joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jan de Vries (kalbininkas)

Janas de Frisas (, 1890 m. vasario 11 d. Amsterdamas, Nyderlandai – 1964 m. liepos 23 d. Utrechtas, Nyderlandai) – olandų religijotyrininkas, viduramžių istorikas (medievistas), germanų ir skandinavų kalbų specialistas, rašytojas, redaktorius, valstybės tanautojas, Anenerbės darbuotojas.

Biografija

Karjera 
Gimė direktoriaus Laurenso de Friso ir Antonetės Kristinos Fermast šeimoje. 1909–1913 m. Amsterdamo universitete studijavo sanskritą, pali, prakritus, vokiečių, olandų kalbas ir su pagyrimu čia gavo bakalauro bei magistro laipsnius. 1915 m. Leideno universitete apgynė daktaro laipsnį, disertacijos tema – „Fareriečių baladžių tyrimai“. Tais pačiais metais vedė Mariją Machteld Fogel, gimė sūnus ir dvi dukterys. Pirmojo pasaulinio karo metais kariuomenėje ėjo karininko pareigas. 1919–1926 m. Arnhemo aukštojoje mokykloje dėstė olandų kalbą. Nuo 1926 m. Leideno universitete pradėjo eiti senovės germanų kalbotyros ir filologijos profesoriaus pareigas.

Bendradarbiavimas su naciais 
Antrojo pasaulinio karo metais Vokietijai užgrobus Nyderlandus J. Frisas ėmė bendradarbiauti su naciais. 1940–1941 m. dirbo „Algemeen-Nederlands Verbond“ („Visų Nyderlandų sajungos“) pirmininku, ši sąjunga rūpinosi kultūriniais mainais su Flandrija. Nuo 1942 m. Hagoje vadovavo Olandų kalbos ir liaudies kultūros institutui. Bendradarbiavo su Anenerbe, tačiau šios organizacijos nariai J. Frisu nepasitikėjo. Nors J. Frisas simpatizavo naciams, jo moksliniuose darbuose nėra jokių nacizmo ideologijos apraiškų. 1943 m. Hamburgo universitete Alfredo Tioplerio fondas (Alfred Toepfer Stiftung F.V.S.) jį apdovanojo Rembranto premija.

Supratęs, kad naciai pralaimės karą, 1944 m. rugsėjį pabėgo į Leipcigą, kur tapęs Anenerbės krypties besilaikančios Vokietijos tyrimų draugijos stipendininku tęsė savo darbus.

Po karo 
1946 m. J. Frisą pašalino iš Karališkosios mokslų akademijos, Leideno universitete jam buvo atimtas profesoriaus vardas ir jis buvo internuotas. 1948 m. buvo pripažintas kaltu dėl intelektinio bendradarbiavimo su naciais, tačiau į bausmės vykdymo laiką buvo įskaičiuotas internavimas. Atgavęs laisvę dirbo mokytoju.

Bibliografija 
 J. Friso bibliografija

Tarp svarbiausių veikalų:
 Senovės germanų religijos istorija (Altgermanische Religionsgeschichte, 2 t., 1935–1937 m.)
 Edos vertimas (Edda, vertaald en van inleidingen voorzien, 1938 m.)
 Senovės skandinavų literatūros istorija (Altnordische Literaturgeschichte, 2 t., 1941–1942 m.)
 Senovės skandinavų etimologinis žodynas (Altnordisches Etymologisches Wörterbuch, 1961 m.)

Išnašos 

Kalbininkai
Nyderlandų mokslininkai
Felix Kekoh

Feliksas Kekohas (; g. 2001 m. kovo 1 d.) – Kamerūno futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje. Kitados atstovavo Kamerūno U-20 jaunimo rinktinei.

Karjera 
Kamerūne rungtyniavo „Apejes“ klube.

Vėliau persikėlė į Gambiją ir atstovavo „Gambinos Stars“ klubui.

Devyniolikos metų būdamas persikėlė į Mėdlingo „Admira Wacker“ klubą Austrijoje. Daugiau laiko rungtyniavo „Admira Wacker“ jaunimo komandoje. Sužaidė keletą rungtynių ir Austrijos Bundeslygoje.

2021 m. vasarą buvo paskolintas Floridsdorfer AC klubui, o vėliau – „Marsonia“ klubui iš Kroatijos.

FK Kauno Žalgiris 
2022 m. vasario 28 d. pranešta, kad atstovaus Kauno Žalgiriui.

2022 m. kovo 11 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš FK Panevėžys. Pasirodė po keitimo; o kauniečiai pralaimėjo rezultatu 0:1.

2022 m. gegužės 30 d. pranešta, kad nutraukta sutartis su žaidėju.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
  Ekipa žaidė A lygoje;

Rinktinės 
Atstovavo Kamerūno U-20 rinktinei, kuri 2021-ųjų pradžioje dalyvavo Afrikos čempionate ir nužygiavo iki ketvirtfinalio.
 2021 m. vasario 17 d. žaidė prieš Ugandą. Pasirodė po keitimo ir žaidė iki rungtynių pabaigos. Kamerūno rinktinė nugalėjo varžovus rezultatu 1-0.
 2021 m. vasario 20 d. žaidė prieš Mozambiko rinktinę. Buvo startinėje sudėtyje ir buvo pakeistas. Kamerūnas įtikinamai nugalėjo mozambikiečius rezultatu 4-1.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt
 Soccerway
 FlashScore
 Transfermarkt
 lietuvosfutbolas.lt
 Globalsportsarchive

Kroatijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Dūkšto geležinkelio stotis

Dūkšto geležinkelio stotis – geležinkelio stotis rytų Lietuvoje, Dūkšte, ruožo Vilnius–Turmantas 125 kilometre. Valdo Lietuvos geležinkeliai. Adresas – Geležinkelio g. 5, Dūkštas.

Istorija 

1861 m. Dūkšte prasidėjo pirmasis streikas Lietuvoje. Nuo liepos 4 iki liepos 28 dienos čia streikavo akmenskaldžiai, tiesantys Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelį. Jie reikalavo iš rangovų, kad nebūtų sumažintas jau ir taip mažas darbo užmokestis, kreipėsi net į patį generalgubernatorių Vilniuje, tikėdamiesi jo užtarimo. Caro valdininkai, pabūgę neramumų ir streikų visoje geležinkelio tiesimo trasoje, griebėsi skubių ir griežtų priemonių: liepos mėnesio pabaigoje 4 aktyviausi streiko organizatoriai buvo pasodinti į kalėjimą, 5 – žiauriai nuplakti. Valdininkai užgniaužė pirmąjį streiką ir privertė akmenskaldžius dirbti senomis sąlygomis.

Stotis įrengta 1862 m. kaip III klasės stotis, kurioje galėtų prasilenkti traukiniai, garvežiai pasipildyti vandens, o keleiviai galėtų pasivaikščioti. Dūkšte buvo įrengtos dirbtuvės, kuriose pagaminta didelių ir mažų žemės vežimo vagonų, karučių, kitų būtinų įrankių. Stotis galėjo krauti ir iškrauti prekinius vagonus, priimti ir išduoti bagažą. 1916 m. nuo Dūkšto link Drujos vokiečiai nutiesė Dūkšto–Drujos siauruką. Per II pasaulinį karą Dūkšto stotyje sunaikintas keleivių namas, apgriautas vandens bokštas, depas neteko stogo. Gyvenamieji namai, sandėliai ir mažesni ūkiniai pastatai išliko nepaliesti. Po karo keleivių namų funkcijas atliko gyvenamasis namas. 1950 m. dokumentuose pažymėta, kad Dūkšto stotyje ketinama pastatyti keleivių namus pagal Minsko–Bresto geležinkelio ruožo vienos iš stočių šabloną. Dūkšto stoties keleivių namas iškilo į vakarus nuo sunaikinto, kiek toliau nuo bėgių ir platformos, vienoje linijoje su depu. Šalia jo pastatyta bagažinė ir du sandėliai.

