joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rubinaitis

Rubinaitis – žurnalas apie vaikų literatūrą ir knygas, einantis nuo 1994 m. Vilniuje, Gedimino pr. 51.

Istorija 
Leidžia Tarptautinės vaikų ir jaunimo literatūros asociacijos Lietuvos skyrius. 1995–1999 metais „Rubinaitis“ buvo leidžiamas dukart per metus, nuo 2000 m. leidžiamas keturis kartus per metus, nuo 2007 m. – spalvotas. Tiražas 1994 m. – 3000 egz., nuo 1997 m. – 1000 egz. 

Skiriamas mokytojams, bibliotekininkams, vaikų literatūros tyrinėtojams, leidėjams ir tėvams, studentams, publikuojami vaikų literatūros teorijos, istorijos ir kritikos straipsniai, supažindinama su lietuvių ir užsienio rašytojų, dailininkų iliustruotojų kūryba, recenzuojamos naujausios knygos, spausdinami pokalbiai su žymiais literatūros ir meno žmonėmis, pateikiama daug informacinės ir bibliografinės medžiagos.

Vyriausieji redaktoriai 
 Jolanta Zabarauskienė – 1994 m.
 Kęstutis Urba – nuo 1995 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 „Rubinaitis“
 „Rubinaičio“ archyvas 

Lietuvos vaikų spauda
Lietuvos žurnalai
Vilniaus spauda
Baltic Dry indeksas

„Baltic Dry“ indeksas () – vienas labiausių vertinamų ekonominę vertę nusakančių indeksų, kuris parodo sausakrūvių laivų pervežimo frachtus tam tikrais apibrėžtais maršrutais (neapsiribojantis vien Baltijos jūra). Indekso reikšmės pokytis taip pat gerai parodo tarptautinės prekybos metalų rūdomis ir anglimi padėtį.

Ekonominiai rodikliai
Kriminalinė policija

Kriminalinė policija (nuo criminalis;  'nusikaltimas') - policijos rūšis.

Lietuva

Paskirtis – apsaugoti visuomenės interesus nuo nusikalstamo poveikio, užkardant, atskleidžiant ir tiriant nusikalstamas veikas.

Lietuvos kriminalinės policijos biuro viršininkas Rolandas Kiškis .

Vokietija 

Vokietijoje kriminalinė policija (, šnek. „Kripo“) priešingai nei apsaugos policija Schutzpolizei - užsiima tik baudžiamųjų veikų tyrimu ir jų prevencija.

Vadovauja Bundeskriminalamt (federaliniu lygiu). Žemėse - Landeskriminalamt.

Nuorodos 

Lietuvos kriminalinės policijos biuras
Radzechovai

Radzechovai () – kaimas pietų Lenkijoje, Silezijos vaivadijoje, Žyveco paviete. Jis yra maždaug 8 km į pietvakarius nuo Žyveco ir 68 km į pietus nuo Katovicų.

Lenkijos gyvenvietės
Manta

Manta – miestas vakarų Ekvadore, Manabi provincijoje, Ramiojo vandenyno pakrantėje. Didžiausias Manabi provincijos miestas. Vienas pagrindinių šalies jūrų uostų (eksportuojama kava, kakava, žuvis, bananai, daržovės ir kt.). Yra Eloj Alfaro karinis ir tarptautinis civilinis oro uostas.

Manta yra svarbiausias žvejybinis uostas šalyje. Mieste gaminami tuno konservai, kurie eksportuojami į JAV ir Europą. Taip pat gaminamas augalinis aliejus, cheminiai valikliai. Priemiestyje Montekristyje gaminamos skrybėlės panamos. Taip pat auga turizmo sektorius – turistai ilsisi Ramiojo vandenyno pakrantės paplūdimiuose, kurortuose. Populiarus banglenčių sportas, povandeninis nardymas ir kitos vandens pramogos.

Veikia keletas universitetų: Laica Eloy Alfaro, Universidad del Pacifico ir kt.

Istorija 
Miestas žinomas nuo prieškolumbinių laikų, čia buvo Mantenjo kultūros centras. Vėliau teritoriją užvaldė inkai. Ispanai Mantą oficialiai įkūrė 1563 m.

Šaltiniai 

Ekvadoro miestai
Sokodė

Sokodė − Togo miestas, įsikūręs Centriniame regione; 339 km į šiaurę nuo Lomės. Antrasis pagal dydį (po Lomės) Togo miestas. Jis išsidėstęs šalia Lomės − Uagadugaus (Burkina Fasas) plento.

Istorija 
Nuo XVII a. tai buvo vienas svarbiausių regiono prekybinių miestų, kontroliuojamas vietos etninės grupės, musulmonų temų. Per jį ėjo keletas prekybinių kelių, jungusių eve teritorijas pietuose ir gurmančių valstybes šiaurėje. XIX a. Sokodėje įkurta Kotokoli (Čaudžo) gentinė karalystė, valdoma vadų uro eso. Jų dinastija išlikusi iki mūsų dienų, ir vadai reziduoja Sokodėje.

Sportas 
 AC Semassi FC (futbolas klubas); daugkartiniai šalies čempionai.
 Sokodės savivaldybės stadionas (); talpina 10 tūkst. žiūrovų.

Šaltiniai 

Togo miestai
Šiaudinė (Kaunas)

Šiaudinė (arba Solomenka, Salomenka, Salamenka) – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, prie Raudondvario pakalnėje. Čia yra rezistentų kapinaitės (įsteigtos 1989 m.), pastatytas paminklinis ansamblis.

