joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Leoniškių piliakalnis

Leoniškių piliakalnis, Pilies Kalnas – piliakalnis Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Leoniškių Kalvelių seniūnija. Pasiekiamas keliu Savičiūnai – Šumskas, už Kuosinės upelio pasukus į kairę šiaurėn link Leoniškių, jos šiaurinėje dalyje pavažiavus 2,2 km ir prieš keliukui įsukant į mišką pasukus į dešinę rytuosna, per lauką - 130 m, yra miške.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 40x25 m dydžio, kiek iškiliu viduriu. Šiaurės rytų – pietryčių šlaite, 7 m žemiau aikštelės iškastas 4 m pločio, 0,5 m gylio griovys, už kurio supiltas 40 m ilgio, 0,2 m aukščio, 5,5 m pločio pylimas. Jo išorinis 1,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į antrą 30 m ilgio, 2,5 m pločio, 0,5 m gylio griovį, už kurio supiltas antras 0,2 m aukščio, 4,5 m pločio pylimas 1,5 m aukščio išoriniu šlaitu. Pylimai, atrodo, juosė piliakalnį iš visų pusių. Šiaurinėje pašlaitėje pirmojo pylimo vietoje matyti iki 35 cm skersmens akmenys. Šlaitai statūs, 8-22 m aukščio.

Aikštelės centre iškasta duobė, pylimai suardyti. Piliakalnis apaugęs pušimis su krūmais pomiškyje.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 27000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1408000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.210
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 368-369.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Leoniškės

Piliakalniai Vilniaus rajone
Papiškių piliakalnis

Papiškių piliakalnis su gyvenviete, Rudamina – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24181) Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Skaidiškių, Rudaminos seniūnija. Pasiekiamas nuo Rudaminos rytų krašte buvusių fermų pavažiavus į rytus lauko keliuku 1,5 km, yra keliuko kairėje šiaurėje.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos krašte esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 53x30 m dydžio, kiek iškiliu viršumi. Joje rasta molinio svorelio dalis, lygios ir brūkšniuotos keramikos. Pietvakarių šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 16 m ilgio ir 30 m pločio šiaurės vakarų dalyje terasa. Šlaitai statūs, 3-10 m aukščio, viršuje 2-3 m aukštyje pastatinti.

Piliakalnis labai apardytas arimų, pietinėje pašlaitėje 1971 m. pradėtas kasti karjeras, šiaurės vakarų aikštelės dalyje buldozeriu išstumtas 18x5 m dydžio plotas (užpilta 1987 m.). Piliakalnis dirvonuoja, šiaurės vakarų aikštelės dalyje ir šiaurės vakarų šlaite auga beržai.

Į pietus – pietvakarius nuo piliakalnio, 2 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai 
1951 m., 1955 m. ir 1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  1983 m. Elena Grigalavičienė piliakalnyje ištyrė bendrą 1,5 m„2“ dydžio plotą, rado 30-50 cm storio kultūrinį sluoksnį su brūkšniuota keramika. 

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 45000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1283000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.209
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.66
 Jonas Balčiūnas, Bronius Dakanis, Gintautas Zabiela. Vilniaus miesto ir rajono archeologijos paminklų žvalgymas 1987 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1986 ir 1987 metais. Vilnius, 1988. p. 177.
 Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 226.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Papiškės

Piliakalniai Vilniaus rajone
Sužionių piliakalnis

Sužionių piliakalnis su gyvenviete, Kalvinų Kalnas – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24173) Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Sužionių, Sužionių seniūnija. Pasiekiamas keliu Sužionys – Visalaukė pavažiavus 700 m, yra dešinėje šiaurėn nuo kelio, miške.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, bevardžio upelio dešiniajame krante. Aikštelė netaisyklingo ovalo formos, pailga rytų – vakarų kryptimi, 57 m ilgio, 35 m pločio vakariniame gale. Joje rasta brūkšniuotos keramikos. Jos rytų krašte supiltas 0,6 m aukščio, 10 m ilgio pylimas, buvęs ir šiaurės – vakarų pakraščiuose. Rytiniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės yra 10 m ilgio, 2 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 10-11 m aukščio, viršutinėje 5 m aukščio dalyje pastatinti.

Piliakalnis aparadytas arimų, apaugęs ąžuolais, liepomis su retu pomiškiu.

Pietrytinėje papėdėje, 0,3 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai 
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 13000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 764000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.210
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.66
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 382-383.
 Jonas Balčiūnas, Bronius Dakanis, Gintautas Zabiela. Vilniaus miesto ir rajono archeologijos paminklų žvalgymas 1987 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1986 ir 1987 metais. Vilnius, 1988. p. 177.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Sužionys

Piliakalniai Vilniaus rajone
Sužionys
Aukštosios Fredos dvaras

Aukštosios Fredos dvaras – dvaras, esantis Fredoje (dabartinė Kauno teritorija), kairiajame Nemuno krante. Adresas – Ž. E. Žilibero g. 6.

Istorija 

1673 m. LDK kancleris Kristupas Zigmantas Pacas už Pažaislio vienuolyno statybos darbus Liudvikui Fredui suteikė bajoro titulą ir kairiajame Nemuno krante padovanojo žemės valdas. 1795 m. šioje vietoje žemes nusipirko dvarininkas Juozas Godlevskis ir įkūrė centrinį dvarą. XIX a. pradžioje pastatyti klasicistiniai dvaro rūmai. XIX a. viduryje dvaras priklausė Gauronskiams, vėliau buvo parduotas valstybei.