Šaltiniai 

Dūkštas
Lietuvos geležinkelio stotys
Volodymyras Sinkleris

Volodymyras Oleksandrovičius Sinkleris (, , 1879 m. sausio 12 d. – 1946 m. kovo 16 d.) – ukrainiečių karvedys, Rusijos kariuomenės generolas, Ukrainos liaudies armijos generolas.

Biografija 
V. Sinkleris gimė Margilano mieste (dabartinis Uzbekistanas), buvusiame Kokando chanato mieste. Margilanas apie 1875 m. tapo naujai įkurtos Rusijos Turkestano Ferganos srities centru. Sinklerių šeima buvo kilusi iš Švedijos, kuri po 1688 m. Šlovingosios revoliucijos paliko Didžiąją Britaniją ir prisiekė ištikimybę Aleksejui Michailovičiui. Sinklerio tėvas buvo karo inžinierius.

Jis mokėsi Nepliujevskio kadetų korpuse, o vėliau Michailovo artilerijos akademijoje Orenburge, Rusijoje. Po trumpos tarnybos artilerijos būrio vadu išvyko mokytis į prestižinę Generalinio štabo artilerijos akademiją kartu su Oleksandru Hrekovu, su kuriuo įstojo į Ukrainos liaudies armijos generalinį štabą. Baigęs studijas su pagyrimu išvyko tarnauti įvairias pareigas Sankt Peterburge – ėjo štabo karininko ir štabo adjutanto pareigas. Per visą savo karjerą Sinkleris dažniausiai tarnavo štabo karininku.

Pirmojo pasaulinio karo metais iš pradžių ėjo pulko štabo viršininko pareigas, vėliau vadovavo rusų pėstininkų pulkui. Apdovanotas generolo majoro laipsniu, 2-ojo ir 3-iojo laipsnio Šventojo Stanislovo ordinu, 2-ojo ir 3-iojo laipsnio Šventosios Anos ordinu, 3-iojo ir 4-ojo laipsnio Šventojo Vladimiro ordinu su kardais.

Po Spalio revoliucijos išvyko tarnauti į Ukrainos liaudies armijos generalinį štabą. 1918 m. jam suteiktas generolo kvartirmeisterio laipsnis. Vokietijos imperijai pavaldžios Ukrainos valstybės laikais toliau tarnavo generaliniame štabe, suvaidino svarbų vaidmenį 1919 m. užimant Kijevą iš bolševikų. 1919 m. pabaigoje tapo generalinio štabo viršininku. 1920 m. vadovavo Ukrainos delegacijai derybose su Lenkija, po kurių buvo sudaryta Varšuvos sutartis.

Po Ukrainos Liaudies Respublikos karinio pralaimėjimo pasitraukė į pensiją ir apsigyveno Rytų Lenkijoje, dalyvavo vietos ukrainiečių bendruomenės gyvenime. Baigiantis Antrajam pasauliniam karui, įžengus Raudonajai armijai, buvo suimtas NKVD ir internuotas į Kijevą. Mirė Lukjanivsko kalėjime.

Išnašos 

Karvedžiai
Ukrainos generolai
FK Salaspils

„Salaspils“ futbolo klubas – Latvijos futbolo klubas iš Salaspilio.

Istorija 
Klubas įkurtas 2012 m.

2018 m. draugiškas rungtynes žaidė su FK Palanga . Palangiškiai sutriuškino latvius rezultatu 6-1.

2021 m. rungtyniavo Antroje lygoje. Dėl pandemijos grėsmių visos žemesniųjų lygų pirmenybės buvo sustabdytos. Tuo metu ekipa buvo šeštoje vietoje.

2022 m. klubas nebuvo minimas tarp tų, kurie siekė žaisti Pirmoje lygoje. Nebuvo suteikta Pirmos lygos licencija. Vėliau buvo paskelbtas Pirmos lygos dalyvių sąrašas ir jame atsidūrė Salaspilio klubas.

2022 m. Latvijos futbolo taurės turnyre FK Metta rezultatu 13-0 sutriuškino FK Salaspils.

Pasiekimai 
 Antra lyga (D3)
 Šeštieji: 2021 m. 
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Klubo spalvinė gama 
 Ankstesniais metais
 Rungtyniavo Errea firmos apranga.
 Namie žaidė geltona juoda apranga. 
 Svečiuose – juoda apranga.

 Pastruoju metu
 Rungtyniauja Joma apranga.
 Spalvinė gama pakito: mėlyna arba balta apranga.

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta mėlyna apranga.

Stadionas 

 Salaspilio stadionas – futbolo stadionas, kuriame namų rungtynes žaidžia „Salaspilio“ ekipa;

Šaltiniai

Nuorodos 
 [ Oficiali klubo svetainė]
 instagram paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 lff.lt (apie klubą)
 Globalsportsarchive
 RSSSF (Čempionai ir sezonai)
 RSSSf (Taurių laimėtojai)

Salaspils
Madison Less

Medison Ebigeil Les (Madison Abigail Less g. 1998 m. balandžio 27 d.) – amerikiečių futbolininkė, vartininkė. Žaidė ir Lietuvoje. Atstovavo Šiaulių „Gintros“ klubui.

Karjera 

Iš Ohajo valstijos kilusi vartininkė studijavo Sinsinačio Universitete (). Žaidė universiteto futbolo ekipose.

Šymkento „BIIK-Kazygurt“ 
2021 m. sezone atstovavo Kazachstano čempionei Šymkento „BIIK-Kazygurt“. Su šia ekipa 2021 m. vasarą debiutavo UEFA Čempionių lygos turnyre. Šymkento klubo strategu tuo metu dirbo „Gintros“ vyriausiasis treneris Kalojanas Petkovas. Ekipoje žaidė kita „Gintros“ naujoke Samantha Rosette.

FC Gintra 
2022 m. persikėlė rungtyniauti į Lietuvą. Atstovavo „Gintros“ klubui.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
  Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai 
FC Gintra
 Lietuvos čempionė:2022 m.
 LMFA Žiemos taurės turnyro nugalėtoja: 2022 m.

Asmeninė informacija 
 Tėvai:
 Verslo administravimo magistrė

Šaltiniai

Nuorodos 
 gintra.lt (Apie žaidėją)
 [ lietuvosfutbolas.lt] (Gintra 2022 m. sezone)
 [ SOCCERWAY] (Apie žaidėją)
 [ FlashScore]
 SofaScore

JAV futbolininkės
Ukrainos reichskomisariatas

Ukrainos reichskomisariatas () – nacistinės Vokietijos civilinis okupacinis administracinis vienetas, įkurtas okupuotoje Ukrainoje, pietų Baltarusijoje ir tarpukario rytų Lenkijoje per Antrąjį pasaulinį karą. Jį valdė Reicho okupuotų rytų teritorijų ministerija, kuriai vadovavo Alfredas Rozenbergas. Nuo 1941 m. rugsėjo mėn. iki 1944 m. rugpjūčio mėn. reichskomisariatui vadovavo reichskomisaras Ėrichas Kochas. Administracijos užduotys apėmė regiono pacifikavimą ir jo išteklių bei žmonių išnaudojimą Vokietijos naudai. 1941 m. liepos 17 d. Adolfas Hitleris išleido fiurerio dekretą, kuriame apibrėžė naujai okupuotų rytinių teritorijų administravimą.

Nacių okupacija Ukrainoje baigėsi milijonų civilių gyventojų gyvybėmis per Holokaustą ir kitas nacių masines žudynes. Manoma, kad per okupaciją žuvo nuo 900 000 iki 1,6 mln. žydų ir nuo 3 iki 4 mln. ne žydų tautybės ukrainiečių: kitų šaltinių duomenimis, dėl nusikaltimų žmoniškumui, karo sukeltų ligų ir bado žuvo 5,2 mln. civilių ukrainiečių (visų etninių grupių), o tai sudarė daugiau kaip 12 % tuometinių Ukrainos gyventojų.