Etimologija 

Gyvenvietė pavadinta Šiaudine, kadangi senovėje namai čia buvo dengti šiaudais (Solomenka nuo  – „šiaudai“). XIX a. tarpukariu aptinkamas pavadinimas Stašelis.

Istorija 

XIX–XX a. Šiaudinėje buvo Raudondvario valsčiaus centras, gyvenvietė buvo žymima didesnė nei Raudondvaris. 1966 m. sausio 26 d. Šiaudinė prijungta prie Raudondvario.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Raudondvaris
Londono Taueris

Londono Taueris () − istorinė tvirtovė Londono senamiesčio rytinėje dalyje, Temzės kairiajame krante. Šiuo metu − muziejus.

Anglijos istorijoje Taueris ypatingai svarbus. Čia saugomos karališkosios šeimos brangenybės, gausi įvairių laikų ginkluotės kolekcija, atkurtas viduramžių karalių kambarių interjeras. Iki XVII a. Londono Taueris buvo viena karaliaus rezidencijų. Čia taip pat buvo kalėjimas (iki 1820 m.). Taueryje įvykdyta mirties bausmė daugybei Anglijos valstybės veikėjų − karaliams Henrikui VI ir Eduardui V su broliu Ričardu, Henriko VIII žmonoms Anai Bolein (Ane Boleyn) ir Katerinai Hovard (Catherine Howard), Škotijos karalienei Marijai Stiuart, humanistui Tomui Morui (Tom Moor).

Seniausioji Tauerio dalis − stačiakampio plano romaninio stiliaus Baltasis bokštas su šv. Jono koplyčia.

Nuorodos 

 Londono Taueris (anglų k.)

Anglijos pilys
Londono muziejai
Istorijos muziejai
Skautų aidas

Skautų aidas – Lietuvos skautų žurnalas, einantis nuo 1923 m. kovo 15 d.

Istorija

1923–1940 m. 
Pakeitė žurnalą „Skautas“, ėjusį 1922–1923 m. 1923 m. kovo 15 d. – 1924 m. spalio mėn. mėnesinis skautų literatūros laikraštis leistas Šiauliuose, Turgaus g. 12, vėliau redakcija įsikūrė Šiaulių gimnazijoje. Pirmasis numeris spausdintas Biržų spaustuvėje, kitus spausdino „Titnago“ spaustuvė Bažnyčios g. 1.

Nuo 1924 m. lapkričio mėn. Nr. 9 (17) iki 1940 m. birželio 12 d. mėnesinis skautų laikraštis leistas Kaune, Daugirdo g. 2-3, vėliau Kęstučio g. 63-1, Laisvės al. 20, Nepriklausomybės aikštė 4. Iš pradžių nereguliariai leido Lietuvos skautų asociacija, nuo 1931 m. kas dvi savaites – Lietuvos skautų sąjunga. Spausdino „Vilniaus spaustuvė“. Leido priedus: 1932–1935 m. – žurnalo „Skautų vadas“, 1934–1935 m. – žurnalą „Skautų aidas mūsų mažiesiems“, 1936–1940 m. – žurnalą „Skautybė“.

Užsienyje 
Lietuvių skautų sąjungos organas atkurtas Antano Krauso iniciatyva 1946 m. Detmolde, Vokietijoje, iš viso išėjo 31 numeris. 1950 m. perkeltas į Kanadą, nuo 1970 m. leidžiamas Čikagoje. Išeina kas mėnesį.

Lietuvoje 
Žurnalas visiems Lietuvos skautams ir būsimiems skautams Lietuvos atkurtas 1990 m.; buvo leidžiamas Klaipėdoje kaip Lietuvos skautų sąjungos mėnraštis jaunimui. 1992–1993 m. nebuvo leidžiamas. Nuo 1994 m. ėjo Vilniuje 4 kartus per metus. Steigėja ir leidėja UAB „Karma“, Lietuvos skautijos pirmija. Tiražas 1990 m. – 19 000 egz., 1995 m. – 2000 egz.

Redaktoriai 
 J. Merkis, Ed. Zabarauskas, Albinas Gražiūnas,
 Kazys Laucius – 1937–1938 m.
 Antanas Vytautas Saulaitis – 1938–1940 m.
 Antanas Krausas, Romualdas Giedraitis ir Felicijonas Prekeris – 1946 m.
 Antanas Krausas – 1947–1949 m.
 Pranas Enskaitis – 1950 m.
 Stepas Kairys – 1950 m.
 Česlovas Senkevičius – 1951–1955 m., 1956–1963 m.
 Antanas Vytautas Saulaitis – 1964–1970 m.
 Juozas Toliušis – 1970–1973 m.
 Alė Namikienė – 1974–1975 m.
 Sofija Jelionienė – 1976–1978 m.
 Juozas Toliušis, Vladas Vijeikis, Gintaras Plačas, Sofija Jelionienė, Alė Namikienė, Janina Mikutaitienė – 1979–1981 m. atskirus numerius
 Antanas Vytautas Saulaitis – 1981–1998 m.
 Alė Namikienė – nuo 1999 m. 

Lietuvoje:
 V. Kudarauskas – 1990–1991 m.
 Romualdas Tupčiauskas – 1994–2007 m. 
 Jorė Astrauskaitė – nuo 2007 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 „Skautų aidas“. E-paveldas.lt

Lietuvos skautų spauda
Lietuvos žurnalai
Kanados lietuvių spauda
JAV lietuvių spauda
Vokietijos lietuvių spauda
Tirgu Žiu

Tirgu Žiu – miestas pietvakarių Rumunijoje, prie Žiu upės; apskrities centras. Išvystyta mašinų, medienos, lengvoji pramonė.

