joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zavadų valsčius

Zavadų valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Zavadai. Ribojasi su Kobilino Božimų, Rutkų, Tžcianų, Tikocino ir Viznos valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos, Lenkijos karalystės, Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1919–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Chlebiotkų valsčiui. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 112,67 km², iš kurių:
 ariama žemė: 60 %
 miškai: 31 %
 vandens telkiniai: 9 %
Valsčius sudaro 3,77 % Balstogės apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1191,87 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Cibori Galeckiai, Cibori Chžčonai, Cibori Kolačkai, Cibori Krupai, Cibori Markai, Cibori Vitkai, Gura Strenkova, Konopki Klimkai, Konopki Pokživnica, Kževo Plebankai, Kurpikai, Laš Točilovas, Mališevo Linkai, Mališevo Perkusai, Marilkai, Nove Chlebiotkai, Nove Grabovas, Nove Kževas, Rudnikai, Stare Chlebiotkai, Stare Grabovas, Stare Kževas, Strenkova Gura, Targonie Vielkiai, Targonie Kritulai, Targonie Vitai, Viečorkai, Zavadai, Zavadi Borisuvka ir Zavadi Kolonija.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Tikocino valsčius

Tikocino valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Tikocinas. Ribojasi su Choroščo, Dobžinevo Dužės, Kobilino Božimų, Kripno, Tžcianų ir Zavadų valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1914 m. šiaurinė valsčiaus dalis priklausė Rusijos imperijos Gardino gubernijai, o pietinė Lenkijos Kongreso karalystės, Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. pietinė valsčiaus dalis priklausė Vokietijos imperijos, Lenkijos karalystės, Varšuvos generalgubernijai, o šiaurinė Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1950 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Stelmachovo valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 207,34 km², iš kurių:
 ariama žemė: 63 %
 miškai: 27 %
 vandens telkiniai: 10 %
Valsčius sudaro 6,95 % Balstogės apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1294,64 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Bagienkai, Broniševas, Dobkai, Hermanai, Janinas, Kapice Lipnikai, Kiermusai, Kišlakai, Krosnas, Laziukai, Lazi Duže, Lazi Male, Lešnikai, Lipnikai, Lopuchovas, Necece, Nove Ježevas, Pajevas, Piaskai, Popovlanai, Radule, Sanikai, Savinas, Sekierkai, Serkai, Slomianka, Stare Ježevas, Stare Kapice, Stelmachovas, Stelmachovo Kolonija, Šafrankai, Šelonguvka, Tatarai, Tikocinas, Žendzianai ir Žukai.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Choroščo valsčius

Choroščo valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Choroščas. Ribojasi su Dobžinevo Dužės, Juchnoveco Košcelnių, Kobilino Božimų, Lapių, Sokolų, Turošno Košcelnos, Tikocino valsčiais ir Balstogės miestu.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Barščevo valsčiui. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 163,5 km², iš kurių:
 ariama žemė: 61%
 miškai: 17%
 vandens telkiniai: 22%
Valsčius sudaro 5,48% Balstogės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 m. surinktus duomenis:

Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1043,85 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Babinas, Barščevas, Choroščas, Čaplinas, Dzikiai, Dzikie Kolonija, Gajovnikai, Gajovniki Kolonija, Izbišče, Jeronikai, Klepače, Kolonija Čaplinas, Konovalai, Košciukai, Krupnikai, Kruševas, Liskai, Mince, Ogrodniki Barščevskiai, Oliškai, Pankai, Poroslai, Porosli Kolonija, Rogovas, Rogovo Kolonija, Rogovo Majontekas, Roguvekas, Ruščanai, Senkieviče, Sikorščizna, Šlivnas, Turčinas, Začerlanai, Začerlani Kolonija, Zlotoria, Zlotoria Kolonija, Zlotoria Podlesiai, Žultkai ir Žultki Kolonija.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Dobžinevo Dužės valsčius

Dobžinevo Dužės valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Dobžinevo Duže. Ribojasi su Choroščo, Čarna Bialostockos, Knišino, Kripno, Tikocino, Vasilkuvo valsčiais ir Balstogės miestu.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Obrubnikų valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1973–2001 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Dobžinevo Košcelnės valsčiui.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 160,67 km², iš kurių:
 ariama žemė: 57 %
 miškai: 36 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 5,38 % Balstogės apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1133,3 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Bohdanas, Borsukuvka, Chrabolai, Dobžinevo Duže, Dobžinevo Fabrične, Dobžinevo Košcelne, Fastai, Gnila, Javoruvka, Kobuziai, Kopiskas, Kozince, Krinice, Kulikuvka, Lence, Letnikai, Nove Aleksandrovas, Novosiulkai, Obrubnikai, Ogrodnikai, Podlence, Pogožalkai, Ponikla, Ribakai, Šacilai ir Zalesiai.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Vasilkuvo valsčius

Vasilkuvo valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Vasilkuvas. Ribojasi su Čarna Bialostockos, Dobžinevo Dužės, Supraslio valsčiais ir Balstogės miestu.