Išnašos 

Ukrainos istorija
Trečiasis reichas
Antrasis pasaulinis karas
Tomáš Vestenický

Tomašas Vestenicks (Tomáš Vestenický; g. 1996 m. balandžio 6 d.) – futbolininkas iš Slovakijos, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Atstovo „Riterių“ futbolo klubui.

Karjera 
Žaidė gimtinėje, kur atstovavo FC Nitra. 

Vėliau bandė laimė Italijoje, priklausė „Roma“ klubui, tačiau jame nesužaidė nei vienerių rungtynių. 

Buvo skolinamas „Modenos“ klubui, „Cracovia“. Tapęs laisvuoju agentu ir toliau liko Lenkijoje. Žaidė „Cracovia“ klube, buvo skolinamas FC Nitra.

2021 m. atstovavo Bukarešto „Dinamo“ klubui.

Atvyko į Lietuvą. 2022 m. kovo 5 d. buvo paskelbta, kad tapo Vilniaus „Riterių“ nariu.

2022 m. kovo 12 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš FC Džiugas.

2022 m. balandžio 1 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš FK Jonava. Riteriai nugalėjo varžovus rezultatu 5:0.

2022 m. liepos mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka klubą.

2022–2023 m. atstovavo Zlaté Moravce.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
  Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai 
 su FK Riteriai
 A lyga

Šaltiniai

Nuorodos 
 Soccerway
 Transfermarkt
 lietuvosfutbolas.lt
 Globalsportsarchive

Slovakijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Växjö DFF

Växjö DFF () – Švedijos futbolo klubas iš Vekšės. Šis straipsnis apie Švedijos moterų futbolo ekipą, kuri rungtyniauja moterų futbolo varžybose.

Istorija

2014 – 2017 m. 
Komanda suburta 2014 m. pradžioje. Dalyvavo žemesnės pakopos pirmenybėse.

2015 m. buvo viena geriausių Pirmojo diviziono () ekipų ir buvo perkeltos į aukštesnę pakopą.

2016 m. pateko į Elitettan (antra pakopa).

2017 m. tapo Elitettan nugalėtojomis ir iškovojo teisę rungtyniauti aukščiauioje šalies lygoje.

Nuo 2018 m. 
Nuo 2018 m. žaidė Damallsvenskan.

2021 m. užėmė paskutinę (dvyliktą) vietą ir buvo perkeltos į žemesnį divizioną. Dar 2021 m. spalio mėn. tapo aišku, kad vyr. trenerė Maria Nilsson po sezono paliks komandą.

Naujuoju vyriausiuoju treneriu 2022 m. sausio mėn. tapo Olof Unogård, anksčiau treniravęs Linköpings FC, IK Sirius ir Hammarby bei kitus klubus.

Sezonai

Spalvinė gama

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Rungtyniauja Craft firmos apranga.
 Namuose žaidžia juoda apranga.

Sudėtis 
Atnaujinta; 2022 m. balandžio 8 d.

Žinomesnės žaidėjos 
 Anna Anvegård, puolėja, (2015–2019)
 Jelena Čanković, saugė, (2017–2019)
 Erin McLeod, vartininkė, (2019)

Treneriai 
  Hanna Höckert ir Carl Axelsson (2014)
  Pierre Persson (2015–2017)
  Pierre Fondin (2017–2018)
  Henrik Larsson (2019)
  Maria Nilsson & Magnus Olsson (2019–2020)
  Maria Nilsson (2020–2021 m.)
  Olof Unogård, nuo 2022 m. sausio

Stadionas 
Visma Arena arba Växjö Arena – futbolo stadionas Vekšės mieste, Švedijoje. Stadionas anksčiau žinomas Värendsvallen pavadinimu. Apima naują ledo ritulio areną, grindų riedulio areną ir specialią uždarą lengvosios atletikos areną. 

2011 m. kovo 29 d. buvo paskelbta, kad Myresjöhus koncernas už neskelbiamą sumą įsigijo stadiono pavadinimo teises. 2012–2020 m. buvo žinoma kaip Myresjöhus Arena. 

Stadionas talpina daugiau nei 12 tūkst. žiūrovų; iš jų – 10 tūkst. sėdimų vietų.

Taip pat skaitykite 
 Damallsvenskan
 Elitettan

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė (Naujoji: veikia nuo 2022 m. kovo 7 d.)
 svenskalag.sv (vdff)
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE

Švedijos moterų futbolo ekipos
Dinmuchamedas Kaškenas

Dinmuchamedas Bolatuly Kaškenas ( g. 2000 m. sausio 4 d.) – futbolininkas iš Kazachstano, žaidžiantis „Žalgirio“ futbolo klube gynėjo pozicijoje. Kitados atstovavo gimtos šalies U-17, U-19 ir U-21 jaunimo rinktinėms.

Karjera 
Žaidė „Kaisar“, „Astana“ ir „Žetysu“ jaunimo ekipose.

Žaidėjas kitados buvo išvykęs į Ispaniją, kur treniravosi Madrido „Atletico“ klubo jaunimo ekipoje. Rungtyniavo Saragosos „Casablanca“ gretose.

2021 m. sezone atstovavo „Aktobe“ klubui. Sužaidė aštuonerias rungtynes aukščiausioje lygoje.

FK Žalgiris

2022 m. 
2022 m. kovo 6 d. oficialiai pranešta, kad prie „Žalgirio“ futbolo klubo prisijungė gynėjas iš Kazachstano.

2022 m. gegužės 26 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Sūduva. Pasirodė po keitimo pačioje rungtynių pabaigoje. Tuo metu rezultatas buvo 5-0 žalgiriečių naudai ir nebepakito.

2022 m. rugpjūčio 6 d. rungtynėse prieš FK Banga pasirodė startinėje sudėtyje, bet 18 minutę pasižymėjo gaudamas raudoną kotelę ir buvo pašalintas iš aikštės. Likė mažumoje vilniečiai iškovojo sunkią pergalę rezultatu 2-1.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
  Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai 
 su FK Žalgiris
 A lyga:
 čempionas: 2022 m.
 LFF taurės laimėtojas: 2022 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 lietuvosfutbolas.lt
 Globalsportsarchive

Kazachstano futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Gardino mūšis (1708)

Gardino mūšis – pirmasis švedų invazijos į Rusiją mūšis 1708 m. sausio 26 d. per Šiaurės karą. Gardinas tuo metu buvo Abiejų Tautų Respublikos miestas.

Mūšis 
Prasidėjus švedų invazijai į Rusiją, Švedijos karalius Karolis XII buvo informuotas apie Petro I buvimą Gardino mieste ir nedelsdamas išvyko ten su maždaug 800 vyrų avangardu. Laukdamas likusios kariuomenės dalies, Petras Gardine turėjo 9 000 vyrų. 2 000 iš jų buvo dislokuoti prie tilto, vedančio į miestą. Atvykęs Švedijos karalius netikėtai puolė su savo kavalerija, kad išvytų rusus.

Po trumpos, bet įnirtingos kovos, pareikalavusios apie 100 žuvusiųjų ir 50 paimtų į nelaisvę, tiltą saugoję rusai pasitraukė į miestą. Sukrėstas žinios apie staigų švedų puolimą, Petras I, kuriam esą grėsė pavojus patekti į nelaisvę, įsakė su kariuomene trauktis į Bereziną, o Gardiną paliko neapsaugotą, į kurį Karolis įžengė tik po dviejų valandų.