Sportas 
 CSL Pandurii Târgu-Jiu (futbolas)

Rumunijos miestai
Ralio reidas

Ralio reidas – autosporto kelių dienų (ar ilgiau) lenktynės, kurios pasižymi ilgomis distancijomis ir bekelės trasomis. Įprastai tokiose lenktynėse lenktynininkams reikia įveikti iki 900 km per vieną dieną. Tokių ralių pavyzdžiais laikomi Dakaro ralis, Šilko kelio ralis ir kiti.

Pirmasis toks ralis istorijoje buvo Côte-Côte ralis, vykęs nuo 1976 m.

Navigacija 
Raliuose lenktynininkai trasoje naudojasi kelių knygomis ir GPS sistemomis.

Transporto priemonės 
Pagrindinės ralio transporto priemonės yra motociklai, automobiliai bei sunkvežimiai. Kiekviena iš šių grupių yra dalinama į kelias klases pagal variklių pajėgumą. Prie motociklų klasės priskiriami ir keturračiai.

Tarp motociklų gamintojų didžiausių laimėjimų turi KTM ir Yamaha gaminiai. Kartais tarp lyderių būna ir BMW modelio motociklų.

Automobilių klasėje nuo 2009 iki 2012 m. Dakaro ralyje konkurencijos beveik neturėjo VW automobiliai, vėliau keturis kartus iš eilės čempionais tapo Mini komandos nariai.

Lyderiai sunkvežimių klasėje dažniausiai būna KamAZ sunkvežimiai.

Automobilių ralis
Vytautas Kriauza

Vytautas Kriauza (g. 1955 m. kovo 16 d. Gelgaudiškio seniūnijoje) – Lietuvos neurochirurgas ir politinis veikėjas.

Biografija 
1973 m. baigė Gelgaudiškio vidurinę mokyklą, 1979 m. Kauno medicinos institutą (KMI), 1980 m. įgijo chirurgo, 1981 m. – neurochirurgo specialybę.

1980–1982 m. Onkologijos MTI Neurochirurgijos skyriaus jaunesnysis mokslo darbuotojas, 1982–1989 m. KMI Centrinių mokslinių tyrimų 1-jos Neurochirurgijos skyriaus jaunesnysis mokslo darbuotojas. 1989–1992 m. ir 1993–1994 m. KAK direktoriaus pavaduotojas chirurgijai.

1992–1993 m. LR sveikatos apsaugos ministro pavaduotojas ir ministras.  1994–1995 m. KAK gydytojas neurochirurgas, 1995–1996 m. operacinės medicinos direktorius, 1997–2000 m. LR sveikatos apsaugos viceministras. 2000–2005 m. Valstybinės visuomenės sveikatos priežiūros tarnybos prie LR SAM direktorius. 2004 m. baigė LTU teisės magistrą. 2005–2012 m. buvo Valstybinės ligonių kasos prie SAM direktoriaus pavaduotojas valdymui ir darbo organizavimui.

Šaltiniai 

|-

Lietuvos sveikatos apsaugos ministrai
Lietuvos sveikatos apsaugos viceministrai
Lietuvos gydytojai
Sumakas

Sumakas (, ) – ugnikalnis Ekvadore, rytinėse Andų pašlaitėse, toli nuo pagridinės grandinės, Napo ir Oreljanos provincijose, į šiaurės rytus nuo Tenos. Įeina į Sumako Napo-Galeraso nacionalinį parką.

Kalnas stūkso negyvenamoje vietovėje, tankiai apaugęs tropinėmis džiunglėmis. Nuo Sumako išteka keletas upių. Yra 300 x 400 m matmenų krateris.

Nuorodos 
 Global Volcanism Program

Ekvadoro ugnikalniai
Studijų aidai

Studijų aidai – Kauno technologijos universiteto savaitraštis, leidžiamas nuo 1950 m. kovo 31 d. Kaune, K. Donelaičio g. 73-109.

Istorija 
Iki 1989 m. balandžio 5 d. vadinosi „Už tarybinį mokslą“.  Pirmaisiais metais ėjo kaip Kauno valstybinio universiteto leidinys, seniausias pokario Lietuvos aukštųjų mokyklų leidinys – Vilniaus universiteto laikraštis „Tarybinis studentas“ pasirodė dviem savaitėmis vėliau. 1951 m. reorganizavus Kauno universitetą ir susikūrus Kauno politechnikos institutui, laikraštis (tuo pačiu pavadinimu) tapo šios aukštosios mokyklos leidiniu (savaitraščiu). Institutui pasivadinus universitetu, nuo 1990 m. lapkričio 8 d. šis leidinys, tik nauju pavadinimu, eina kaip Kauno technologijos universiteto savaitraštis. Spausdintas „Raidės“ spaustuvėje. Tiražas: 1950 m. – 1000 egz., 1981 m. – 3000 egz., 1987 m. – 3500 egz., 1997 m. – 1000 egz.

Rašo apie studentų gyvenimą, studijų ir mokslo kryptis, mokymo proceso tobulinimą, spausdina rašinius dorovės ir kultūros klausimais, satyros bei poezijos kūrinius.