Istorija 
Pirmieji žmonės šiose vietovėse apsigyveno mezolito laikotarpiu. Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XI a. priklausė Kijevo Rusiai. Nuo 1140 m. priklausė Vlodimiro kunigaikštystei. XII a. priklausė Haličo-Volynės kunigaikštystei. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė, kuriai vadovavo kunigaikštis Gediminas. Pirmą kartą šios apylinkės kaip atskiros žemės paminėtos 1358 m., kai Mazovijos kunigaikštis Siemovitas III laiškais susirašinėjo su kunigaikščiu Kęstučiu. Rytinė valsčiaus dalis nuo XIII a.-XIV a. iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o vakarinė valsčiaus dalis po 1569 m. Liublino unijos iki 1795 m. priklausė Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 127,17 km², iš kurių:
 ariama žemė: 40 %
 miškai: 48 %
 vandens telkiniai: 12 %
Valsčius sudaro 4,26 % Balstogės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1137,32 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 12 065 žmonės:
 Lenkai – 97,5 % (11 772);
 Gudai – 0,5 % (63);
 Kiti – 1,9 % (230).

Administracinis suskirstymas 
Burčakas, Dombruvkai, Horodnianka, Horodnianka Kolonija, Jurovce, Jurovce Kolonija, Katrinka, Katrinka Lešničuvka, Mostekas, Mostek Gajuvka, Novodvorce, Osoviče, Ožinikas, Podkžemionka, Ribnikai, Selachovskiai, Sochoniai, Studziankai, Vasilkuvas, Vorošilai, Vulka Poduchovna, Vulka Pžedmiešciai, Zapiečkai ir Zašcianekas.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Čarna Bialostockos valsčius

Čarna Bialostockos valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Čarna Bialostocka. Ribojasi su Dobžinevo Dužės, Januvo, Jasionuvkos, Knišino, Koricino, Sokulkos, Supraslio ir Vasilkuvo valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Rytinė valsčiaus dalis nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o vakarinė valsčiaus dalis po 1569 m. Liublino unijos iki 1795 m. priklausė Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1920–1927 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Čarna Viešo valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. 1919–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Čarna Vieš Košcelnos valsčiui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 206,54 km², iš kurių:
 ariama žemė: 19 %
 miškai: 74 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 6,92 % Balstogės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1099,79 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Budziskas, Burčakas, Bžozuvka Korona, Bžozuvka Stželecka, Bžozuvka Zemianska, Chmielnikas, Čarna Vieš Košcelna, Čumažuvka, Dvožiskas, Horodnianka, Hutkai, Jesenicha, Jezežiskas, Karčmiskas, Klimkai, Kosmati Borekas, Kžižikai, Lacka Buda, Lapčinas, Lazažas, Machnačas, Nemčinas, Ogulai, Oleškovas, Oserodeka, Ošrodekas, Podbžozuvka, Podratoviecas, Podzamčiskas, Ponure, Pževalanka, Ratoviecas, Rogozinski Mostas, Ruda Žečka, Rudnia, Vilča Jama, Vulka Ratoviecka, Zamčiskas, Zdroje, Zlota Viešas ir Zlotoria.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Supraslio valsčius

Supraslio valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Supraslis. Ribojasi su Čarna Bialostockos, Grudeko, Sokulkos, Šudzialovo, Vasilkuvo, Zabluduvo valsčiais ir Balstogės miestu.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1973–1976 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Zašciankų valsčiui. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 187,96 km², iš kurių:
 ariama žemė: 23 %
 miškai: 68 %
 vandens telkiniai: 9 %
Valsčius sudaro 6,3 % Balstogės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1114,22 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 12 016 žmonės:
 Lenkai – 95,5 % (11 484);
 Gudai – 3,2 % (387);
 Ukrainiečiai – 0,13 % (16);
 Kiti – 1 % (129).

Administracinis suskirstymas 
Cegielnia, Celičanka, Ciasne, Čolnovas, Drukovščizna, Grabuvka, Grabuvka Kolonija, Henrikovas, Izobai, Jaluvka, Karakule, Komosa, Kone, Kopna Gura, Kozlai, Krasne, Krasne Gajuvka, Krasni Lasas, Kžemiene, Lažniai, Majuvka, Miendzižeče, Ogrodničkai, Piečonka, Podjaluvka, Podlažniai, Podsokolda, Podsokolda Gajuvka, Pulkas, Sadovi Stokas, Sobolevas, Sobolevo Kolonija, Sokolda, Sovlanai, Stari Maidanas, Suražkovas, Turas, Turo Gajuvka, Voroniče, Zaciše, Zašciankai, Zdroje ir Zelona.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Grudeko valsčius

Grudeko valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Grudekas. Ribojasi su Krinkų, Michalovo, Supraslio, Šudzialovo, Zabluduvo valsčiais ir Gudija.