Taigi Švedijos karalius su mažesne kariuomene išstūmė daug didesnes rusų pajėgas iš jiems palankios padėties. Tačiau, sužinojęs apie švedų avangardą, Petras I nedelsdamas įsakė 3 000 savo karių grįžti atgal, kad atgautų miestą ir galbūt patį Švedijos karalių. Atėjus nakčiai ir kariams miegant, rusai pasiekė Gardino vartus, tačiau juos sustabdė 30 juos saugojusių vyrų. Kilus kovai, Karolis ir jo vyrai buvo įspėti ir miesto viduje įvyko naujas mūšis, kuris privertė rusų kariuomenę grįžti atgal, paliekant 56 žuvusius, o švedai neteko 11 žuvusių ir 43 sužeistų.

Išnašos

Šaltiniai 

 
 
 

Šiaurės karo mūšiai
Švedijos mūšiai
Rusijos mūšiai
Ernestas Burdzilauskas

Ernestas Burdzilauskas (g. 2003 m. birželio 22 d.) – „Sūduvos“ klubo saugas. Atstovavo įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktinėms.

Karjera 
Nuo 2015 rudens atstovavo Panevėžio sporto gimnazijai ir futbolo adademijai.

2019 m. liepos 10 d. sužaidė Antroje lygoje atstovaudamas Marijampolė City. Marijampoliečiai nugalėjo Vilniaus „Terą“ rezultatu 4:1.

FK Sūduva 
Nuo 2020 m. vasaros žaidė Sūduva B ekipoje. Antroje lygoje pasižymėjo įvarčiais į Dainava B, BFA B ir FK Šilas vartus.

2021 m. pagrindinėje komandoje sužaidė keturias rungtynes. Daugiau žaidybinio laiko gaudavo atstovaudamas Sūduva B ekipai, kuri tais metais žaidė Pirmoje lygoje. Pasižymėjo įvarčiais į Riteriai B, „Atmosferos“, Banga B ir „Minijos“ vartus.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Rinktinės 
Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktines.

Pasiekimai

su FK Sūduva 
 A lyga
 vicečempionas: 2021 m.
 Supertaurė
 Nugalėtojai: 2022 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt
 fksuduva.lt
 Soccerway
 SofaScore
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 lietuvosfutbolas.lt

Lietuvos futbolininkai
Linas Zingertas

Linas Zingertas (g. 2002 m. sausio 26 d.) – „Sūduvos“ klubo puolėjas. Atstovavo įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktinėms.

Karjera 
Futbolo paslapčių sėmėsi Marijampolės futbolo mokykloje, o vėliau „Sūduvos“ futbolo klube. 

Buvo išvykęs į Italiją. Atstovavo Hellas Verona jaunimo ekipoms ir ASD Sona Calcio.

FK Sūduva 
2022  m. pasirašė sutartį su FK Sūduva.

2022 m. balandžio 5 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš FC Džiugas, kurios baigėsi rezultatu 1:1, o marijampoliečiai išvengė pralaimėjimo tik paskutinėmis minutėmis išlyginę rezultatą.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Rinktinės 
Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktines.

Pasiekimai

su FK Sūduva 
 A lyga
 (būsimas įvykis)
 Supertaurė
 Nugalėtojai: 2022 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 Soccerway
 SofaScore
 FlashScore
 fksuduva.lt
 Transfermarkt
 lietuvosfutbolas.lt
 Globalsportsarchive

Lietuvos futbolininkai
Žygimantas Baltrūnas

Žygimantas Baltrūnas (g. 2002 m. kovo 11 d.) – „Sūduvos“ klubo gynėjas. Atstovavo įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktinėms.

Karjera 
Futbolo paslapčių sėmėsi Marijampolės futbolo mokykloje, o vėliau „Sūduvos“ futbolo klube. 

Buvo išvykęs į Italiją. Atstovavo Pro Sesto Giovanili, Padova Calcio, Union Clodiense Chioggia, USD Breno jaunimo ekipoms.

FK Sūduva 
2022  m. pasirašė sutartį su FK Sūduva.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Rinktinės 
Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktines.

Pasiekimai

su FK Sūduva 
 A lyga
 (būsimas įvykis)
 Supertaurė
 Nugalėtojai: 2022 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt
 lietuvosfutbolas.lt
 Soccerway
 SofaScore
 FlashScore
 Transfermarkt

Lietuvos futbolininkai
Rokas Lekiatas

Rokas Lekiatas (g. 1998 m. lapkričio 7 d. Šiauliai) – Lietuvos futbolininkas.

Karjera 
Karjerą pradėjo gimtojo miesto komandoje. Nuo 2014 m. vasaros atstovavo Šiauliams Elitinėje jaunių lygoje.

FC Šiauliai 
2015 m. birželio 26 d. debiutavo FC Šiauliai dublerių ekipoje, kuri žaidė Antroje lygoje.

2015 m. rugpjūčio 19 d. debiutavo A lygoje atstovaudamas „Šiaulių“ klubo pagrindinei ekipai.

2016 m. pradžioje buvo paskelbta apie tai, kad FC Šiauliai klubas nutraukia savo veiklą, o ekipos išformuojamos.

FC Džiugas 
Nuo 2016 m. rungtyniavo „Džiugo“ klube, kuris žaidė Pirmoje lygoje.

2016 m. balandžio 16 d. debiutavo naujame klube rungtynėse prieš Radviliškio „Lokomotyvą“.

FC Sūduva ir FK Sūduva 
2017 m. žaidė Elitinėje U-19 lygoje atstovaudamas FC Sūduva, tačiau rungyniavo vos dviejose rungtynėse.

2017 m. balandžio 26 d. atstovavo Sūduva B ekipai Antros lygos Pietų zonoje.

FC Pakruojis 
2018 m. persikėlė į „Pakruojo“ klubą, kuris žaidė Pirmoje lygoje. Sužaidė 22 rungtynes Pirmoje lygoje.

2018 m. kovo 25 d. debiutavo naujoje ekipoje rungtynėse prieš FK Panevėžys.

FA Šiauliai

2019 m. sezonas 
2019 m. atstovavo Šiaulių futbolo akademijai. 2019 m. FA Šiauliai ekipa žaidė Pirmoje lygoje. 2019 m. sezone sužaidė aštuonerias rungtynes.

2020 m. sezonas 
2020 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2020 m. sezone sužaidė 16 rungtynių ir pelnė vieną įvartį.

2020 m. spalio 18 d. pelnė debiutinį įvartį Pirmoje lygoje.

2021 m. sezonas 
2021 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2021 m. sezone sužaidė 24 rungtynes.

2022 m. sezonas 
2022 m. kovo 6 d. debiutavo A lygoje atstovaudamas Šiaulių FA rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą, kurios baigėsi nulinėmis lygiosiomis. Šiose rungtynėse ryšėjo kapitono raštį.

2022 m. gegužės 22 d. pasižymėjo įvarčiu rungtynėse prieš „Bangos“ klubą. Pačioje rungtynių pabaigoje pelnyto įvarčio dėka pavyko išlyginti rezultatą ir ekipa išvengė pralaimėjimo. Galutinė baigtis – 1:1.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;
 Pirmos lygos ekipa;

Rinktinės 
 Jaunimo rinktinės
Žaidė įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėse, U-21 rinktinėje.

U-19 rinktinė 
2016 m. atstovavo Lietuvos U-19 rinktinei Baltijos taurės turnyro rungtynėse prieš Suomiją, Latviją, Estiją.

2016 m. atstovavo U-19 rinktinių kvalifikaciniame turnyre. Kovojo prieš bosnius, austrus, ir azerus.

U-21 rinktinė 
2017 m. kovo 28 d. žaidė prieš Latvijos U-21 rinktinę. Lietuvaičiai nugalėjo rezultatu 3-0.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 lietuvosfutbolas.lt
 Globalsportsarchive

Lietuvos futbolininkai
Emilis Gasiūnas

Emilis Gasiūnas (g. 2003 m. birželio 12 d. Šiauliai) – Lietuvos futbolininkas.