1882 m. jame pradėta Kauno tvirtovės fortų statyba. Dvaro rūmuose gyveno pirmasis tvirtovės komendantas Oskaras Klemas, kituose dvaro pastatuose – kareiviai. Statant ir stiprinant tvirtovę, jos karinėms reikmėms buvo pertvarkyta šio dvaro sodyba, joje įrengtas artilerijos kiemas. Į pietus nuo dvaro parko suformuoti Centrinio įtvirtinimo pylimai ir vienas iš didžiųjų redutų. Dvaro sodybos teritorijoje nutiesti keliai ir geležinkelio linijos, įrengtos Fredos kapinės, pastatyta Šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvė. Teritorija į rytus nuo dvaro sodybos tapo artilerijos pratybų lauku.

Pirmojo pasaulinio karo metais keli pastatai buvo sunaikinti, kai kurie tarpukariu atstatyti. Čia buvo įsikūrę našlaičių namai, 1920 m. – Sodininkystės-daržininkystės mokykla (sovietmečiu – Kauno Mičiurino tarybinis ūkis-technikumas). 1923 m. įkurtas botanikos sodas, priklausęs VDU Matematikos-gamtos fakultetui. 1941 m. botanikos sodas buvo perėjęs Lietuvos mokslų akademijos žinion, bet 1992 m. grąžintas Vytauto Didžiojo universitetui.

Parkas 

Peizažinio stiliaus parkas įkurtas XIX a. antroje pusėje. Jame buvo keli tvenkiniai. Du didieji priešais rūmus esantys tvenkiniai sudarė apverstų didžiųjų raidžių G ir J kompoziciją – tai dvaro įkūrėjo Juozo Godlevskio inicialai. Tai bene vienintelis toks Lietuvoje žinomas didikų įsiamžinimo būdas. Per daugiau nei šimtmetį tvenkinių forma kiek pasikeitė ir įžiūrėti G ir J formos tvenkinius jau nebeįmanoma.

Objektai

Nuorodos 

 Dvarai.lt 
 Istorija ir nuotraukos

Kauno dvarai
Fredos dvaras

Fredos dvaru vadinti dvarai Kauno priemiesčiuose, kairiajame Nemuno krante:

 Aukštosios Fredos dvaras šiaurėje – didesnis ir senesnis;
 Naujosios Fredos dvaras (palivarkas) pietuose – mažesnis ir naujesnis.
 Seniavos dvaras šiauriau III forto.
Juliškė

Anksčiau Juliške vadinta Kauno miesto dalis Julijanava.

Juliškė – kaimas Visagino savivaldybėje, prie Gulbinio ežero.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

Visagino savivaldybės gyvenvietės
Filicijanavas

Filicijanavas – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Lazdijų, prie pat Lietuvos ir Lenkijos valstybių sienos. Piečiau kaimo telkšo Galadusys.

Gyventojai

Nuorodos 
 Felicyanowo Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom II, psl. 380 (lenk.)

Šaltiniai 

Lazdijų rajono savivaldybės gyvenvietės
Navasiolkos

Navasiolkomis vadinami kaimai Švenčionių rajone:

 Cirkliškio seniūnijoje,
 Pabradės seniūnijoje,
 Sarių seniūnijoje,
 viensėdžiai prie Modžiūnų:
 Navasiolkos I,
 Navasiolkos II.
Janionių piliakalnis

Janionių piliakalnis, Pikuolio Kalnas – piliakalnis Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Janionių Čiobiškio seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Burniškiai – Janionys pasukus į dešinę pietuosna lauko keliuku ir pavažiavus 1 km – yra 200 m į kairę rytuose nuo sodybos, aukštumos kyšulio kampe.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Musės dešiniajame krante, ties jos santaka su bevardžiu upeliu. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 22x10 m dydžio. Jos šiaurės vakarų krašte supiltas 1,2 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio išorinis 3,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 12 m pločio, 2 m gylio griovį. Pylime yra daug perdegusio molio. Šlaitai statūs, 15-25 m aukščio.

Piliakalnis apardytas duobių (užkastos 1997 m.), pietinis kraštas nugriuvęs į upelį. Jis apaugęs mišriu mišku.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba, 1973 m. – Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190.  Paminklo teritorijos plotas 12400 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 1700 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 904 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.183
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 36-37.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Janionys

Piliakalniai Širvintų rajone
Kiauklių piliakalnis

Kiauklių piliakalnis – piliakalnis Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės vakarus nuo Kiauklių Zibalų seniūnija. Pasiekiamas keliu Kiaukliai – Beivydžiai pavažiavus 300 m nuo sankryžos į Želvą, pavažiavus į dešinę šiaurėn vos žymiu lauko keliuku 200 m, yra miško pakraštyje.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, juosiamoje drėgnų pievų. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 30x10 m dydžio, 1 m aukštesne šiaurine dalimi. Čia yra 0,3 m aukščio, 5 m pločio pylimas. Šiariniame šlaite, 1,5 m žemiau aikštelės, yra 5 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 5,5-9 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, šiaurinėje pašlaitėje iškastas griovys vandeniui iš šiaurės vakarų papėdėje esančios pelkutės nubėgti. Jis apaugęs mišriu mišku.