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai. Rytinė valsčiaus dalis 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Vakarinė valsčiaus dalis 1795–1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui ir 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 430,6 km², iš kurių:
 ariama žemė: 33%
 miškai: 58%
 vandens telkiniai: 9%
Valsčius sudaro 14,43% Balstogės apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1301,5 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Bagnas, Bieleviče, Bobrovnikai, Borkai, Chomontovce, Dovnevas, Dzerniakovas, Gleiskas, Gobiatai, Grudekas, Grudek Kolonija, Gžibovce, Jakubinas, Jariluvka, Juzefovas, Kolodnas, Kondicja, Kozi Lasas, Krulove Stojlas, Krulovi Mostas, Kuberka, Lužanai, Mieleškai, Mieleški Kolonija, Mostovlanai, Nareikai, Novosiulkai, Palatkai, Pieščanikai, Pilatovščizna, Podozeranai, Podzalukai, Pžechodai, Raduninas, Ruda, Skroblakai, Slučanka, Sofipolis, Straševas, Strijenščizna, Švisločanai, Turovas, Valilai, Valili Dvuras, Valili Stacja, Viejkai, Vierobiai, Vižarai, Zalukai, Zasadai, Zažečanai, Zelona, Zubkai ir Zubrai.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Pietkalniai

Pietkalniai (dar , , nuo 1938 m. birželio 6 d. Pötken, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Aleksejevkos kaimo gyvenvietės kaimas 18 km į pietryčius nuo Ragainės, prie kelio R 508.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities, (nuo 1922 m. birželio 30 d. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Pilkalnio rajono (Пиллькалленский район), vėliau Krasnoznamensko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Timofejevo apylinkės kaimas, prijungtas prie Petropavlovskojės.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Petropavlovskojė bankgorodov.ru
 Pietkalniai GenWiki

Ragainės apskrities gyvenvietės
Krasnoznamensko rajono gyvenvietės
Naujieji Ėglininkai

Naujieji Ėglininkai (dar , , nuo 1929 m. liepos 1 d. Eggleningken, nuo 1938 m. birželio 6 d. Lindengarten, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. Petropavlovskojė, ) – buvęs kaimas Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Aleksejevkos kaimo gyvenvietės vietovė 18 km į pietryčius nuo Ragainės, prie kelio R 508.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities, (nuo 1922 m. birželio 30 d. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Pilkalnio rajono (Пиллькалленский район), vėliau Krasnoznamensko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Timofejevo apylinkės kaimas, prijungtas prie Petropavlovskojės.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Petropavlovskojė bankgorodov.ru
 Naujieji Ėglininkai GenWiki

Ragainės apskrities gyvenvietės
Naujosios Zelandijos regbio rinktinė

Naujosios Zelandijos regbio rinktinė, dar vadinama All Blacks – Naujajai Zelandijai atstovaujanti nacionalinė regbio komanda. Nuo 1996 m. kasmet dalyvauja Regbio čempionate – keturių stipriausių Pietų pusrutulio regbio rinktinių turnyre (iki 2012 m. turnyro – Trijų Nacijų taurė), kurį yra laimėjusi 16 kartų. Naujoji Zelandija taip pat yra dalyvavusi visuose devyniuose iki šiol vykusiuose pasaulio regbio čempionatuose. Trijose pirmenybėse – vykusiose 1987 m., 2011 m. ir 2015 m. ji tapo turnyro nugalėtoja.

Prieš kiekvienas rungtynes rinktinė atlieka maorių karo šokį haką.

Dalyvavimas pasaulio čempionatuose 

 1987 – 1 vieta
 1991 – 3 vieta
 1995 – 2 vieta
 1999 – 4 vieta
 2003 – 3 vieta
 2007 – ketvirtfinalis
 2011 – 1 vieta
 2015 – 1 vieta
 2019 – 3 vieta

Šaltiniai 

Pasaulio regbio rinktinės
Naujosios Zelandijos sporto rinktinės
Senieji Lubėnai

Senieji Lubėnai , nuo 1938 m. birželio 6 d. Friedenswalde, 1945–1946 m. , 1946 m. rugsėjo 7 d. Oziornojė, ) – buvęs kaimas Mažojoje Lietuvoje, dab. Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Aleksejevkos kaimo gyvenvietėje, 30 km į rytus nuo Tilžės, Nemuno dešiniajame krante, prie Liubėnų ežero.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1625 m. minimi Lubinėliai (Lubenelen, Lubenehlen, Lubinehlen), 1785 m. – Lubenöhlen, kurie priklausė Viešvilės parapijai, nuo 1845 m. Smalininkų parapijai, nuo 1921 m. Trapėnų parapijai.  1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities, (nuo 1922 m. birželio 30 d. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Pilkalnio rajono (Пиллькалленский район), vėliau Krasnoznamensko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Chlebnikovo apylinkės teritorija.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Ragainės apskrities gyvenvietės
Krasnoznamensko rajono gyvenvietės
Valstybinė kelių transporto inspekcija

Lietuvos transporto saugos administracija (LTSA) (buv. Valstybinė kelių transporto inspekcija) – valstybės institucija prie Lietuvos Respublikos susisiekimo ministerijos, kuri atlieka keleivių ir krovinių vežėjų, techninės apžiūros centrų, vairuotojų mokymo ir kitų su kelių, geležinelių ir vandens transportu susijusių įstaigų valstybinę priežiūrą.