Karjera 
Karjerą pradėjo gimtojo miesto komandoje. Nuo 2016 m. vasaros atstovavo Šiaulių sporto gimnazijos ir futbolo akademijos ekipoms.

FA Šiauliai

2019 m. sezonas 
2019 m. birželio 26 d. debiutavo pagrindinėje komandoje LFF taurės turnyro rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą. Pagrindinis laikas baigėsi lygiosiomis 1:1, o pratęsimo metu į kovą buvo metas Emilis Gasiūnas. Panevėžiečiai pratęsimo metu sutriuškino varžovus rezultatu 6:1.

2019 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2019 m. sezone sužaidė trejas rungtynes.

2020 m. sezonas 
2020 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2020 m. sezone sužaidė šešerias rungtynes.

2021 m. sezonas 
2021 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2021 m. sezone sužaidė aštuonerias rungtynes.

2022 m. sezonas 
2022 m. kovo 6 d. debiutavo A lygoje atstovaudamas Šiaulių FA rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą, kurios baigėsi nulinėmis lygiosiomis.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;
 Pirmos lygos ekipa;

Rinktinės 
 Jaunimo rinktinės
Žaidė įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėse.

Įvertinimai 
 Geriausias A lygos 2022 m. balandžio mėn. jaunasis žaidėjas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 lietuvosfutbolas.lt
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Lietuvos futbolininkai
Dominykas Kubilinskas

Dominykas Kubilinskas (g. 1999 m. sausio 9 d. Šiauliai) – Lietuvos futbolininkas.

Karjera 
Karjerą pradėjo gimtojo miesto komandoje. Šiaulių futbolo akademijos auklėtinis.

Roterdamo „Feyenoord“ 
2013 m. išvyko į Roterdamo „Feyenoord“ klubo akademiją.

FK Utenos Utenis 
Grįžęs į Lietuvą 2018 m. vasarą atstovavo Utenos Uteniui. 

Ekipa žaidė Pirmoje lygoje, kurioje D. Kubilinskas sužaidė devynerias rungtynes.

FA Šiauliai

2019 m. sezonas 
Nuo 2019 m. atstovavo Šiaulių futbolo akademijai. 2019 m. FA Šiauliai ekipa žaidė Pirmoje lygoje. 2019 m. sezone sužaidė 26 rungtynes ir pelnė du įvarčius.

2019 m. gegužės 18 d. rungtynėse prieš FC Kupiškis pasižymėjo pelnydamas įvartį, tačiau ekipa pralaimėjo varžovams rezultatu 2:3.

2019 m. rugpjūčio 30 d. rungtynėse prieš FC Pakruojis pelnė įvartį, o varžovai buvo sutriuškinti rezultatu 7:1.

2020 m. sezonas 
2020 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2020 m. sezone sužaidė 23 rungtynes.

2020 m. birželio 13 d. rungtynėse prieš Baltijos Futbolo Akademija pelnė įvartį, o šiauliečiai sutriuškino BFA rezultatu 6:0.

2020 m. rugpjūčio 16 d. prieš Kauno Žalgiris B pasižymėjo įvarčiu ir prisidėjo prie šiauliečių pergalės rezultatu 3:2.

2020 m. rugpjūčio 21 d. prieš FK Atmosfera pasižymėjo įvarčiu ir prisidėjo prie šiauliečių pergalės rezultatu 5:1.

2021 m. sezonas 
2021 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2021 m. sezone sužaidė 26 rungtynes ir pelnė septynis įvarčius.

2021 m. kovo 20 d. rungtynėse prieš Sūduva B pasižymėjo pelnydamas įvartį, o šiauliečiai sutriuškino varžovus rezultatu 4-0. Tai buvo pirmojo turo rungtynės. 

Sezono metu pasižymėjo dar ne kartą: prieš BFA, Atmosferą, Babrungą, Jonavą Kauno Žalgiris B Miniiją.

2022 m. sezonas 
2022 m. kovo 6 d. debiutavo A lygoje atstovaudamas Šiaulių FA rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą, kurios baigėsi nulinėmis lygiosiomis.

2022 m. kovo 16 d. rungtynėse prieš „Jonavos“ klubą pasižymėjo pelnydamas įvartį. Šiauliečiai nugalėjo varžovus rezultatu 3-0 ir pasiekė istorinę pergalę A lygoje.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;
 Pirmos lygos ekipa;

Rinktinės 
 Jaunimo rinktinės
Žaidė įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėse.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 lietuvosfutbolas.lt
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Lietuvos futbolininkai
Justas Petravičius

Justas Petravičius (g. 1999 m. sausio 10 d. Šiauliai) – Lietuvos futbolininkas.

Karjera

FC Šiauliai 
Karjerą pradėjo gimtojo miesto komandoje. 2013–2015 m. atstovavo FC Šiauliai, tačiau daugiau žaidybinio laiko gaudavo dublerių ekipoje. 2016 m. pradžioje FC Šiauliai buvo išformuoti, o klubas likviduotas.

Kelmės FK („Kražantė“) 
Nuo 2016 m. atstovavo „Kelmės“ klubui. 2016 m. balandžio 23 d. rungtynėse prieš „Miniją“ (1962) pasižymėjo pelnydamas įvarčiu, kuris buvo vienintelis rungtyėse ir garantavo kelmiškiams pergalę. 2016 m. rugsėjo 6 d. rungtynėse prieš Kėdainių Nevėžį pelnė įvartį ir prisidėjo prie kelmiškių pergalės rezultatu 3-2.

FA Šiauliai

2017 m. sezonas 
2017 m. vasarą perėjo į FA Šiauliai, kurie žaidė Antroje lygoje. 2017 m. sezone sužaidė vienuolika rungtynių Antroje lygoje ir pelnė vieną įvartį.

2018 m. sezonas 
2018 m. atstovavo FA Šiauliai, kurie žaidė Antroje lygoje. 2018 m. sezone sužaidė keturiolika rungtynių Antroje lygoje ir pelnė net aštuonis įvarčius.

2019 m. sezonas 
2019 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2019 m. sezone sužaidė 24 rungtynes ir pelnė dvylika įvarčių. 

2019 m. balandžio 5 d. rungtynėse prieš FC Hegelmann Litauen pelnė du įvarčius, o šiauliečiai sutriuškino varžovus rezultatu 5:0.

2019 m. birželio 23 d. rungtynėse prieš Riteriai B pelnė du įvarčius, tačiau varžovai nugalėjo šiauliačius rezultatu 3:2.

2020 m. sezonas 
2020 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2020 m. sezone sužaidė šešiolikoje rungtynių ir pelnė du įvarčius.

2021 m. sezonas 
2021 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2021 m. sezone sužaidė 26 rungtynes ir pelnė šešiolika įvarčių.

2022 m. sezonas 
2022 m. kovo 6 d. debiutavo A lygoje atstovaudamas Šiaulių FA rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą, kurios baigėsi nulinėmis lygiosiomis.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;
 Pirmos lygos ekipa;

Rinktinės 
 Jaunimo rinktinės
Žaidė įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėse.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 Soccerway
 Flashscore
 Sofascore
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 lietuvosfutbolas.lt

Lietuvos futbolininkai
Russkij vojennyj korabl, idi na chuj!

