didesnio populiarumo ji sulaukė suvaidinusi Sisi Džouns (CeCe Jones) „Disney Channel“ 2010–2013 m. televizijos seriale „Šokių karštinė“, už kurį gautas „Imagen Award“. Vėliau Torn taip pat vaidino „Įžymūs meilėje“ (2017–2018), „Kartu ne savo noru“ (2014), „Alvinas ir burundukai: didžioji kelionė“ (2015) ir filmų serijoje „Auklė“ (2017–2020). Aktorė labai palankiai įvertinta už vaidmenis filmuose „Mano stora amžinai bjauri draugė“ (2015), „Amitvylio siaubas. Pabudimas“ (2017), „Liūdnai pagarsėjus“ (2020) ir „Mergina“ (2020).

2011 m. Torn pradėjo savo muzikinę karjerą: šiais metais ji išleido debiutinį singlą „Watch Me“, kuris Jungtinėse Valstijose sulaukė 86-os vietos klausomiausių dainų šimtuke. Po to ši išleido ir mini albumus „Made in Japan“ (2012) bei „Jersey“ (2014). 2019 m. Torn sukūrė savo režisūrinį debiutą, režisavo suaugusiųjų filmą „Ji ir jis“, kuris sulaukė nevienareikšmiškų atsiliepimų, ir laimėjo „Pornhub Visionary Award“.

Asmeninis gyvenimas 
2011 m. lapkričio mėn. ji pradėjo draugauti su tuometiniu studentu Tristanu Klieru (Tristan Klier). Po beveik trejų metų draugystės abudu išsiskyrė 2014 m. 2015–2016 m. Torn taip pat draugavo su anglų aktoriumi Gregu Salkinu (Gregg Sulkin). Porai išsiskyrus, aktorė viešai prisipažino esanti biseksuali. 2017 m. ji tais pačiais metais trumpai draugavo su emo reperiu Lilpypu (Lil Peep), o po to – su muzikantu Blekbėru (Blackbear). 2017–2019 m. Torn turėjo poliamorinius santykius su muzikantu Modsanu (Mod Sun) ir interneto įžymybe Tana Mongau (Tana Mongeau). Nuo 2019 m. balandžio mėn. ji gyvena monogamiškuose santykiuose su italų atlikėju Bendžaminu Maskoliu (Benjamin Mascolo), su kuriuo susižadėjo 2021 m. kovo mėn. 2019 m. liepos mėn. Torn pareiškė esanti panseksuali.

2019 m. birželio mėn. programišiai pavogė asmenines apsinuoginusios Torn nuotraukas ir už jas reikalavo piniginio atlygio. Ji vėliau šias nuotraukas publikavo pati. Tais pačiais metais aktorė pabrėžė pornografinių vaizdo klastočių problemą.

2021 m. duotame interviu „Bloody Disguisting“ Torn tvirtino, kad ji yra didžiulė siaubo žanro gerbėja.

Diskografija

Studijiniai albumai 

 „What Do You See Now?“ (2022)

Mini albumai 

 „Made in Japan“ (2012)
 „Jersey“ (2014)

Apdovanojimai ir nominacijos

Išnašos 

JAV aktoriai
Atšaukimo kultūra

Atšaukimo kultūra (, nuo cancel – „atšaukti“) – reiškinys, kai dėl konkrečių veiksmų ar pasisakymų viešas žmogus ar organizacija patiria masinį gėdinimą ir puolimą socialiniuose tinkluose. Pašalinimo iš socialinės grupės forma, kuri gali būti atliekama internete, socialiniuose tinkluose arba gyvai. Tai tam tikra ostrakizmo forma, kai žmogus imamas sąmoningai ignoruoti iš viešosios erdvės. Dažniausiai tokias reputaciją griaunančias reakcijas sukelia nekorektiškas galios pozicijoje esančiųjų kalbėjimas apie pažeidžiamas visuomenės grupes, tačiau „atšaukimas“ gali grėsti ir už politines ar kitokias pažiūras.

Kultūra pasireiškia tuo, kad nustojama sekti ar remti žmones ar įmones po to, kai jie padarė ar pasakė ką nors kitiems nepriimtino ar įžeidžiančio, ypač jei tai liečia rasizmą ar žeidžia seksualines mažumas. Be to, socialiniuose tinkluose imama ieškoti informacija, kuri galėtų apjuodinti, pakenkti subjektams, kurie prieš tai yra pasisakę kažką visuomenei nepriimtino. Toks reiškinys gali būti taikomas ne tik dabartiniams gyviems žmonėms, bet net ir istorinėms asmenybėms dėl jų „negarbingo“ istorinio palikimo.

Šaltiniai 

Kultūra
Free Finga

Free Finga (dar žinomas kaip Fingalick, tikras vardas Tomas Narkevičius) – Lietuvos muzikos atlikėjas, išgarsėjęs dainuodamas Tele Bim-Bam dainas.

Biografija 
Anglijoje mokėsi muzikos technologijų studijų, ten praleidęs metus grįžo į Lietuvą ir baigė „Kompiuterinės muzikos technologijos“ specialybę Vytauto Didžiojo universitete, Kaune.

Kūrybos pradžioje kūrė muziką Without Letters grupėje.

Albumą „EGO“ įrašė su įrašų kompanija Hyperboloid Records, susidedantį iš 9 kūrinių arba 19 minučių, kurį įrašė Berlyne. Albume girdima modernaus R&B stiliaus garsai su šiuolaikiniu žemų dažnio, tamsios, aštrių dūžių muzika.

Diskografija

Albumai 
Fingalick

Free Finga

Apdovanojimai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Instagram paskyra
 Facebook paskyra

Lietuvos atlikėjaiLietuvos dainininkai