LTSA formuoja bei tobulina leidimų keleivių ir krovinių vežimo sistemos, licencijavimo, keleivinio transporto maršruto tinklus Lietuvoje ir užsienyje. Taip pat gina transporto vartotojų interesus, užtikrindama įstatymų ir kitų norminių aktų, reglamentuojančių kelių transporto veiklą, laikymąsi. Vykdo kelių ir vandens transporto priemonių techninę patikrą Lietuvoje.

Svarbiausi Lietuvos transporto saugos administracijos uždaviniai bei funkcijos 
Svarbiausi uždaviniai:
 įgyvendinti eismo saugumo priemones ir mažinti kelių, geležinkelių ir vandens transporto priemonių neigiamą įtaką aplinkai
 atlikti kelių transporto vežėjų veiklos valstybinę priežiūrą, analizuoti nustatytus pažeidimus ir imtis priemonių pažeidimų prevencijai
 išduoti licencijas, skirtas verstis keleivių vežimais tolimojo ir tarptautinio susisiekimo maršrutais bei krovinių vežimais ir atitinkančias licencijas licencijų korteles, nustatyta tvarka jas panaikinti ar sustabdyti jų galiojimą
 nustatyti, keisti ir panaikinti tolimojo ir tarptautinio reguliaraus susisiekimo autobusų maršrutus; išduoti, anuliuoti arba panaikinti leidimus vežti keleivius šiais maršrutais
 pagal kompetenciją kontroliuoti autobusų stočių veiklą
 nustatyta tvarka atlyginti kelių transporto vežėjams jų negautas dėl važiavimo tolimojo reguliaraus susisiekimo autobusais lengvatų pajamas, kontroliuoti kelių transporto lengvatų teikimo tvarką, analizuoti nustatytus pažeidimus ir imtis priemonių tokių pažeidimų prevencijai

Nuorodos 
 LTSA internetinis puslapis 

Lietuvos transportas
TV8

TV8 - televizijos kanalas, orientuotas moterims, kurioms per 35–ius metus. TV8 Lietuvoje transliuojamas nuo 2011 m. spalio 3 d. 15:00 val. 2013 m. kanalas tapo nacionaliniu ir tapo matomas 97 % Lietuvos gyventojų. Nuo 2017 m. priklauso „TV3 Group“ bendrovei.

Transliacija 
 TV8 transliuojamas skaitmeninės televizijos kanalais (glaudinama MPEG-4 formatu) pirmuoju LRTC skaitmeninės TV tinklu, kartu su kanalais BTV, „Info TV“, „Liuks!“, LNK, LRT Plius, LRT televizija, TV3, TV1 bei TV6.
 Kanalą gali matyti daugelio kabelinių televizijų žiūrovai.
 TV8 įtrauktas į kai kuriuos palydovinių kanalų paketus.

TV8 rodoma programa 
TV8 kanalu rodomos laidos, serialai orientuojasi į moterišką auditoriją, ja rodomi įvairūs moterims skirti užsienio serialai, animacija mažiesiems ir didžiosios dalies TV3 kanalų rodomų lietuviškų laidų kartojimai. Kanalas rodo lietuviškai įgarsintą užsienio produkciją, kurios įgarsinimą užsako iš vertimo, subtitravimo ir įgarsinimo įmonės SDI Media.

Dabartinė programa

Laidos 
Menų sala
Tavo augintinis
Sveikatos medis

Animacija 
 Labanakt, vaikučiai
 Ką pasakė Kakė Makė
 Šunyčiai patruliai 
 Mažųjų gyvūnėlių krautuvė 
Žybsnis ir stebuklingos mašinėlės
 Vėžliukai nindzės
 Legenda apie Korą
Kempiniukas Plačiakelnis
 Mano mažasis ponis
 Senoji animacija
Ožkos Simuliatorius
''Agentas Šunytis"'

Seseriniai lietuviški kanalai

Logotipai

Nuorodos 
 Oficiali TV8 svetainė 
 TVPlay Home

Lietuvos televizijos kanalai
TV3
Kėdainių Nevėžis (krepšinio klubas)

Kėdainių „Nevėžis-Optibet“ – pajėgiausia Kėdainių vyrų krepšinio komanda, dalyvaujanti LKL nuo 2002 m. Klubas įkurtas 1992 m. Klubo pirmininkas ir įkūrėjas – krepšinio treneris Stasys Mickevičius.

Istorija 

1993 m. pagrindiniu rėmėju tapus UAB „Notra“, klubas pervadintas į „KK Notra“, klubas tada dalyvavo „C“ lygoje. Jau antrame C lygos sezone 1994–1995 m., Kėdainių komanda iškovojo antrą vietą ir perėjo į LKBL lygą (tuo metu trečią pagal pajėgumą lygą). Per tris sezonus LKBL lygoje buvo iškovota 6 vieta 1995–1996 m. sezone, o 1997–1998 m. – 4 vieta. Keletą metų klubas vadinosi “Nevėžis-Rezgiai”. O 1999 m. pasikeitus rėmėjams, krepšinio komanda grįžo prie „Nevėžio“ pavadinimo. Tais pačiais metais klubo prezidentu išrinktas Petras Staliorius. 2001–2002 m. pirmą kartą klubo istorijoje iškovoti LKAL čempionų žiedai, tai suteikė galimybę klubui patekti į aukščiausią krepšinio lygą – LKL.