„Russkij vojennyj korabl, idi na chuj!“ ( – „Rusų karo laive, eik velniop“) – internetinis memas, kurio pradžia buvo frazė, ištarta 2022 m. vasario 24 d. Rusijai užpuolus Ukrainą prie Gyvačių salos krantų. Citatos autorius — Ukrainos pasienietis Romanas Hrybovas. Tuo metu čia vyko Gyvačių salos mūšis, rusų karinis kreiseris „Moskva“ paliepė Ukrainos pasieniečiams pasiduoti, tačiau šie nesutiko, ištardami legendine tapusią frazę. Iš pradžių manyta, kad mūšio metu žuvo visi 13 Ukrainos pasieniečių, nors Rusijos kariškiai pranešė, kad 82 Ukrainos pasieniečiai pateko į nelaisvę. Kitą dieną Ukrainos prezidentas Volodymyras Zelenskis pasieniečius paskelbė Ukrainos didvyriais. Po mėnesio V. Zelenskis paskelbė, kad dalis salos gynėjų žuvo, o dalis išvaduoti Ukrainai ir Rusijai apsikeitus karo belaisviais. Tarp išvaduotųjų buvo ir frazės autorius R. Hrybovas. R. Hrybovas vėliau V. Zelenskio buvo apdovanotas medaliu. Ukraina taip pat pasakė jog keitimosi metu susigrąžinta 19 saloje buvusių kovotojų, ir kad kai kurie kiti greičiausiai žuvo. Tai neatitinka iš pradžių nurodyto 13 saloje buvusių pasieniečių skaičiaus.

Atgarsiai 
Pasieniečio frazė, nors ir laikoma necenzūrine, kaip mat išplito Ukrainoje – ji rodyta per žiniasklaidą, pakabinta miesto stenduose, rodyta stotelių švieslentėse ir kt. Frazė išpopuliarėjo ir kitose pasaulio šalyse, taip pat ir Lietuvoje (Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje ir Šiauliuose), taip išreiškiant palaikymą Ukrainai.

Frazę, protestuodami prieš Rusijos agresiją Ukrainoje, pirmomis karo dienomis panaudojo ir Sakartvelo jūreiviai, atsisakydami papildyti degalais Rusijos laivą ir pasiūlydami naudotis irklais.

Galerija

Šaltiniai 

Internetas
Kultūra
2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą
Starobilskas

Starobi̇̀lskas (arba Starobelskas) – miestas rytų Ukrainoje, Luhansko srities šiaurinėje dalyje, 85 km į šiaurės vakarus nuo Luhansko, prie Aidaro upės.

Istorija

Rusijos imperija 
Minimas nuo 1686 m. kaip Бельский городок. Vėliau pavadinimas pakeistas į Старая Белая. 

1797 m. tapo apskrities miestu Старобельск. 1835 m. priskirtas Charkivo gubernijai. Starobilsko apskritis buvo didžiausia Charkovo provincijoje ir užėmė daugiau nei ketvirtadalį jos ploto.

1900 m. gyveno 13 128 gyventojai, buvo 1 849 pastatai, veikė gimnazija ir dar septynios mokymo įstaigos, kelios parduotuvės, ligoninė, dvi vaistinės, Poltavos žemės banko filialas ir keturios stačiatikių šventyklos. 

Pilietinio karo metu (1918–1921) Starobilskas buvo karo veiksmų zonoje.

TSRS 

1922 m. mieste valdžią įtvirtino sovietai. Prasidėjus II pasauliniam karui, kelioms dienoms Starobilskas buvo tapęs Ukrainos TSR sostine. 1942 m. liepos 12 d., vykdant 6-osios Pauliaus armijos puolimą Stalingradui, miestą užėmė vokiečių kariuomenė. 1943 m. sausio 23 d., per įnirtingus mūšius, Starobilską užėmė Pietvakarių fronto sovietų kariuomenė, vykdžiusi puolimą Vorošilovgrado kryptimi.

1957 m. buvo įrengta variklių remonto gamykla, alyvos malūnas, alaus darykla, malūnas, kepykla, sviesto ir sūrio gamykla, trys vidurinės mokyklos, muzikos mokykla, vidurinė žemės ūkio mokykla, medicinos mokykla, pedagoginė mokykla, veterinarijos technikumas, žemės ūkio mechanizacijos technikumas, kultūros centras, kino teatras ir būrelis.

1975 m. gyveno 22,7 tūkst. žmonių, veikė remonto gamykla, gelžbetonio gaminių gamykla, alaus darykla, konservų fabrikas, pieno kombinatas, baldų fabrikas, drabužių fabrikas, geležinkelių priežiūros įmonės, transporto įmonės, valstybinis ūkis-technikos mokykla, medicinos mokykla ir kraštotyros muziejus.

1989 m. sausį gyveno 25 053 žmonės, tuo metu didžiausios įmonės buvo mechaninio remonto gamykla, vaisių ir daržovių konservų fabrikas, baldų fabrikas ir drabužių fabrikas.

Nepriklausoma Ukraina 

Nuo 1991 m. tapo Ukrainos valstybės dalimi. 1995 m. pradėta vykdyti objektų ir įmonių privatizacija.

2014 m. pavasarį prasidėjus karo veiksmams Rytų Ukrainoje, Starobilskas atsidūrė fronto zonoje.

2014 m. rugsėjį Luhansko nacionalinis pedagoginis universitetas buvo evakuotas į Starobilską.

2015 m. rugpjūčio 24 d. Starobilsko šlovės memoriale buvo atidengtas atminimo ženklas kariams, žuvusiems už Ukrainos nepriklausomybę.

2022 m. Rusijos įsiveržimo į Ukrainą metu dėl miesto vyko įnirtingi mūšiai.

Starobilsko mūšis 

XXI a. mieste vyko mūšiai, susiję su Rusijos invazija 2014 m. ir 2022 m.

Galerija

Taip pat skaitykite 
 2022 m. Rusijos įsiveržimas į Ukrainą

Šaltiniai

Nuorodos 
 Miesto svetainė
 Starobilsk

Luhansko srities miestai
Antonovo oro uostas

Antonovo oro uostas () – tarptautinis krovininis oro uostas Ukrainoje, įsikūręs Hostomelyje, Kijevo priemiestyje. Oro uosto statybos prasidėjo 1959 m., o komercinės transporto paslaugos teikiamos nuo 1989 m.

Oro uostą valdo „Antonov“ dukterinė kompanija „Antonov Airlines“. Didžiausias pasaulyje lėktuvas Antonov An-225 iki jo sunaikinimo buvo laikomas šiame oro uoste.

2022 m. vasario 24 d., prasidėjus Rusijos kariniam įsiveržimui į Ukrainą, oro uoste įvyko Antonovo oro uosto mūšis. Jo metu Rusijos pajėgos užpuolė oro uoste buvusias Ukrainos pajėgas bei jį bombardavo. Šių įvykių metu remonto angare stovėjęs Antonov An-225 buvo sunaikintas.

Išnašos 

Ukrainos oro uostai
Antanina Liorentaitė

Antanina Liorentaitė – (1906 m. lapkričio 11 d. Žvirgždaičiuose, Šakių apskrityje – 2003 m. vasario 4 d. JAV) – pirmoji moteris lakūnė Lietuvoje, pirmoji šalyje parašiutininkė. 1993 m. liepos 14 d. A. Liorentaitė už nuopelnus Lietuvos aviacijai buvo apdovanota Dariaus ir Girėno vardo medaliu.

Kilmė 
A. Liorentaitė gimė 1906 m. lapkričio 11 d. Žvirgždaičiuose, Šakių apskrityje. Jos tėvai, Petras ir Barbora, buvo pasiturintys ūkininkai, užauginę aštuonis vaikus. Antanina buvo jauniausia jų.

Darbas 
A. Liorentaitė baigė Vilkaviškio gimnaziją, Kaune dirbo telefoniste. Spėjama, į aviaciją ją patraukė brolis Jonas Liorentas, Lietuvos karo aviacijos lakūnas, pulkininkas leitenantas, pakvietęs kartu paskraidyti virš Kauno.

Aviacija 
Dienomis toliau dirbdama telefoniste, ji sugebėjo įstoti į Lietuvos aeroklubą ir būti priimta į trečiąją civilių lakūnų mokymo grupę. Užsiėmimai tuomet vykdavo ne dienomis, o naktimis, nes šviesiuoju paros metu aerodrome treniruodavosi kariškiai. Tokiu ritmu A. Liorentaitė gyveno 1931–1933 m.