Tyrimai 
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 11700 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 477000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.184
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 46-47.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Kiaukliai

Piliakalniai Širvintų rajone
Pietų Korėjos prezidentas

Pietų Korėjos prezidentas – šalies ir vyriausybės vadovas bei vyriausiasis ginkluotųjų pajėgų vadas. Jis renkamas visuotiniuose kas penkerius metus vykstančiuose rinkimuose. Prezidentu gali tapti ne jaunesni nei 40 metų Pietų Korėjos piliečiai. Tas pats asmuo šias pareigas gali užimti vieną kadenciją. Tais atvejais, kai prezidentas negali vykdyti savo galių arba jam pasitraukus iš pareigų nėra išrinktas naujas, ministras pirmininkas perima šalies valdymą.

Prezidentūra yra įsikūrusi Mėlynuosiuose rūmuose (청와대, Čiong Oadė), Seule.

Šiuo metu prezidento pareigas eina Mun Džėinas.

Rinkimai 

Prezidentas renkamas visuotiniuose rinkimuose, kuriuos laimi daugiausiai balsų surinkęs kandidatas. Rinkimai skelbiami nuo 70 iki 40 dienų prieš esamos kadencijos pabaigą. Prezidentui mirus arba pasitraukus iš pareigų, nauji rinkimai privalo būti paskelbti per 60 dienų.

Paskutiniai rinkimai vyko 2017 m., kiti numatomi rinkimai vyks 2022 metais.

Funkcijos 

Prezidentas turi galią parlamentui siūlyti įstatymų projektus; tvirtinti arba grąžinti svarstymui parlamente priimtus įstatymus; ratifikuoti tarptautines sutartis; skelbti karą, taiką arba nepaprastąją padėtį; skirti ambasadorius; suteikti amnestiją; skirti apdovanojimus; tvirtinti ministerijų vadovus; ir kita.

Buvę prezidentai 

Per visą Pietų Korėjos istoriją yra buvę 19 prezidento kadencijų, kurias užėmė 12 skirtingų asmenų.

Kita informacija 
 Pietų Korėjos politinė sistema
 Pietų Korėjos ministras pirmininkas

Pietų Korėjos politinė sistema
Mančiušėnų piliakalnis

Mančiušėnų piliakalnis – piliakalnis Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje,  Mančiušėnų kaime, Gelvonų seniūnija. Pasiekiamas keliu Gelvonai – Mančiušėnai, Mančiušėnų pradžioje, už buvusių sandėlių pavažiavus į kairę pietuosna 100 m.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Širvintos dešiniojo kranto slėnio pakraštyje esančios kalvos vakarinėje dalyje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 25x15 m dydžio. Jos rytiniame gale yra 10 m ilgio, 1 m aukščio, 18 m pločio pylimas, kurio 2 m išorinis šlaitas leidžiasi į 17 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 16 m aukščio.

Piliakalnis apardytas žvyrduobės, arimų, per jį einančios elektros linijos. Piliakalnyje rastas akmeninis kirvelis. Piliakalnyje augę lapuočiai smarkiai išretinti, pietinis šlaitas dirvonuoja.

Į pietvakarius nuo piliakalnio, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos keramikos.

Tyrimai 
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 15000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 729000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.183
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 50-51.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Mančiušėnai

Piliakalniai Širvintų rajone
Pasodninkų piliakalnis

Pasodninkų piliakalnis, Batarėja – piliakalnis Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, Pasodninkų kaime, Gelvonų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Juodonys – Mikalajūnai, pravažiavus Pasodninkus, už daubos pasukus į kairę vakarų kryptimi žvyruotu keliu, vedančiu kiek atgal beveik iki sodybos, pavažiavus 400 m – yra 100 m į kairę rytuose nuo jos.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje tarp Širvintos dešiniojo kranto ir bevardžio upelio slėnio. Aikštelė trikampė, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 10 m ilgio, 12 m pločio vakarų gale. Ji iš visų pusių buvo apjuosta pylimu, aukščiausiu vakarų pusėje (3,5 m aukščio, 18 m pločio). Šiaurinėje bei rytinėje aikštelės pusėse pylimas yra 0,3 m aukščio, 5 m pločio. Vakarų  pylimo išorinis 3,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 9 m pločio, 0,8 m gylio griovį. Šlaitai statūs, iki 30 m aukščio.

Piliakalnis apaugęs praretintais lapuočiais medžiais.

Tyrimai 
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 18800 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 902000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

  Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.183
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 52-53.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Pasodninkai

Piliakalniai Širvintų rajone
Rudesos koplyčia

Rudesos koplyčia - koplyčia Rudesoje, tarp Baltųjų Lakajų ir Rudesėlio ežerų. 1726 m. paminėta. 1812 m. karo metu koplyčia nukentėjo, o 1820 m. suremontuota, viduje įrengti nauji altoriai. Arčiausiai stovinti šventovė - Inturkės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia, už 6 km.

Šaltiniai 
 

Molėtų rajono koplyčios
Raudonkos piliakalnis

Raudonkos piliakalnis, Batarėja, Batareika, Mikalajūnai – piliakalnis Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, Raudonkos kaime, Gelvonų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Liukonys – Gelvonai, iškart už Savingės (Kabarkšta) pasukus į kairę vakaruosna pakrante pro sodybą, pavažiavus 450 m, laukuose laikantis labiau kairės.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Kabarkštos dešiniajame krante. Aikštelė buvo pailga šiaurės – pietų kryptimi, apie 30 m ilgio, 8 m pločio šiauriniame krašte. Ji nugriuvusi, likęs tik piliakalnio kalvos pagrindas. Jos šiauriniame krašte supiltas 10 m ilgio, 12 m pločio pylimas, kuris dabar nuo aikštelės liekanų yra 3 m aukščio. Išorinis pylimo šlaitas yra 1,5 m aukščio. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.