Redaktoriai 
 1950 m. Arianas Prokopčikas
 1951 m. Irena Žadeikaitė-Radvilavičienė
 1952–1953 m. Česlovas Jakimavičius
 1955 m. Henrikas Zvolinskas
 1956–1957 m. Česlovas Jakimavičius
 1957–1960 m. Jonas Gediminas Marčiukaitis
 1960 m. Vytautas Gulbinas
 1960–1969 m. Aleksandras Gluosnis
 1969 m. Pranas Gudaitis
 1969–1989 m. Jonas Zigmantas Bačiulis
 1989–1994 m. Benjaminas Žulys
 1994 m. Vaida Samuolytė 
 Saulius Tvirbutas
 Giedrius Židonis

Šaltiniai

Nuorodos 
 „Studijų aidai“. Kauno technologijos universitetas 

Mokyklų laikraščiai
Kauno spauda
Kauno technologijos universitetas
Suvalkietis (laikraštis)

Suvalkietis – Marijampolės apskrities laikraštis, einantis nuo 1941 m. balandžio 19 d. Marijampolėje.

Istorija 
Iki 1950 m. buvo LKP (b) Marijampolės apskrities komiteto ir vykdomojo komiteto leidinys, 1950–1990 m. – LKP Kapsuko rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos leidinys, nuo 1990 m. – nepriklausomas Suvalkijos laikraštis, nuo 1995 m. – Marijampolės apskrities laikraštis. Pirmaisiais Lietuvos nepriklausomybės metais pasikeitė „Suvalkiečio“ teisinis statusas: jis tapo valstybine įmone, pavaldžia Spaudos departamentui. 1992 m. prasidėjo laikraščio privatizacija, kuri baigta 1995 m. Redakcijos darbuotojai paritetiniais pagrindais išpirko akcijas, ir nuo tada „Suvalkietis“ yra uždaroji akcinė bendrovė. 

1941 m. išėjo tik 8 numeriai. Nuo 1941 m. birželio 15 d. iki 1945 m. sausio 27 d. nebuvo leidžiamas. 1945–1947 m. ėjo vienąkart-dukart, 1948–1950 m. – triskart, 1951–1954 m. – dukart, nuo 1955 m. – triskart per savaitę. Iki 1990 m. vadinosi „Naujasis kelias“. Spausdino Marijampolės spaustuvė. Tiražas 1941 m. – 5000 egz., 1987 m. – 22 500 egz., 1997 m. – 9500 egz.

Redaktoriai 
 Juozas Gaisrys – 1944–1945 m.
 Juozas Janulevičius – 1945–1947 m.
 Stasys Laurinavičius – 1947–1948 m.
 Vytautas Zenkevičius – 1948–1949 m.
 Romas Venckevičius – 1949–1951 m.
 Dmitrijus Ivanovas – 1952–1955 m.
 Vytautas Gutauskas – 1955 m.
 Jonas Marcinkevičius – 1955–1956 m.
 Bronius Daktariūnas – 1956–1958 m., 1961–1986 m.
 Juozas Andriuškevičius – 1958–1961 m.
 Edvardas Dombrovickas – 1987–2007 m. 
 Gintaras Kandrotas – nuo 2007 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 „Suvalkietis“

Apskričių laikraščiai
Rajonų laikraščiai
Marijampolės spauda
Svečias (savaitraštis)

Sweczas – laikraštis, kas nedelę 1 kartą išleidziamas knygutės formate evangeliškiems Liuteriško tikėjimo žmonėms – evangelikų liuteronų savaitraštis, ėjęs 1911–1914 m. Žemaičių Naumiestyje.

Istorija 
Laikraštis leistas gotišku šriftu. Leido ir redagavo Frydrichas Megnis (1873–1950 m.). Leidinėlis skirtas evangelikų bendruomenei tikybos reikalams. Išleisti 184 numeriai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 „Svečias“. E-paveldas.lt

Evangelikų liuteronų spauda
Lietuvos savaitraščiai
Šilutės spauda
Farso provincija

Farso provincija () – provincija ir istorinis regionas pietų Irane. Administracinis centras – Širazas.

Geografija 

Didžiąją provincijos dalį užima Zagroso kalnai. Vietomis yra derlingų tarpukalnių oazių. Centrinėje dalyje telkšo keletas druskingų ežerų – Maharlu, Taškas, Bachteganas ir kt. Klimatas sausringas, žiemos vėsios, vasaros karštos. Įkurti keli nacionaliniai parkai ir draustiniai.

Istorija 

Farsas yra istorinė persų tautos tėvynė. Iš šio regiono kilusi Achemenidų dinastija įkūrė galingą Persijos imperiją, o Farse pastatė karališkuosius miestus – Persepolį ir Pasargadus. Vėliau, kaip ir visa Persija, Farsas buvo valdomas vis naujų dinastijų.

Gyventojai 

Dauguma provincijos gyventojų yra persai. Yra kaškajų, lurų ir kt. 61,2 % žmonių gyvena miestuose, 38,1 % kaimuose, 0,7 % yra klajokliai.

Didžiausi miestai:
 Širazas
 Marvdaštas
 Džehromas
 Fasa
 Kazerunas
 Firuzabadas
 Darabas
 Abadė
 Laras

Irano provincijos
Šerkšnių senosios kapinės

Šerkšnių senosios kapinės, vad. Maro kapais, yra pietinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 0,84 km į pietus nuo kelio Mosėdis–Šatės, dešiniajame Bartuvos krante. Saugotinas kultūros paveldo objektas.

Kapinės 
Įrengtos Bartuvos kranto šlaite. Netaisyklingo stačiakampio plano, pailgos vakarų – rytų kryptimi, 20 m ilgio, 15 m pločio rytų ir 10 m pločio vakarų pusėje. Palei šiaurės pakraštį supiltas 0,5 m aukščio žemių pylimas. Paviršius nelygus, žemėja į pietus, link upės. Laidojimo žymių ir mažosios architektūros memorialinių paminklų nėra. Kapinėse auga 2 eglės ir juodalksniai. Šiaurės rytų pusėje priešais kapines stovi anotacinis ženklas.