Nors grupėje buvo ir daugiau merginų, galiausiai kursus baigė tik A. Liorentaitė. Jos pirmasis skraidymo instruktorius buvo lakūnas Antanas Mikėnas, skraidyti teko lėktuvu ANBO-II.

Lakūnų profesionalumo testą sudarydavo tokios užduotys: pakilti į 2 km aukštį, išbūti ore 30 min., nusileisti iki 1 km aukščio ir sustoti ne toliau kaip 50 m nuo ant žemės esančio ženklo; tęsiant skrydį, nusileisti iki 300 m aukščio ir sustoti ne toliau kaip 150 m nuo ženklo. Be to, dar reikėdavo padaryti 5 figūrinius aštuntukus.

Pasiekimai 
Būdama 26-erių, 1932 m., A. Liorentaitė pirmą kartą skrido savarankiškai, o 1933 metų liepą gavo civilės lakūnės licenciją – tapo pirmąja lakūne Lietuvoje. A. Liorentaitė 1935 m. buvo įtraukta į ypač aukštos kvalifikacijos lakūnų eskadrilę, tinkamą skraidyti karo meto sąlygomis.

1936 m. birželio 7 d. Aviacijos šventės metu Tauragėje ji pati pasiprašė ir iššoko su parašiutu – taip tapo pirmąja Lietuvos parašiutininke. Tais pačiais metais Palangoje šuolį parašiutu atliko ir legendinis lakūnas Viktoras Ašmenskas, tačiau masiniu užsiėmimu parašiutizmas Lietuvoje tapo tik 1948 m.

Gyvenimas JAV 
Kai 1939 m. Lietuva atgavo Vilnių, A. Liorentaitė buvo perkelta dirbti čia, turėjo palikti Kauną, aerodromą ir skraidymą. Viena krašto okupacija tuomet keitė kitą, kol galiausiai 1944 m. liepą ji išvyko į Žvirgždaičius, o rugpjūtį perėjo sieną į Vokietiją. Tą pačią dieną, kai ji kirto Vokietijos sieną, jų šeimos sodyba sudegė iki pamatų – į ją pataikė rusų artilerijos sviediniai.

Lietuvoje likusios A. Liorentaitės seserys buvo išvežtos į Sibirą, brolio sūnus žuvo lageryje. Pirmoji Lietuvos lakūnė ir parašiutininkė kelerius metus gyveno pabėgėlių stovyklose, kol galiausiai persikėlė į JAV, gyveno Čikagoje, Bridžporte. Čia ji dirbo milijonieriaus šunų vedžiotoja, laikraščio „Lietuvių balsas“ spaudos platinimo skyriuje, kitus atsitiktinius darbus. Per šiuos metus A. Liorentaitė nė karto nepakilo į dangų. Ji mirė JAV 2003 m. vasario 4 d., sulaukusi 96-erių. Palaidota Žvirgždaičių miestelyje, šalia tėvo ir sesers.
Lietuvos aviacija
Lietuviai
Lakūnai
Parašiutininkai
Birutė Grigaitytė-Novickienė

Birutė Grigaitytė - Novickienė - socialinėje moters ir vaiko globoje, teisinėje apsaugoje daug metų dirbusi lietuvių visuomenės veikėja, politikė, teisininkė.

Išsilavinimas 

1915 m. baigė gimnaziją Rygoje, 1924 m. Lietuvos universiteto Teisės fakultetą, 1925 m. Tarptautinių studijų institutą (L’Institut des Hautes Études Internationales) Paryžiuje.

Veikla 
Nuo 1913 m. buvo veikli Rygos lietuvių jaunimo narė.

1917 m. viena Lietuvių liaudies universiteto Vitebske steigėjų; 1917 – 1918 m. švietimo ir kultūros draugijos "Laisvė" sekretorė. 1917 m. Rusijos lietuvių seimo Petrograde atstovė. 

Nuo 1918 m. dirbo Lietuvos Taryboje: priklausė Moterų komitetui kariuomenei remti. 

1917 – 1923 m. Lietuvos socialistų liaudininkų partijos narė.

1919 m. Lietuvos skautų draugijos steigėja, valdybos narė.

1920 – 1922 m. Steigiamojo Seimo, 1922 – 1924 m. I (Pirmasis) Seimas ir II (Antrasis) Seimo protokolų biuro vedėja. 1920 – 1940 m. veikė Lietuvių moterų globos draugijos valdyboje, 1922 – 1932 m. Lietuvos moterų sąjungoje. 1923 m. viena Lietuvos studentų draugijos "Varpas" steigėjų, priklausė Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungai. 

1926 – 1939 m. Lietuvos kooperacijos banko juriskonsultė.

1928 – 1929 m. su kitais suorganizavo Lietuvos moterų tarybą, 1929 m. Lietuvos motinoms ir vaikams globoti sąjungą.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945 – 1949 m. aktyviai veikė Vokietijos karo pabėgėlių stovyklose: buvo Greizo komiteto vicepirmininkė, Tremtinių teisininkų draugijos Scheinfelde ir Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Schwäbisch Gmünde skyriaus pirmininkė, 1949 – 1950 m. Pabaltijo moterų tarybos pirmininkė. 1949 m. išvyko į Jungtines Amerikos Valstijas. Nuo 1950 m. priklausė Sandaros organizacijai.

Rašydama spaudoje dažnai pasirašydavo slapyvardžiu „Bėgė”.

Šeima 
Vyras - Antanas Novickas, dukra – Živilė. 

Lietuvos teisininkai
Lietuvos visuomenės veikėjai
Lietuvos politikai
JAV lietuviai
Talant FC

Talant FC – Kirgizijos futbolo klubas iš Taš Kumyro.

Istorija 
Įkurtas 2020 m. Žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje nuo 2022 m. sezono.

Debiutas aukščiausioje šalies lygoje įvyko 2022 m. kovo 6 d. rungtynėse prieš lygos senbuvius Biškeko „Algos“ klubą, kuriose pralaimėjo rezultatu 0:1.

Pasiekimai

Sezonai

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia oranžine juoda apranga.
 Išvykose rungtyniauja žydra apranga.

 Aprangų gamintojai – Joma.

Sudėtis (2022 m.) 
Atnaujinta: 2022 m. liepos 15 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 KPFL svetainė
 instagram paskyra
 SOCCERWAY (Apie klubą)
 SOCCERWAY (2022 m. Aukščiausioji lyga)
 RSSSF taurės turnyro rezultatai

Talant FC
Nur-Batken FK

Nur Batkeno futbolo klubas – Kirgizijos futbolo klubas iš Batkeno.

Istorija 
Įkurtas 2020 m. Žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje nuo 2022 m. sezono.

Debiutas aukščiausioje šalies lygoje įvyko 2022 m. kovo 5 d. rungtynėse prieš lygos senbuvius Ošo „Alay“ klubą, kuriose debiutantai nugalėjo rezultatu 3:1.

Pasiekimai

Sezonai

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia mėlyna apranga.

Sudėtis (2022 m.) 
Atnaujinta: 2022 m. liepos 15 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 KPFL svetainė
 facebook paskyra
 instagram paskyra
 SOCCERWAY (Apie klubą)
 SOCCERWAY (2022 m. Aukščiausioji lyga)
 RSSSF taurės turnyro rezultatai

Nur-Bakten FK
Kirgizijos futbolo varžybos 2022 m.

Kirgizijos futbolo varžybos 2022 m.
  prasidėjo 2022 m. kovo 5 d., baigėsi 2022 m.  d.
 s turnyras prasidėjo 2022 m. gegužės d., o finalas įvyko 2022 m. spalio d.

Kirgizijos futbolo supertaurė 
 Rungtynės įvyko 2022 m.  d.