Piliakalnis iš visų pusių smarkiai nuplautas Kabarkštos (šlaitai eroduoja ir dabar), likusi tik apardyto pylimo dalis. Jis apaugęs smarkiai praretintais lapuočiais medžiais.

Tyrimai 
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  2003 m. Manvydas Vitkūnas piliakalnio aikštelės liekanose ištyrė 11 m² dydžio plotą, rado lipdytos ir žiestos keramikos šukių. 

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 7200 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 500000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.183
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 52-53.
 Manvydas Vitkūnas. Archeologiniai žvalgymai Širvintų rajono Gelvonų ir Čiobiškio seniūnijose. Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2002 metais, Vilnius, 2005, p. 298–301.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Raudonka

Piliakalniai Širvintų rajone
Totoriškio piliakalnis

Totoriškio piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24564) Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Totoriškio, Gelvonų seniūnija. Pasiekiamas iš plento Gelvonai – Pabaiskas priešais Žirnajų ežerą pasukus į dešinę pietryčiuosna Bagaslaviškio link, už 500 m pavažiavus į kairę šiaurės rytų kryptimi keliuku iki čia esančios poilsiavietės – yra dešiniau į rytus nuo jos, kitapus upelio.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Gelvės dešiniajame krante, ties jos įtekėjimu į Žirnajų ežerą. Aikštelė orientuota vakarų – rytų kryptimi, 5 m ilgio, 12 m pločio. Jos rytiniame krašte supiltas 5 m aukščio, 18 m pločio pylimas išoriniu 6,5 m aukščio šlaitu. Šlaitai statūs, 8-12 m aukščio.

Piliakalnis apaugęs smarkiai praretintais lapuočiais.

Į šiaurės rytus – pietryčius nuo piliakalnio, 4 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios ir grublėtos keramikos.

Tyrimai 
1921 m. ir 1936 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1970 m. – Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 57 000 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 5 400 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 166 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.184
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.62 
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 54-55.
 Petras Tarasenka. Ieškojimai Neries ir Šventosios santeklyje // Mūsų senovė. Tilžė. 1922. T. I. Kn. 4–5, p. 576-577.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Totoriškis

Piliakalniai Širvintų rajone
Daubariškių piliakalnis

Daubariškių piliakalnis – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3561; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A692P) Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, Želvos seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Želva – Balninkai Kazliškėse pasukus į dešinę rytuosna link Daugudžių, čia ties buvusiomis fermomis - į dešinę pietryčių kryptimi, už sodybos lauko keliuku vėl pasukus į dešinę rytų kryptimi į mišką, miško keliukais iškart pasukus į dešinę pietuosna, po to vėl į dešinę pietvakarių kryptimi, į kairę pietų kryptimi iki Siesarties slėnio pradžios - iš viso 2,3 km, yra 50 m į kairę, miške, sunkiai randamas.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Siesarties dešiniajame krante. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 30x20 m dydžio, kiek iškiliu viduriu. Aikštelės šiauriniame gale supiltas 20 m ilgio, 0,4 m aukščio, 12 m pločio pylimas 1,5 m aukščio išore. Šlaitai statūs, 10-11 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, apaugęs pušimis su lazdynų pomiškiu.

Tyrimai 
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 6300 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 10000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.196
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 180-181.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Daubariškiai

Piliakalniai Ukmergės rajone
Saliečių piliakalnis

Saliečių piliakalnis – buvęs piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 2992; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. LA44) Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, Saliečių kaime, Deltuvos seniūnija, Plačiavos durpyno pietvakariniame pakraštyje.

Piliakalnis 
Piliakalnis buvo įrengtas atskiroje kalvoje Plačiavos pelkių vakariniame pakraštyje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 70x40 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 5-6 m aukščio. Piliakalnyje rastas akmeninis kirvis su skyle kotui, lipdytos keramikos.

1963 m. žiemą piliakalnis nukastas karjero. Išliko tik šlaitų iki 5 m aukščio apatinės dalys, aukščiausios pietryčių pusėje. Piliakalnio vietoje yra 6 m gylio krūmais apaugusi ir vandeniu dalinai užlieta karjero duobė.

Tyrimai 
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  2000 m. Bronius Dakanis šlaitų liekanose ištyrė 59 m² plotą, kultūrinio sluoksnio nerado. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Bronius Dakanis, Renaldas Augustinavičius, Zenonas Baubonis. 2002. Spėjamų piliakalnių Plačiavos durpyne tyrinėjimai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2000 metais. Vilnius, p. 27–28.
 Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 109.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Saliečiai

Piliakalniai Ukmergės rajone
Lokinės piliakalnis

Lokinės piliakalnis su gyvenviete, Kritkalnis, Krytkalnis – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 27132) Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, į pietryčius nuo Lokinės, Siesikų seniūnija. Pasiekiamas plentu Siesikai – Užulėnis, prieš Lokinę nuo kelio paėjus į dešinę rytuosna link už miško esančios sodybos 500 m, miško vakariniame krašte kertant kanalą – yra 200 m į rytus už jos.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, iš pietų, šiaurės ir rytų supamoje pelkių. Kalvą labai suardė karjerai ir arimai, todėl dabar sunku nustatyti pirminę piliakalnio išvaizdą. Atrodo, kad aikštelė buvo orientuota šiaurės – pietų kryptimi, apie 50x30 m dydžio. Dabar jos pietiniame pakraštyje išliko tik 6x7 m dydžio, iki 4 m aukščio piliakalnio aikštelės dalis. Šlaitai lėkšti, 8 m aukščio.