2005/06 m. KK „Nevėžis” finišuoja 4-tas tiek LKL, tiek BBL pirmenybėse.

2006/07 m. kėdainiečiai iškovoja LKF Didžiosios Taurės bronzos medalius.

2007/08 m. sezone KK „Nevėžis” iš Rygos parsiveža SEB BBL Iššūkio Taurę.

2010 m. prie klubo vairo stoja vienas garsiausių Lietuvos trenerių Rimas Girskis. KK „Nevėžis” demonstruoja puikų žaidimą ir skina pergales, tačiau treneris dar prieš Naujuosius metus dėl sunkios ligos pasitraukia iš komandos.

2011/12 m. dėl finansinių sunkumų pakeitęs pavadinimą į „Kėdainiai Triobet”, klubas antrą kartą istorijoje iškovoja LKF Didžiosios Taurės bronzą.

Arena 

Kėdainių arena – daugiafunkcis sporto ir pramogų kompleksas Kėdainiuose, tarp Kėdainių stadiono ir Nevėžio upės. Arena yra namų aikštė Kėdainių „Nevėžio“ krepšinio klubui, kurio rungtynes arenoje stebėti gali kiek daugiau nei 3040 žiūrovų.

Arena atidaryta 2013 m. rugpjūčio 5 d., varžybomis tarp Lietuvos ir Belgijos krepšinio rinktinių.

Pavadinimų kaita 
1992–1997 Kėdainių Nevėžis

1997–1999 Kėdainių Nevėžis-Rezgiai

1999–2011 Kėdainių Nevėžis

2011–2012 Kėdainiai Triobet

2012–2020 Kėdainių Nevėžis

2020- Kėdainių Nevėžis-Optibet

Klubo sudėtis 

dab = basketball, born 1998}}

Klubo pasiekimai

Treneriai 
  Saulius Gaurilčikas (?–2002)
  Rūtenis Paulauskas (2002–2004)
  Gintaras Leonavičius (2004–2009)
  Rimas Girskis (2010)
  Gintaras Krapikas (2010–2011)
  Valerijus Kuprijanovas (2011–2012)
  Darius Sirtautas (2012)
  Gintaras Leonavičius (2012–2014)
  Virginijus Sirvydis (2014)
  Mindaugas Budzinauskas (2014–2015)
  Ramūnas Cvirka (2015–2016)
  Paulius Juodis (2016–2017)
  Ramūnas Cvirka (2017–2018)
  Darius Dimavičius (2018–2019)
  Ramūnas Cvirka (2019)
  Marius Kiltinavičius (2019–2020)
  David Gale (2020–2021)
  Marius Kiltinavičius (2021)
  Gediminas Petrauskas (2021–)

Nuorodos 
 LKL.LT – informacija apie klubą 
 kedainiunevezis.lt – informacija apie klubą

Lietuvos krepšinio klubai
Kėdainiai
Orchestral Manoeuvres in the Dark

Orchestral Manoeuvres in the Dark (OMD arba O.M.D.) – viena iš žinomiausių aštuoniasdešimtųjų synthpopo muzikos grupių iš Anglijos. Įkurta 1978 m. Principiniais grupės įkūrėjais, lyderiais ir vokalistais buvo Paul Humphreys ir Andy McCluskey. Ankstyvąjį OMD stilių įtakojo Gary Numan ir Kraftwerk. Pirmuosius pasirodymus grupė rengdavo su juostinio magnetofono grojamais muzikiniais takeliais.

1979 m. grupė išleido debiutinį ir vieną žinomiausių savo singlų „Electricity“. 1980 m. įrašytas debiutinis, grupės pavadinimo albumas. Įrašų metu prie OMD dueto prisijungė būgnininkas Malcolm Holmes ir saksofonininkas Martin Cooper.

Vėliau OMD tęsė sėkmingą muzikinę veiklą. Tarp populiarių OMD dainų: „Enola Gay“ (1980), „Souvenir“ (1981), „Maid of Orleans“ (1981), „Tesla Girls“ (1984) ir „If You Leave“ (1985).

Antrojoje 80-ųjų pusėje grupės stilius pasikeitė į paprastą pop ir sukėlė kūrybinius nesutarimus tarp narių. Galų gale 1990 m. Andy McCluskey liko vienas tęsti OMD veiklos su kviestiniais muzikantais. Andy McCluskey pasižymėjo diskotekinėmis pop dainomis kaip „Pandora’s Box“ (1991), „Speed of Light“ (1991). Kritus kūrybiškumui Andy nutraukė OMD veiklą po 1996 m.