Finalo rungtynės

2021 m. BK Olimp Premjer Lygasy 
 BK Olimp Premjer Lygasy () – pirmos pakopos, elito divizionas, aukščiausioji futbolo lyga.
 2022 m. dalyvavo 10 ekipų; dviem daugiau, nei ankstesniais sezonais.
 Dordoi Biškek gynė čempionų titulą.

Dalyviai 
 2022 m. Aukščiausios lygos dalyviai
 1. Dordoi Biškek
 2. Alga Biškek
 3. Abdyš-Ata Kant
 4. Alay Oš
 5. Ilbirs Biškek
 6. FC Kaganat
 7. FK Kara-Balta
 8. Neftči Kočkor-Ata
 9. Talant FC ( lygos naujokai)
 10. Nur-Batken FK ( lygos naujokai)

Galutinė lentelė

Kirgizijos futbolo taurė 
 Kirgizijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Kirgizijoje. Vyksta nuo 1992 metų.
 Finalo rungtynės įvyko 2022 m. rugsėjo d.

Finalo rungtynės 

  nugalėjo varžovus finale ir iškovojo trofėjų.

Šaltiniai

Nuorodos  
 RSSSF: Taurės turnyro rezultatai
 RSSSF: čempionatas

Azijos futbolo varžybos 2022–2023 m.
Kirgizijos futbolo varžybos
Turkmėnijos futbolo varžybos 2022 m.

Turkmėnijos futbolo varžybos 2022 m.
  prasidėjo 2022 m. x., baigėsi 2022 m. x.
 s turnyras prasidėjo 2022 m. x., o finalas įvyko 2022 m. gruodžio 20 d.
 Supertaurė:

2022 m. Ýokary Liga 
 Ýokary Liga – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 8 ekipos. 
 Čempionatas vyko pandemijos sąlygomis.

Dalyviai 
 2022 m. Aukščiausios lygos dalyviai
 1. Altyn Asyr FK
 2. Ahal FK
 3. Şagadam FK
 4. Köpetdag Aşgabat
 5. Aşgabat FT
 6. Merw FK
 7. Nebitçi FT
 8. Energetik FK

Galutinė komandų rikiuotė 
<...>

2022 m. Turkmėnijos futbolo taurė

Finalo rungtynės 

  įvyko taurės finalas.
 🏆  finale nugalėjo varžovus rezultatu x:x  ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos  
 Turkmenistano futbolo federacijos svetainė
 Soccerway duomenų bazė (2020 m. Aukščiausioji lyga)
 RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (taurės turnyro rezultatai)
 RSSSF duomenų bazė (Klubų įkūrimo datos)
 turkmenportal.com (Sporto naujienos)

Azijos futbolo varžybos 2022–2023 m.
Turkmėnijos futbolo varžybos
Plamenas Dimovas

Plamenas Dimovas (Пламен Диянов Димов; g. 1990 m. spalio 29 d.) – Bulgarijos futbolininkas, gynėjas. Žaidė Lietuvoje. Atstovavo „Riterių“ klubui.

Karjera 
Žaidė įvairiuose klubuose gimtojoje šalyje. Rungtyniavo Bulgarijos, Kazachstano ir Uzbekistano klubuose.

FK Riteriai 
Nuo 2022 m. kovo mėn. atstovavo „Riterių“ klubui.

2022 m. kovo 16 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš Sūduvos klubą.

2022 m. rugpjūčio 26 d. pranešta, kad žaidėjas nebeatstovaus „Riterių“ klubui.

Varnos „Spartak“ 
Netrukus tapo Varnos „Spartak“ nariu.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
  Ekipa žaidė A lygoje;
  Ekipa žaidė Pirmoje lygoje;

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 lietuvosfutbolas.lt 
 Globalsportsarchive
 Transfermarkt

Dimovas
Dimovas
Kupiškio geležinkelio stotis

Kupiškio geležinkelio stotis – geležinkelio stotis šiaurės Lietuvoje, Kupiškyje. Dabartinis stoties pastatas (Stoties g. 36) pastatytas 1931 m.

Istorija 

Kupiškio geležinkelio stotis pradėjo veikti 1873 m. lapkritį atidarius Radviliškio–Kalkuonės geležinkelio liniją. Traukinių stotelė Slavinčiškio kaime, 2 km nuo Kupiškio, buvo pastatyta nutiesus Radviliškio–Kalkuonės geležinkelio ruožą, kurį tiesė Liepojos geležinkelių bendrovė. Stotelė pradėjo veikti 1873 m. lapkričio 4 d. Stotelė turėjo vandentiekį, tiekiantį garvežiams vandenį, kurį siurbė iš tvenkinio, nemažą keleivių namą, kuriame buvo įrengti butai viršininkui, kitiems eismo darbuotojams. Čia stovėjo IV kelio ir pastatų ruožo nuovados namai kelio meistrui, kelio darbininkų artelės prievaizdui (seniūnui), didelis darbininkų namas kelininkams (4 butai). Stotis buvo sujungta 2 telegrafo laidais, buvo 2 telegrafo aparatai. Vanduo buvo siurbiamas iš tvenkinio. Prie jo stovinčiame pastate buvo paprastas garo variklis. Senieji Kupiškio (Slavinčiškio) geležinkelio stotelės pastatai neišlikę – baigiantis I pasauliniam karui, 1918 m. gruodžio 27 d. juos sudegino vokiečiai.

1931 m. pastatyti nauji Kupiškio geležinkelio stoties rūmai, išlikę iki šių dienų. XX a. pabaigoje ant stoties pastato atidengta atminimo lenta su įrašu, kad 1941–1952 m. iš šios stoties Kupiškio krašto gyventojai buvo tremiami į Sibirą ir kitas atšiaurias TSRS vietoves.

Šaltiniai 

Kupiškis
Lietuvos geležinkelio stotys
Enciklopedija Lietuvai ir pasauliui

Enciklopedija Lietuvai ir pasauliui (ELIP) – internetinė enciklopedija, visuotinių žinių apie Lietuvą ir lietuvius kaupykla lietuvių kalba, kuria nemokamai gali naudotis kiekvienas. Enciklopedijoje taip pat pateikiama informacija apie pasaulį: įvairias šalis, jų asmenybes, reiškinius ir kt. Joje siekiama vienoje vietoje sujungti informaciją, skelbtą spausdintose ir virtualiose enciklopedijose, speciali­zuotuose žinynuose, mokslo darbuose, žodynuose, bibliotekų ir muziejų saugyklose.

Enciklopedija naudoja atvirojo kodo paremtą mediawiki programinę įrangą, taiko nedidelius apribojimus straipsnių kūrėjams, siekiant pateikiamo turinio patikimumo, pagrindimo šaltiniais, apsaugos nuo vandalizmo. Straipsnius rašyti galima kiekvienam užsiregistravusiam autorizuotam dalyviui, tačiau paruošti straipsniai peržiūrimi tos srities specialistų arba už tematiką atsakingų redaktorių. Sukurtas turinys saugomas Lietuvoje esančiuose serveriuose. Turinys pateikiamas pagal Creative Commons Attribution Share Alike licenciją. Projekto plėtra rūpinasi ELIP paramos fondas.

Istorija 

2012 m. aktyviausių lietuviškosios Vikipedijos dalyvių, Lietuvoje ir užsienyje gyvenančių lietuvių pastangomis skaitmeninėje erdvėje buvo pradėta kurti Enciklopedija Lietuvai ir pasauliui (ELIP). Tarp enciklopedijos įkūrėjų – informatikas Vitas Povilaitis, kraštotyrininkas Algirdas Vilkas, žurnalistas Rimantas Lazdynas.

2019 m. rugpjūčio 30 d. Nacionalinėje Mažvydo bibliotekoje visuomenininkai įkūrė ELIP paramos fondą, kurio direktoriumi išrinko Joną Milerių.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali svetainė
 Enciklopedija:Atspindžiai žiniasklaidoje

Elektroninės enciklopedijos
Lietuviškos enciklopedijos