Piliakalnis dirvonuoja, vietomis pradeda augti krūmai.

Tyrimai 
Apie 1922 m. apylinkes žvalgė Petras Tarasenka, Kritkalnio (Lukinės) piliakalniu nelaikė.  1998 m. R. Jarockis aikštelės liekanose ištyrė 4 m² dydžio šurfą, rado iki 40 cm storio kultūrinį sluoksnį su brūkšniuota ir lygia keramika, titnago skelte. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. 

Pietinėje ir vakarinėje papėdėse, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1998 m., kurioje rastas iki 40 cm storio kultūrinis sluoksnis su brūkšniuotos, lygios ir grublėtos keramikos, geležies gargažėmis, molio tinku. 

Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 41700 m². 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Nuotraukos

Šaltiniai 

 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas.
 Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas. 1928. P. 175 (Lukinė).
 Romas Jarockis. Lokinės senovės gyvenvietės tyrinėjimai 1998 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais. V., 2000. P.94-95.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Lokinė

Piliakalniai Ukmergės rajone
Paželvių piliakalnis

Paželvių piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24168) Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, Paželvių kaime, Želvos seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Želva – Balninkai pakalnėje pasukus į dešinę rytuosna lauko keliuku ir pavažiavus 1,2 km – yra 150 m į rytus už sodybos, į kurią ateina kelias.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Želvos kairiajame krante. Aikštelė trapecinė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 55 m ilgio, 20 m pločio rytiniame gale bei 10 m pločio vakariniame, 1,5 m žemesniu vakariniu galu. Vakariniame ir pietiniame aikštelės pakraščiuose buvęs 10 m pločio griovys ir už jo supiltas 4 m pločio pylimas, kurių vietoje vakarų pusėje dabar likusi terasa. Šiaurinis ir rytinis piliakalnio šlaitai statūs, 20 m aukščio, pietinis ir vakarinis nuolaidesni, 3-4 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, šiaurės rytų šlaitas nuslinkęs į Želvą. Piliakalnis dirvonuoja, šiaurinis šlaitas apaugęs medžiais.

Pietų – pietvakarių papėdėje, 0,4 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai 
1936 m. liepos 17 d. piliakalnį žvalgė ir tyrinėjo Petras Tarasenka. Jis aikštelės vakariniame gale ištyrė 16 m² dydžio plotą, aptiko iki 60 cm storio kultūrinį sluoksnį su žalvariniu apkalu, brūkšniuota keramika, gyvulių kaulais. 1963 m. rastas molinis Djakovo tipo svorelis. 1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Kauno Vytauto Didžiojo karo muziejus ir Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio p.m.e antra pusė - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 14000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1385100 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 196.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC archyvas. F.1. Ap.1 B. 84 (buv. B. 66). P.122-125.
 Pamirštas Paželvių piliakalnis // Lietuvos aidas. 1933 spalio 23. P.5.
 A. Brundza. Tyrinėjami piliakalniai // Lietuvos aidas. 1936 liepos 19. Nr.327. P.4.
 Vytautas Daugudis. Nauji Paželvių piliakalnio radiniai // Švyturys. 1963. Nr.21. P.28.
 Vytautas Daugudis. Iš Želvos apylinkių praeities // Želvelė (Želvos katalikų parapijos leidinys). 1992. Nr.8. P.3 ir Nr.9. P.3.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 186-87.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Paželviai

Piliakalniai Ukmergės rajone
Emad Moteab

Emadas Moteabas (عماد متعب; g. 1983 m. vasario 20 d.) – Egipto futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje. Egipto nacionalinės rinktinės ir Belgijos R. Standard de Liège klubo žaidėjas.

Nuo ­16 metų pradėjo lankyti Al Ahly jaunimo komandą, o netrukus tapo ir profesionalios komandos nariu. Jau debiutinėse savo varžybose įmušė įvartį. Kartu su Mohamedu Abutrika ir Mohamedu Barakatu (arba Flavio) sudaro klubo puolimo smaigalį. Su komanda laimėjo daug apdovanojimų.

Emadas Moteabas su Egipto futbolo rinktine dalyvavo 2006, 2008 ir 2010 m. Afrikos Tautų taurėse, tris kartus tapo žemyno čempionu.

Laimėjimai 
 Egipto futbolo lyga (2005, 2006, 2007, 2008 m.)
 Egipto futbolo taurė (2006, 2007 m.)
 Egipto supertaurė (2005, 2006, 2007, 2008 m.)
 CAF Čempionų lyga (2005, 2006 m.)
 CAF Supertaurė (2006, 2007 m.)
 Saudo Arabijos futbolo čempionatas (2009 m.)
 Afrikos Tautų taurė (2006, 2008, 2010 m.)
 Rezultatyviausias Egipto lygos žaidėjas (2005 m.)