Teritorijos plotas 0,05 ha, perimetras – 89,1 m.

Istorija 
Veikė XVI–XIX a., laidoti Šerkšnių kaimo gyventojai. Vadinamos Maro kapais. 1972–1984 m. – vietinės reikšmės archeologinis paminklas (AV1162). Kapinėse stovėjo koplytėlė su Švč. Mergelės Marijos paveikslu. Žemaičių kraštui būdingas laidojimo paminklas.

Tyrimai 
2000 m. žvalgė Julius Kanarskas.

Šaltiniai

Nuorodos 
Kazimieras Prušinkas. Kapinės Mosėdyje ir jo apylinkėje. – Žemaičių žemė – 2005, Nr. 2 

Skuodo rajono paveldas
Skuodo rajono kapinės
Salantų regioninio parko paveldas
Peter Løvenkrands

Peteris Lovenkrandsas (; g. 1980 m. sausio 29 d.) – danų futbolininkas, Premier Lygos klubo Newcastle United puolėjas, taip pat galintis žaisti saugo pozicijoje.

2006 m. gegužės 23 d. pasirašė trejų metų sutartį su Vokietijos Schalke 04 klubu. 2009 m. sausio 23 d. pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Newcastle United klubu.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Danijos futbolininkai
Manipogas

Manipogas – neva Manitobos ežere, Kanadoje, gyvenanti į drakoną panaši ežero pabaisa. Pasakojimai apie žmones, mačiusius ežero pabaisą, sklinda maždaug nuo XIX a. pr. Būtybė pavadinta Manipogu 1960 m. pagal Britų Kolumbijos Ogopogą.

XX a. 10-ą dešimtmetį fermeris iš Sandy Bay tvirtino pagavęs Manipogą, tačiau šie teiginiai pasirodę esą klaidingais.

Pastebėjimai:

 1948 m.: pranešta, kad kažkokia būtybė per šešias pėdas iškilo iš ežero ir „suriko lyg priešistorinis dinozauras“.
 1957 m.: lankytojai matė „milžinišką į drakoną panašią būtybę ežere“.
 1962 m.: du žvejai matė didelį padarą, panašų į drakoną ar milžinišką gyvatę per 70 jardų nuo savo laivo. Esą buvusi padaryta ir nuotrauka.

Taip pat skaitykite 
 Ogopogas

Išnašos

Išorinės nuorodos 
 Britų Kolumbijos mokslinis kruiptozoologijos klubas – Manipogas 
 Informacija iš www.parascope.com

Kriptozoologija
Akceptas



Finansuose 
Akceptas − sutikimas apmokėti atsiskaitomuosius prekių ar paslaugų suteikimo dokumentus, vekselius, čekius arba mokėjimo garantijos suteikimas. Akceptas − sutikimas sudaryti sutartį nurodytomis sąlygomis. 

Banko akceptas - tai atskira kredito rūšis, kai bankas pagal sudarytą sutartį atstovauja savo klientui − įmonei ir per visą šį laikotarpį akceptuoja kliento vardu išrašytus pervedamuosius vekselius. 

(nenurodyti šaltiniai finansų terminams)

Sutarčių teisėje 

Akceptas, sutarčių teisėje - pasiūlymo priėmimas - akceptanto pareiškimas arba kitoks jo elgesys, kuriuo pareiškiamas ofertos priėmimas. 

Sutartis sudaroma pateikiant pasiūlymą (oferta) ir priimant pasiūlymą (akceptas) arba kitais šalių veiksmais, pakankamai įrodančiais šalių susitarimą.

Svarbūs akcentai 
 tylėjimas arba neveikimas savaime nelaikomas akceptu
 akceptas sukelia teisines pasekmes nuo to momento, kai jį gauna oferentas
 oferta gali tapti akceptuota (gali taip įvykti) ir nepranešant apie tai referentui (o pvz.: konkliudentiniais veiksmais) arba arba jei tokia išvada darytina atsižvelgiant į egzistuojančius šalių santykius arba papročius

Terminai, vėlavimas, atšaukimas 
 akceptuojama per oferento nurodytą terminą
 pavėluotas akceptas galioja, jeigu oferentas nedelsdamas apie gavimą praneša akceptantui arba nusiunčia jam atitinkamą patvirtinimą
 akceptas netenka galios, jeigu pranešimą apie jo atšaukimą oferentas gauna anksčiau arba tuo pačiu momentu, kai akceptas įsigalioja

Akceptas su išlygomis 
Pvz.: sutinku, tačiau pakeiskime prekės-gaminio spalvą, paslaugos trukmę, kainą ir/ar terminus, būsimos sutarties punktą,  ir t. t. etc. - laikomas priešpriešine oferta ir nesutikimu su pradiniu siūlymu. Pagal CK, Šeštoji knyga, Prievolių teisė (6.178):
 atsakymas į ofertą, kai jame yra papildymų, išlygų ar kitokių ofertos sąlygų pakeitimų, laikomas ofertos atmetimu ir yra priešpriešinė oferta.

Lietuvoje

LR Įstatymai detalizuojantys savoką 
 Civilinis KODEKSAS, Šeštoji knyga: Prievolių teisė (6.173-6.178 straipsniai).