2006 m. OMD atsikūrė pilna sudėtimi koncertams ir 2010 m. įrašė albumą „History of Modern“, 2013 m. − „English Electric“.

Nariai 

 Andy McCluskey – vokalas, bosinė gitara, klavišiniai
 Paul Humphreys – vokalas, klavišiniai
 Malcolm Holmes – mušamieji
 Martin Cooper – klavišiniai, saksofonas

Diskografija 

 1980 Orchestral Manoeuvres in the Dark
 1980 Organisation
 1981 Architecture & Morality
 1983 Dazzle Ships
 1984 Junk Culture
 1985 Crush
 1986 Pacific Age
 1991 Sugar Tax
 1993 Liberator
 1996 Universal
 2010 History of Modern
 2013 English Electric
 2017 The Punishment of Luxury

Nuorodos 

 Oficiali svetainė
 Allmusic apie OMD: biografija, reviu
 

Anglijos atlikėjai
Anglijos elektroninės muzikos atlikėjai
Stasys Jasiunskas

Stasys Jasiunskas (1907 m. gegužės 8 d. Kamšuose, Marijampolės apskritis – 1945 m. lapkričio 10 d. Miundene, Vokietija) – Lietuvos karininkas, karo lakūnas.

Biografija 
1929 m. baigė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją. 1931 m. spalio 24 d. baigė PLP karo mokyklą (XIII laidą), suteiktas jaunesniojo leitenanto laipsnis ir paskirtas tarnauti į DLK Vytenio 9-ąjį pėstininkų pulką Marijampolėje. 1934 m. sausio 9 d. komandiruotas į Karo aviacijos karininkų kursus lakūnu-mokiniu. 1934 m. rugsėjo 17 d. pirmą kartą savarankiškai skrido lėktuvu.

1935 m. liepos 19 d. baigė Karo aviacijos karininkų kursus, paskirtas į 5-ąją (naikintuvų) eskadrilę, o 1935 m. spalio 10 d. perkeltas į 1-ąją (naikintuvų) eskadrilę. 1936 m. gegužės 24 d. aviacijos šventės metu Kaune demonstravo naikintuvo FIAT CR.20 skrydį 4 eskadrilių rikiuotėje bei kituose grupiniuose naikintuvų FIAT CR.20 pratimuose.

1936 m. gruodžio 1 d. perkeltas į 5-ąją eskadrilę technikos karininku, einant ir karo lakūno pareigas. 1937 m. gegužės 1 d. perkeltas tarnybai į Zoknių įgulą Šiauliuose, skraidė (nuo 1938 m.) naikintuvais Gloster Gladiator. 1938 m. lapkričio 23 d. suteiktas kapitono laipsnis. 1939 m. gruodžio 1 d. perkeltas į 2-osios (artimos žvalgybos) eskadrilę Kaune ir paskirtas karo lakūnu. Karo aviacijoje skraidė 413 val.

Sovietinei kariuomenei okupuojant Lietuvą, tarnavo Karo aviacijos dirbtuvių raštvedžiu, nuo 1940 m. liepos 9 d. „Lietuvos liaudies kariuomenės“ Karo aviacijos Tiekimo skyriaus sandėlių viršininku. Likviduojant Lietuvos kariuomenę, 1940 m. spalio 22 d. iš kariuomenės atleistas.

1940 m. įstojo į slaptą karininkų pasipriešinimo organizaciją „Šaulių mirties batalionas“. 1941 m. pavasarį, organizaciją susekus, NKVD areštuotas ir tardytas. 1941 m. birželio 23 d. naktį per 80 Kauno kalėjimo kalinių buvo susodinti į autobusus ir pervežti į Minsko kalėjimą. Iš čia birželio 25 d. ryte išvaryti ir naktį prie Červenės sušaudyti. S. Jasiunskui pavyko išsigelbėti.

1941 m. buvo Lietuvos nacionalistų partijos valdybos narys.     Vokietijos okupacijos metais dalyvavo antinacinėje pogrindinėje veikloje, buvo gestapo sekamas, slapstėsi. 1944 m. vasario 16 d. įstojo į gen. Povilo Plechavičiaus vadovaujamą Vietinę rinktinę (VR), dirbo štabe. 1944 m. gegužės 15 d. vokiečiams likviduojant Vietinę rinktinę, kartu su kitais štabo karininkais gestapo ir SS dalinių nuginkluotas, suimtas ir kalintas Salaspilyje (Latvija), vėliau Štuthofe (Vokietija).

Vokietijai kapituliavus, išsilaisvino, liko Vokietijoje, apsigyveno Uchtėje, kur 1945 m. buvo įkurta lietuvių pabėgėlių stovykla „Vytis“. Artimai bendravo su Oldenburge gyvenusiu gen. P. Plechavičiumi. Kalinimai ir kankinimai pakirto sveikatą. Mirė 1945 m. lapkričio 10 d. Miundeno karo pabėgėlių stovykloje Vokietijoje, palaidotas Uchtės katalikų kapinėse.