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 

Moteab
Egipto olimpiečiai
Sližių piliakalnis

Sližių piliakalnis, Papiliakalnis – piliakalnis Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, Sližių kaime, Veprių seniūnijoje. Pasiekiamas keliu Kultuvėnai (Samantonys) – Šmulkštai, Sližių kaimo pietiniame gale, prieš didesnį kelio posūkį į kairę pietryčiuosna pasukus lauko keliuku į dešinę vakarų kryptimi, pavažiavus iki pirmos sodybos dešinėje 430 m – yra už jos į šiaurės vakarus, lauko krašte.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Širvintos dešiniajame krante. Aikštelė trikampė, orientuota šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 19 m ilgio, 20 m pločio pietryčių krašte. Čia supiltas 35 m ilgio, 1 m aukščio, 12 m pločio pylimas (jo vidinėje pusėje yra daug molio tinko) 2,5 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, iki 31 m aukščio.

Pylimas ir aikštelė apardyti bulviarūsių, aikštelės pietvakarių dalis nugriuvusi į Širvintą. Piliakalnis apaugęs smarkiai praretintais lapuočiais.

Tyrimai 
1921 m. ir 1936 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1970 m. – Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio antrąja puse - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 15000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 195.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC archyvas. F.1. Ap.1. B. 47 (buv. 68). P.263-273.
 Petras Tarasenka. Ieškojimai Neries ir Šventosios santeklyje // Mūsų senovė. Tilžė, 1922. P.577-579.
 Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 235.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 190-191.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Sližiai

Piliakalniai Ukmergės rajone
Sukinių piliakalnis

Sukinių piliakalnis su gyvenviete, Pilaitė – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Sukinių, Pabaisko seniūnija. Pasiekiamas keliu Paupliai – Knyzlaukis, nusileidus į Šventosios slėnį, pervažiavus Žuvintę pasukus į dešinę pietuosna ir paėjus 500 m per užželiančius laukus bei miškelį (jame yra upelio griova) – yra kairėje rytuose nuo sodybos griuvėsių, Žuvintės dešiniajame krante.

2014 m. buvo tvarkoma piliakalnio aplinka: įrengiama sustojimo aikštelė, rodyklės.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Šventosios kairiojo kranto aukštutinės terasos kampe, Žuvintės dešiniajame krante. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 37x30 m dydžio. Joje rasta žiestos keramikos, akmenų grindinių. Aikštelės rytiniame krašte supiltas 3 m aukščio, 17 m pločio pylimas (supiltas per 2 kartus), kurio išorinis 5,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 17 m pločio, 1 m gylio griovį. Vakariniame šlaite, 8 m žemiau aikštelės yra 10 m pločio trikampė terasa. Šlaitai statūs, 30 m aukščio, viršutinėje 8 m aukščio dalyje statinti.

Piliakalnis apardytas arimų, pylimas iškasinėtas duobėmis, jos užpiltos 1999 m. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais.

Šiaurinėje papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai 
1921 m. ir 1936 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1970 m. – Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 34 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Literatūra 
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 195.
 Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998–1999 metais, leidimo metai 2000, p. 98-99.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap. 1. B.47 (buv. B.68). P.274-284.
 Pabaiskas / Sakalas // Šaltinis (Seinai). 1910. Nr. 40. P.638.
 Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II. V., 1998. P.113.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 192–193.
 Petras Tarasenka. Ieškojimai Neries ir Šventosios santeklyje // Mūsų senovė. Tilžė. 1922. T. I. Kn. 4–5, p. 588.
 Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 239.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Sukiniai
 Krateris.eu - Sukinių piliakalnis 

Piliakalniai Ukmergės rajone
Šinkūnų piliakalnis

Šinkūnų piliakalnis – buvęs piliakalnis (naujai išaiškinamųjų sąraše Nr. 2590; unikalus objekto MC kodas 12758; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. IP2590) ir gyvenvietė Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, Šinkūnų kaime, Siesikų seniūnija.

Piliakalnis 
Piliakalnis buvo įrengtas atskiroje kalvoje, iš visų pusių juosiamoje pelkės. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 77x70 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 4-5,5 m aukščio.

Piliakalnis buvo ariamas, aikštelės šiaurės rytų dalyje buvo XVII a. – XVIII a. senkapis. 1972 m. piliakalnis apardytas žvyro karjero, kurio kasimas atnaujintas 1979 m. ir iki 1988 m. nukastas beveik visas piliakalnis. Liko tik jo šlaitai ir viršutiniu žemės sluoksniu užstumti ar priešingai – nustumti aikštelės pakraščiai – rytiniame krašte vietomis iki 10 m pločio. Dabar piliakalnio vietoje yra kraterį primenanti krūmais apauganti karjero vieta.

Tyrimai 
1973 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  1979 m. Elena Grigalavičienė karjero ardomo ir 1990–1992, 1998, 2002–2004 m. Romas Jarockis jau suardyto piliakalnio liekanose ištyrė bendrą 747,1 m² plotą.