Šaltiniai

Literatūra 
 LR įstatymai, Lietuvos respublikos Civilinis kodeksas - lrs.lt
 Teisinis žodynas - https://www.infolex.lt/teise/Default.aspx?Id=32&sid=14&Title=Akceptas
 Civilinis KODEKSAS (Šeštoji knyga: Prievolių teisė) - https://e-seimas.lrs.lt/rs/actualedition/TAIS.107687/tBUOMzSvQz/format/ISO_PDF/  , straipsniai: 6.162, 6.173-6.178

sutarčių teisė
Civilinė teisė

Vertybiniai popieriai
Kongo gigantiškasis voras

Kongo gigantiškasis voras arba J'ba Fofi (Baka kalba: "milžiniškas voras") yra kriptozoologinė būtybė, kuri esą egzistuoja Konge, galbūt tai esanti nauja voragyvių rūšis. Laikoma kriptidu ir tik pastaraisiais metais dažniau minima viešumoje.

Kongo gigantiškasis voras aprašomas kaip turintis panašų į tarantulo kūną, o ilgis tarp kojų sudaro 4-6 pėdas (1,22-1,83 m).

Kriptozoologija
Šilokarčemos apsakymas

Šilokarčemos apsakymas () – provokiškos orientacijos savaitraštis, leistas nuo 1861 m. balandžio 12 d. iki 1862 m. kovo 31 d. Šilutėje.

Istorija 
Leistas lietuvių ir vokiečių kalba, nuo 1861 m. Nr. 35 ėjo tik vokiečių kalba. Spausdintas gotišku šriftu.  Spausdino Zyberto spaustuvė. Vietoje jo nuo 1872 m. birželio 24 d. leistas „Heydekruger Kreis-Blatt“. 

Leido ir redagavo A. Umlaufas, nuo 1861 m. Nr. 35 – Frydrichas Vilhelmas Zybertas.

Šaltiniai 

Regioniniai laikraščiai
Šilutės spauda
Širvintų kraštas

Širvintų kraštas – Širvintų krašto laikraštis, einantis nuo 1950 m. sausio 1 d. Širvintose, I. Šeiniaus g. 13-3.

Istorija 
Iki 1950 m. lapkričio mėn. Širvintų apskrities laikraštis, nuo 1950 m. lapkričio mėn. – LKP Širvintų rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos organas. 1963–1965 m. panaikinus Širvintų rajoną laikraštis nebuvo leidžiamas. 1965 m. atkūrus rajoną, vėl pradėtas leisti rajono laikraštis – LKP Širvintų rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos organas. Nuo 1990 m. – rajono laikraštis, nuo 1995 m. Nr. 68 – krašto laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Vasmangas“, nuo 2007 m. UAB „Danielita“ .

1950 m. ėjo kartą-du kartus, 1951–1955 m. – du kartus, vėliau – triskart, nuo 1990 m. – du kartus per savaitę. Iki 1989 m. balandžio 1 d. vadinosi „Lenino vėliava“, nuo 1989 m. balandžio 3 d. „Širvinta“, nuo 2007 m. „Širvintų kraštas“.

Spausdino Širvintų spaustuvė, nuo 1962 m. – Ukmergės spaustuvė. Tiražas 1945 m. – 1000 egz., 1987 m. – 5800 egz., 1997 m. – 2500 egz., 2010 m. 18000 egz.

Redakcijoje dirbo: A. Bareckienė, Gintaras Bielskis, Steponas Liktoravičius.

Redaktoriai 
 N. Upnickis – 1950 m.
 L. Filkenšteinas – 1950–1951 m.
 P. Kotliaris – 1952–1954 m.
 V. Purvaneckaitė – 1955–1956 m.
 E. Lebionka – 1957–1958 m.
 Antanas Navalinskas – 1958–1962 m., 1989–1995 m.
 V. Lukoševičius – 1966–1972 m.
 J. Dambrauskas – 1972–1979 m.
 Juozas Marcinkevičius – 1980–1989 m.
 Marijonas Barbaravičius – 1995–2005 m.
 Alfredas Astikas – 2005–2007 m.
 Aldona Bareckienė-Smailytė – nuo 2007 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 „Širvintų kraštas“

Apskričių laikraščiai
Rajonų laikraščiai
Regioniniai laikraščiai
Širvintų spauda
Šviesa (Jurbarkas)

Šviesa – Jurbarko rajono laikraštis, einantis nuo 1949 m. sausio 3 d. Jurbarke.

Istorija 
Ruošiant išleisti pirmą laikraščio numerį, buvo siūlomas pavadinimas „Nemunietis“, tačiau nutarta naujai steigiamą Jurbarko apskrities laikraštį pavadinti „Tarybine vėliava“. Buvo skelbiami tokie naujo laikraščio uždaviniai: „nušviesti mūsų pasiekimus, iškelti trūkumus, vesti kovą už trūkumų pašalinimą, padėti tarybinėms ir partinėms organizacijoms mobilizuoti apskrities dirbančiųjų mases priešlaikiniam partijos ir vyriausybės uždavinių įvykdymui, pokarinio penkmečio plano įgyvendinimui per ketverius metus ir greitesniam socializmo pastatymui mūsų kaime“. Pirmoji laikraščio „Tarybinė vėliava“ vinjetė nupiešta Prano Mikutaičio.

Iki 1950 m. liepos 8 d. Jurbarko apskrities laikraštis, 1950 m. liepos 12 d. – 1962 m. gegužės mėn. – LKP Jurbarko rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos leidinys. Iki 1950 m. lapkričio 15 d. vadinosi „Tarybinė vėliava“, iki 1962 m. gegužės mėn. – „Po Spalio vėliava“. 1962 m. gegužės mėn. laikraščio „Po spalio vėliava“ redakcija likviduota. 1962–1963 m. leistas tarprajoninis laikraštis „Naujas rytas“ Raseinių ir Jurbarko rajonams. Tai buvo LKP CK ir LTSR MT laikraštis, vėliau jis tapo Raseinių rajono laikraščiu.