Šaltiniai

Lietuvos kapitonai
Lietuvos karo lakūnai
Voldemarininkai
Kamantai

Kamantai (, nuo 1909 m. rugsėjo 17 d. Kamanten, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvusi gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Vesnovo kaimo gyvenvietės teitorijoje 24 km į pietryčius nuo Ragainės, prie kelio Luninas – Vesnovas, Agmenos () dešiniajame krante.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Pilkalnio apskrities, nuo 1874 m. balandžio 15 d. Ragainės apskrities, nuo 1922 m. Tilžės-Ragainės apskrities kaimas (nuo 1909 m. rugsėjo 17 d. dvaras, nuo 1928 m. rugsėjo 30 d. vėl kaimas), 1928 m. prijungtas prie Rautenberkio. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Pilkalnio rajono (Пиллькалленский район), vėliau Krasnoznamensko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Vesnovo apylinkės teitorijoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Pilkalnio apskrities gyvenvietės
Ragainės apskrities gyvenvietės
Barašėliai (Frydrichsvaldė)

Barašėliai (, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvusi gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Vesnovo kaimo gyvenvietės teitorijoje 26 km į pietryčius nuo Ragainės, prie kelio Luninas – Vesnovas, Agmenos () dešiniajame krante.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Pilkalnio apskrities, nuo 1874 m. balandžio 15 d. Ragainės apskrities, nuo 1922 m. Tilžės-Ragainės apskrities kaimas (nuo 1909 m. rugsėjo 17 d. dvaras, nuo 1928 m. rugsėjo 30 d. vėl kaimas), 1928 m. prijungtas prie Rautenberkio. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Pilkalnio rajono (Пиллькалленский район), vėliau Krasnoznamensko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Vesnovo apylinkės teritorijoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Pilkalnio apskrities gyvenvietės
Krasnoznamensko rajono gyvenvietės
Antagminėliai

Antagminėliai (, nuo 1938 m. birželio 6 d. Kernwalde, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvusi gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Vesnovo kaimo gyvenvietės teitorijoje 26 km į pietryčius nuo Ragainės, Agmenos () kairiajame krante.

Istorija 
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės.  1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Pilkalnio apskrities, nuo 1874 m. balandžio 15 d. Ragainės apskrities, nuo 1922 m. Tilžės-Ragainės apskrities kaimas (nuo 1909 m. rugsėjo 17 d. dvaras, nuo 1928 m. rugsėjo 30 d. vėl kaimas), 1928 m. prijungtas prie Rautenberkio. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Pilkalnio rajono (Пиллькалленский район), vėliau Krasnoznamensko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Vesnovo apylinkės teitorijoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Ragainės apskrities gyvenvietės
Krasnoznamensko rajono gyvenvietės
Lalvorto užutėkis

Lalvorto užutėkis (angl. Lulworth Cove) įlanka šalia Vakarų Lalvorto kaimo, Juros periodo krante, Dorsetas, pietų Anglija. Labai lankoma turistų. Per metus ją aplanko apie vienas milijonas žmonių. Įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą.

Įlanka buvo rodyta TV programoje Septyni gamtos stebuklai kaip vienas iš Pietvakarių Anglijos stebuklų. Taip pat buvo rodyta 1976-aisiais Mike Leigh TV filme Nuts in May.

Anglijos geografija
Mirnas (Krasnoznamenskas)

Mirnas  – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dobrovolsko kaimo gyvenvietės kaimas.

Istorija 
Buvusi federalinio karinio ūkio „Pribaltijskij“ (Прибалтийский) gyvenvietė. Įkurta sovietmečiu, po 1945 m. išnykusio Žydžių kaimo vietoje, apie 0,5 km į šiaurę nuo buvusio kaimo centro. Yra 32 gyvenamieji namai su 182 gyventojais ir 1950 ha žemės, kuri buvo skiriama kariškiams neribotam naudojimui. 2004 m. tarybinis ūkis bankrutavo. 1946–2008 m. Pravdino apylinkės kaimas.

Šaltiniai 

 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Mirnas bankgorodov.ru

Krasnoznamensko rajono gyvenvietės
Dalkitoniai

Dalkitoniai – buvęs kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Žėronių.

Istorija

Šaltiniai

Gyvenviečių straipsniai be gyventojų skaičiaus lentelės
Panaikintos Trakų rajono savivaldybės gyvenvietės
Kšešovicė

Kšešovicė – miestas Mažosios Lenkijos vaivadijoje, 15 km į vakarus nuo Krokuvos. 10 tūkst. gyventojų (2009 m.).

Lenkijos miestai
Žilino kaimo gyvenvietė

Žilino kaimo gyvenvietė () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Nemano rajone. Centras – Žilinas. 2009 m. 2 937 gyventojai.

Istorija 
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Ribojasi šiaurėje su Sovetsko miestu, rytuose su Nemano miesto gyvenviete, pietryčiuose su Lunino kaimo gyvenviete, pietuose su Černiachovsko rajono Kalužskojės kaimo gyvenviete, pietvakariuose su Slavsko rajono Bolšakovo kaimo gyvenviete, vakaruose su Slavsko miesto gyvenviete. 