Iki 1 m storio kultūriniame sluoksnyje rastas medinis šulinys, geležinis peilis-pjautuvėlis, ietigalio plunksnos dalis, smeigtukas, yla, tošinis indas, žalvarinė pasaginė segė, įvija, moliniai verpstukai, akmeninės trinamosios girnos, galąstuvas, kirvio dalis, titnaginės skeltės, brūkšniuotos, lygios ir grublėtos, gludintos, žiestos keramikos.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašas
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 194–195.
 Romas Jarockis. Šinkūnų piliakalnio liekanų tyrinėjimai 1990–1991 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1990 ir 1991 metais. Vilnius. 1992. T. I, p. 49–51.
 Romas Jarockis. Šinkūnų piliakalnio (IP259/A) liekanų, Ukmergės r., 2006 m. archeologinių tyrinėjimų ataskaita. Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka.
 Romas Jarockis. Šinkūnų piliakalnio 1992 m. tyrinėjimai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1992 ir 1993 metais. Vilnius, 1994. p. 45–46.
 Romas Jarockis. Šinkūnų piliakalnio tyrinėjimai 1998 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1998 ir 1999 metais. Vilnius, 2000. p. 93–94.
 Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 123.
 Adolfas Tautavičius. Kiti 1978 ir 1979 metais tyrinėti paminklai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1978 ir 1979 metais. Vilnius, 1980. p. 133–137.
 Gintautas Zabiela. Rytų Lietuvos archeologijos paminklų žvalgymas // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1988 ir 1989 metais. Vilnius, 1990. p. 206.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Šinkūnai

Piliakalniai Ukmergės rajone
Mohamed Nagy

Mohamedas Nagy (dar vadinamas Geddo, g. 1983 m. spalio 30 d.) – Egipto futbolininkas, žaidžiantis puolėjo arba atakuojančio saugo pozicijoje. Rungtyniauja Kairo klube Al-Ahly.

Futbolininko karjerą pradėjo 2005 m. Nuo pat to laiko rungtyniauja Al-Ittihad klube.

Į Egipto rinktinę pakviestas 2009 m., debiutavo varžybose prieš Malavį. Kitose varžybose prieš Malį įmušė įvartį. Nepaisant menkos patirties Egipto rinktinėje Mohamedas Nagy pakviestas į 2010 m. Afrikos Tautų taurę, apie tai sužinojo tik internete. Čempionate jis įmušė net 5 įvarčius (įskaitant ir pergalingą finalo įvartį), visus – pasirodęs po keitimų. Geddo tapo rezultatyviausiu čempionato žaidėju.

Laimėjimai 
 Afrikos Tautų taurė (2010 m.)

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Nagy
Vaitkuškio piliakalnis

Vaitkuškio piliakalnis su gyvenviete, Lapiakalnis – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24161) Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, tarp Pašilės ir Vaitkuškio, Pivonijos seniūnija. Pasiekiamas Ukmergės pietinėje dalyje esančioje Pašilėje, iš Pašilės gatvės pavažiavus į kairę pietryčiuosna Šaltinių gatve 250 m iki gyvenvietės pakraštyje esančio miško – yra 50 m į pietryčius, priekyje, apaugęs.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Šventosios aukštutinės terasos krašte. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 46x23 m dydžio. Jos rytiniame gale supiltas 0,2 m aukščio, 8 m pločio pylimas. Rytinėje, šiaurinėje ir pietvakarinėje pusėse, 5 m žemiau aikštelės yra 6-9 m pločio terasa 2 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai vidutinio statumo, iki 30 m aukščio, rytinėje pusėje 5 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs lapuočiais medžiais ir krūmais.

Šiaurės – šiaurės vakarų papėdėje, šiaurės vakarų kryptimi žemėjančiame nuolaidžiame šlaite, 3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rastas molinis verpstukas, lygios keramikos.

Tyrimai 
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. antrąja puse - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 5,57 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 200 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 195.
 Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II. V., 1998. P.134.
 Vytautas Daugudis. Anykščių, Širvintų, Ukmergės ir Utenos rajonų archeologinių paminklų žvalgymo 1970.09.30-1970.10.18 ataskaita. Kultūros paveldo centro aptarnavimo skyriaus fondų poskyris, f. 27, ap. 1, b. 22, p. 38.
 Kultūros paminklų enciklopedija, Rytų Lietuva. Vilnius, 1998, t. 2, p. 134.
 Kultūros vertybės pagrindinis dosjė: A1197K, Vaitkuškio piliakalnis su gyvenviete. Vilnius, 2000. Kultūros pavaldo centro Duomenų skyriaus vietų poskyris.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 200.
 Lietuvos TSR archeologijos atlasas. Vilnius, 1975, t. 2, p. 174.
 Vilimas Radzevičius. Archeologinio paminklo pasas, 1959. Kultūros paveldo centro duomenų skyriaus vietų poskyris.
 Adolfas Tautavičius. 1970 metų žvalgomosios archeologinės ekspedicijos Molėtų, Širvintų, Ukmergės, Anykščių, Utenos rajonuose ataskaita. Kultūros paveldo centro aptarnavimo skyriaus fondų poskyris, f. 7, ap. 1, b. 140, p. 119-120.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Vaitkuškis