1963 m. vėl atkurtas Jurbarko rajono laikraštis. 1963 m. vasario 5 d. išleistas pirmas laikraščio „Šviesa“ – LKP CK ir LTSR MT leidinio prie Jurbarko gamybinės kolūkių ir sovietinių ūkių valdybos – numeris. Nuo 1963 m. kovo 21 d. jis tapo LKP Jurbarko kaimiškojo gamybinio komiteto ir Jurbarko rajono Darbo žmonių deputatų tarybos organu. 1964 m. lapkričio 19 d. SSKP CK lapkričio plenumo nutarimu, kuriame kalbama apie sričių ir kraštų pramonės bei kaimo partinių organizacijų sujungimą, „Šviesos“ laikraštis tapo LKP Jurbarko rajono Darbo žmonių deputatų tarybos organu. 1990–1993 m. ėjo kaip Jurbarko rajono tarybos laikraštis, nuo 1994 m. – rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Jurbarko šviesa“. 

1949 m. ėjo vienąkart-dukart, 1950–1955 m. – du kartus, vėliau – triskart, nuo 1990 m. – du kartus per savaitę. Spausdino Jurbarko spaustuvė, nuo 1984 m. Kauno „Raidės“ spaustuvė. Tiražas: 1949 m. – 1200 egz., 1987 m. – 11 700 egz., 1997 m. – 4200 egz. Nuo 2011 m. „Šviesa" leidžiama du kartus per savaitę: trečiadieniais – 3500 egz., šeštadieniais – 4000 egz. tiražu.

Redaktoriai 
 1949–1950 m. Juozas Ligeika
 1950–1951 m. Stasys Kaluževičius
 1951–1953 m. Levas Molotokas
 1954–1957 m. Liudmila Kožemiačenko
 1957–1958 m. A. Korsakienė
 1958–1962 m. Valerija Daujotienė
 1963–1966 m. Algirdas Alfonsas Pekeliūnas
 1966–1968 m. Juozas Jermalavičius
 1968–1977 m. Julius Žižys
 1977–1983 m. Gintautas Šimboras
 1983–1986 m. Aldona Svirbutavičiūtė-Nekrošienė
 1986–1991 m. Antanas Salys
 nuo 1992 m. Gintautas Šimboras

Šaltiniai

Nuorodos 
 „Šviesa“

Apskričių laikraščiai
Rajonų laikraščiai
Jurbarko spauda
Raseinių spauda
Steponas Nekrošius

Steponas Nekrošius (g. 1936 m. kovo 25 d. Laluose, Kėdainių rajonas) – sovietinis generolas majoras, LSSR civilinės gynybos štabo viršininkas.

Biografija 
Nuo 1955 m. tarnavo sovietinėje armijoje. Baigė Riazanės karo mokyklą, 1968 m. M. Frunzės karo akademiją, 1976 m. SSRS ginkluotųjų pajėgų Generalinio štabo karo akademiją. 1971–1973 m. pulko vadas. 1973–1974 m. divizijos štabo viršininkas, 1976–1980 m. divizijos vadas. 1980–1983 m. Tolimųjų Rytų karo apygardos štabo viršininko pavaduotojas.

1983 m. grįžo į Lietuvą, LSSR civilinės gynybos štabo viršininkas, LSSR civilinės gynybos viršininko pavaduotojas. Nuo 1986 m. kandidatas į LKP CK narius. Nuo 1985 m. LSSR AT deputatas. 1986 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas. 

Po 1991 m. panaikinus civilinės gynybos štabą, kurį laiką dirbo Krašto apsaugos departamento patarėju, teikė Lietuvos vadovybei pasiūlymus, kaip reikia organizuoti krašto gynybą, dalyvavo viešose diskusijose šiuo klausimu. Išėjęs į pensiją kurį laiką dirbo vadovaujantį darbą privačiose įmonėse.

Šaltiniai 

TSRS generolai
Lietuvos TSR politiniai veikėjai
Švyturys (Kretinga)

Švyturys – Kretingos rajono laikraštis, einantis nuo 1944 m. gruodžio 28 d. Kretingoje, J. K. Chodkevičiaus g. 10.

Istorija 
Iki 1951 m. Kretingos apskrities laikraštis, 1951–1990 m. – LKP Kretingos rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos organas, 1962–1963 m. Kretingos ir Klaipėdos tarprajoninis laikraštis, nuo 1990 m. lapkričio 21 d. – nepriklausomas rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja – UAB „Švyturio laikraštis“, nuo 2008 m.

Iki 1951 m. sausio mėn. vadinosi „Žemaičių tiesa“, nuo 1951 m. sausio mėn. – „Stalinietis“, 1961–1962 m. – „Į komunizmą“, nuo 1962 m. gegužės 3 d. – „Švyturys“. 1944–1945 m. ėjo kartą, 1946–1947 m. – vienąkart-dukart, 1949–1950 m. dukart-triskart, vėliau – triskart, nuo 1990 m. – du kartus per savaitę. Spausdino Kretingos spaustuvė, nuo 1982 m. laikraštis buvo renkamas ir ruošiamas vietoje, o spausdinamas Klaipėdos „Ryto“ spaustuvėje. Tiražas 1944 m. – 500 egz., vėliau – 5000 egz., 1989 m. – 13 200 egz., 1997 m. – 5500 egz.