Kaliningrado srities įstatymu Nr. 257. Žilino kaimo gyvenvietę sudaro:   
 Barsukovka, gyvenvietė,
 Bobrai, gyvenvietė,
 Duminičiai, gyvenvietė,
 Fadejevas, gyvenvietė,
 Govorovas, gyvenvietė,
 Kanašas, gyvenvietė,
 Lukjanovas, gyvenvietė,
 Novokolchoznojė, gyvenvietė,
 Obručevas, gyvenvietė,
 Pelevinas, gyvenvietė,
 Puškinas, gyvenvietė,
 Rudakovas, gyvenvietė,
 Stanovojė, gyvenvietė,
 Šepetovka, gyvenvietė,
 Vatutinas, gyvenvietė,
 Zagorskojė, gyvenvietė,
 Zaicevas, gyvenvietė,
 Žilinas, miestelis.

Šaltiniai 

Kaliningrado srities kaimo gyvenvietės
Nemano rajonas
de:Schilino#Landgemeinde Schilino
Lunino kaimo gyvenvietė

Lunino kaimo gyvenvietė () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Nemano rajone. Centras – Luninas. 2009 m. 2428 gyventojai.

Istorija 
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Ribojasi vakaruose su Žilino kaimo gyvenviete, šiaurėje su Nemano miesto gyvenviete, rytuose su Krasnoznamensko rajono Aleksejevkos ir Vesnovo kaimo gyvenvietėmis, pietuose su Gusevo rajono Kubanovkos ir
Černiachovsko rajono Kalužskojės kaimo gyvenvietėmis. 

Kaliningrado srities įstatymu Nr. 257. Lunino kaimo gyvenvietę sudaro:   
 Luninas, miestelis,
 Beriozovka, gyvenvietė,
 Ganovka, gyvenvietė,
 Grivinas, gyvenvietė,
 Gruševka, gyvenvietė,
 Ignatovas, gyvenvietė,
 Kaštanovka, gyvenvietė,
 Malomožaiskojė, gyvenvietė,
 Uljanovas, gyvenvietė,
 Šmeliovka, gyvenvietė,
 Voločajevas, gyvenvietė,
 Zabrodinas, gyvenvietė.

Lunino kaimo gyvenvietės teritorijoje statoma Baltijos atominė elektrinė.

Šaltiniai 

Kaliningrado srities kaimo gyvenvietės
Nemano rajonas
de:Lunino (Kaliningrad, Neman)#Die Landgemeinde Lunino
Benjamin Netanyahu

Benjaminas Netanjahu (, , g. 1949 m. spalio 21 d. Tel Avive) – Izraelio politinis veikėjas, keturis kartus Izraelio ministras pirmininkas.

Biografija 
Gimė Tel Avive trijų vaikų šeimoje. Nuo 1956 m. iki 1958 m. bei nuo 1963 m. iki 1978 m. gyveno JAV, Filadelfijos priemiestyje. 1967 m. baigė Cheltenhamo (Filadelfijos priemiestis) vidurinę mokyklą. 

Tais pačiais metais grįžo į Izraelį ir penkerius metus tarnavo Izraelio kariuomenėje. Dalyvavo nuo 1967 m. iki 1970 m. vykusiame žemo intensyvumo kare tarp Izraelio ir Egipto. 

1972 m. pradėjo architektūros studijas Masačusetso technologijos universitete. 1973 m. spalį grįžo į Izraelį ir mėnesį dalyvavo Jom Kipuro kare. 1975 m. baigė architektūros bakalauro studijas Masačusetso technologijos universitete. 1976 m. ten pat baigęs vadybos magistro studijas, įsidarbino ekonomikos konsultantu Bostono konsultavimo grupėje. 

1978 m. grįžęs į Izraelį pradėjo vadovauti nevyriausybinei organizacijai Jonatano Netanyahu Antiteroro institutui. 1982–1984 m. – Izraelio ambasadoriaus JAV pavaduotojas, o 1984–1988 m. – Izraelio nuolatinis atstovas Jungtinėse Tautose. Nuo 1988 m. nuo „Likud“ partijos išrinktas Kneseto nariu. 1999–1993 m. buvo Izraelio užsienio reikalų ministro pavaduotoju. 1993–1999 m. ir nuo 2005 m. partijos „Likud“ pirmininkas. 1996–1999 m. ir nuo 2009 m. Izraelio ministras pirmininkas. 2002–2003 m. Izraelio užsienio reikalų ministras, o 2003–2005 m. – finansų ministras. 2015 m. gegužės 6 d. B. Netanjahu suformavo naują koalicinę Izraelio vyriausybę.

2021 m. birželio 13 d., po 12 metų vadovavimo, jį ministro pirmininko poste pakeitė Naftali Bennett.

Bibliografija 
 „Vieta tarp tautų: Izraelis ir pasaulis“, 1993 m.

Šaltiniai 

Izraelio parlamento nariai
Izraelio ministrai pirmininkai
Izraelio užsienio reikalų ministrai
Izraelio finansų ministrai