Piliakalniai Ukmergės rajone
Zujų piliakalnis

Zujų piliakalnis, Šanto kalnelis – piliakalnis Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, Zujų kaime, Vidiškių seniūnija. Pasiekiamas iš plento Ukmergė – Utena priešais Mūšią pasukus žvyrkeliu į dešinę pietryčiuosna Zujų link, už 200 m pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi ir pavažiavus 300 m lauko keliuku palei elektros liniją, kuri kerta piliakalnį.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Mūšios ir Šventosios dešiniuosiuose krantuose, jų santakoje esančiame kranto kyšulyje. Aikštelė trapecinė, orientuota šiaurės – pietų kryptimi, 25 m ilgio, 40 m pločio pietiniame, 20 m šiauriniame gale. Aikštelė galuose įtvirtinta puslankio formos pylimais ir grioviais. Pietinėje aikštelės pusėje iškastas 40 m ilgio, 9 m pločio, 2 m gylio griovys 5 m pločio dugnu, už kurio supiltas 45 m ilgio, 3 m aukščio, 15 m pločio pylimas. Jo išorinis pietinis šlaitas leidžiasi į 30 m pločio, 2 m gylio daubą, kurios rytinis ir vakarinis galai virsta griovomis. Šiauriniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės, iškastas 12 m ilgio, 3 m pločio, 0,3 m gylio griovys, už kurio supiltas 12 m ilgio, 0,8 m aukščio, 6 m pločio pylimas. Jo išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į antrą 12 m ilgio, 3 m pločio, 0,3 m gylio griovį, už kurio kyla antras 10 m ilgio, 0,8 m aukščio, 7 m pločio pylimas. Pastarojo išorinis 1,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 40 m ilgio piliakalniui nepanaudotą kyšulio dalį lygiu paviršiumi - terasą. Šlaitai statūs, 6-12 m aukščio.

Piliakalnį apardė arimai bei apkasai, šiaurinių pylimų ir griovių vakarinę dalį nuplovė Mūšia. Piliakalnis sužalotas 2000 m. tiesiant elektros liniją: nustumta 8-10 m pločio aikštelės šiaurinė dalis su visais pylimais, aikštelės vakarinėje dalyje pastatytas stulpas su atrama. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais.

1 km į pietus yra I tūkstantmečio vidurio pilkapynas, 350 m į pietvakarius Mūšios pakrantė vadinama alka.

Tyrimai 
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 19600 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 228600 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p. 196.
 Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II. V., 1998. P.136.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 200-201.
 Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 260 (Nr. 104).

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Zujai

Piliakalniai Ukmergės rajone
Chinedu Obasi

Činedu Obasis (Chinedu Obasi; 1986 m. birželio 1 d.) – Nigerijos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Yra Vokietijos klubo FC Schalke 04 žaidėjas, taip pat kviečiamas ir į Nigerijos rinktinę.

Treniruotis pradėjo vietiniame Enugu jaunimo klube, o profesionalią karjerą 2005 m. pradėjo Norvegijos klube FC Lyn Oslo, kur žaidė su savo tautiečiu Mikel John Obi. 2007 m. ruošėsi persikelti į Maskvos Lokomotiv, bet dėl vidinių klubo problemų susitarimas atšauktas. Tuomet Obasi persikėlė į Vokietiją.

Chinedu Obasi su Nigerijos jaunimo rinktine žaidė 2005 m. pasaulio čempionate, buvo rezultatyvus. Nuo 2005 m. rungtyniauja nacionalinėje rinktinėje, dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje, kur įmušė įvartį į Egipto rinktinės vartus.

Laimėjimai 

 Afrikos Tautų taurė (bronza – 2010 m.)

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Obasi
Carlos Fumo Gonçalves

Karlušas Fumo Gonsalvesas (Carlos Fumo Gonçalves; 1979 m. rugsėjo 22 d.) – Mozambiko futbolininkas, rungtyniaujantis kairiojo atakuojančio saugo pozicijoje. Žaidžia Kipro klube Olympiakos Nicosia.

Nors pačioje karjeros pradžioje Fumo priklausė Lisabonos „Sporting“ klubui, bet jame nežaidė ir buvo skolinamas antros ar trečios Portugalijos lygos komandoms. Vėliau kas sezoną keitė įvairias ne pirmo pajėgumo Portugalijos komandas. Nuo 2008 m. persikėlė į Kiprą, tačiau ir ten ilgai neužsilaiko tame pačiame klube.

Fumo yra Mozambiko nacionalinės rinktinės žaidėjas. Su komanda dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje, kur įmušė įvartį į Benino rinktinės vartus.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Fumo
Dario Khan

Darijo Chanas (Dario Ivan Khan; g. 1984 m. sausio 24 d.) – Mozambiko futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje. Kataro klubo Al-Kharitiyath žaidėjas.

Karjerą pradėjo viename Mozambiko lygos lyderių Clube Ferroviário de Maputo. Vėliau žaidė įvairių arabų šalių (Sudano, Egipto, Kataro) klubuose.

Darijo Chanas yra Mozambiko nacionalinės rinktinės narys. Su ja dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje, kur įsimušė net du įvarčius į savo vartus: varžybose su Beninu ir su Egiptu.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Laimėjimai 
 Sudano futbolo lyga (2004, 2005, 2006, 2007 m.)
 Sudano taurė (2004 m.)

Šaltiniai 

Khan
Almiro Lobo

Danielis Almiras Lobas (arba Miró, g. 1982 m. balandžio 30 d.) – Mozambiko futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje. PAR klubo Platinum Stars žaidėjas.

Karjerą pradėjo Mozambiko klube Clube de Desportos Maxaquene, su kuriuo laimėjo šalies čempionatą. Vėliau rungtyniavo Vengrijoje, bet nuo 2006 m. žaidžia PAR.

Miró yra Mozambiko nacionalinės rinktinės narys. Su ja dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje, kur įmušė įvartį į Benino rinktinės vartus.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Lobo
Ubiškiai

Ubiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje.

Istorija 

2009 m. vasarį-spalį kaimas buvo seniūnaitijos centras, bet paskui priskirtas Parovėjos seniūnaitijai.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Juozas Tatoris (1905–1977), agronomas, LŽŪA rektorius

Šaltiniai 

Biržų rajono savivaldybės gyvenvietės