Laikraštyje bendradarbiavo ar dirbo Algirdas Berželionis, Jadvyga Godunavičienė-Giedraitė, Ignas Jablonskis, Jonas Algirdas Kvedaras, Regina Kvedarienė-Valaitytė, L. Maziliauskienė, Genovaitė Paulikaitė, Stanislava Petraitienė, Jonas Šimkus, Bronius Žemaitis.

Redaktoriai 
 Bronius Kisarauskas – 1944–1948 m.
 Vytautas Misevičius – 1948–1950 m.
 Genovaitė Taurinskienė – 1950 m.
 Antanas Steckis – 1951–1952 m.
 A. Meškauskas – 1953–1954 m.
 Bronius Lazdynas – 1954–1958 m.
 Aleksandras Katkus – 1958–1962 m.
 Antanas Pupienis – 1962–1963 m.
 Julija Baronienė – 1963–1966 m.
 Feliksas Rapalis – 1966–2002 m.
 Aldona Griežienė – 2002–2009 m.
 D. Zalieckas – 2009–2010 m.
 Juozas Skripkauskas – 2012 m.
 Laima Stonkuvienė – 2010 m. ir nuo 2012 - 2019 m.
Alvydas Ziabkus –  2019 m. - 2020 m.
Ligita Sinušienė   – 2020 m. - 2021 m.
Aistas Mendeika – 2010–2012 m. ir nuo 2021 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
„Švyturio“ internetinė svetainė

Apskričių laikraščiai
Rajonų laikraščiai
Kretingos spauda
Montague Burton

Seras Montague Maurice Burton (1885 m. rugpjūčio 15 d. Kurkliai – 1952 m. rugsėjo 21 d. Lidsas, Jungtinė Karalystė) – lietuvių verslininkas, įkūręs drabužių parduotuvių tinklą „Burton“. Šis parduotuvių tinklas yra vienas didžiausių Didžiojoje Britanijoje.

Biografija 

Mešė Davidas Osinskis gimė Kurkliuose vienoje žydų šeimoje. Jis gyveno Kaune, mokslus išėjo ješivoje (religinėje žydų mokykloje). Būdamas penkiolikos, 1900 m. emigravo į Didžiąją Britaniją, kur po ketverių metų atidarė savo pirmąją drabužių parduotuvę. Pirmiausiai jis įsikūrė Mančesteryje. Osinskis pasivadino Montague Burtonu, kuo pavadino ir savo parduotuvių tinklą.

1913 m. M. Burton jau turėjo penkias parduotuves Šefilde ir gamyklą Lidse, o jau nuo 1929 m. Burton priklausė 400 parduotuvių.

M. Burton verslas ypač suklestėjo per Antrąjį pasaulinį karą – „Burton“ kompanija pagal valstybinį užsakymą ketverius metus siuvo uniformas britų armijos ketvirtadaliui. 1929 m. „Burton“ tapo pripažintu prekės ženklu visoje Europoje. 1931 m. Montague Burton už nuopelnus industrinių ryšių srityje buvo suteiktas riterio titulas. 1936 m. seras M. Burtonas Didžiojoje Britanijoje atidarė didžiausią siuvyklą Europoje ir iki pat savo mirties 1952 m. valdė savo tekstilės kompaniją.

Vėliau „Burton“ kompanijai vadovavo kitas taip pat Lietuvoje gimęs žydas Lionel Jacobson, kadaise įkūręs savo laiku žinomą Didžiojoje Britanijoje siuvyklų tinklą „Jackson The Tailor“. Šiuo metu visos 381 „Burton“ parduotuvės priklauso „Arcadia Group“ (kartu su tokiais tinklais, kaip „Top Shop“, „Dorothy Perkins“ ir „BHS“) savininkui Philip Green.

Šeima 
1909 m. Montague vedė Sophie Marks. 1910 m. jie susilaukė dukters, o po ketverių metų ir sūnaus. Netrukus kompanija buvo pervadinta iš „M. Burton“ į „Burton & Burton“. 1917 m. Montague ir Sophie susilaukė dvynukų.

Šaltiniai 

 United State One of The Best Pilot Leather Jacket Hollywood Leather Jackets  Selling Their Products Worldwide with free shipping.

 Andrew Alexander, ‘Burton, Sir Montague Maurice (1885–1952)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 m.; Internete
 Moving Here svetainė Apie Montague Burton

Nuorodos 
 History of Burton Menswear  Burton Menswear ir Montague Burton istorija

Jungtinės Karalystės asmenybės
Verslininkai
Tauragiškių balsas

Tauragiškių balsas – Tauragės apskrities laikraštis, ėjęs nuo 1945 m. sausio 5 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d. Tauragėje, Spaustuvės g. 11 / V. Kudirkos g. 18.

Istorija 
Pirmasis laikraščio „Tarybinis valstietis“ numeris buvo išspausdintas Tauragėje, Kęstučio gatvėje buvusioje „Planetos“ spaustuvėje, kur vėliau persikėlė ir laikraščio redakcija. Iki 1950 m. buvo Tauragės apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Tauragės rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos organas, nuo 1991 m. – rajono laikraštis, nuo 1995 m. Nr. 67 – vėl apskrities laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Tauragiškių balsas“ redakcija.  Privatizavus redakciją, ji neteko turėtų patalpų, todėl V. Kudirkos g. 18 pastatytas naujas redakcijos pastatas.

Nuo 1945 m. sausio 5 d. iki 1945 m. vasario 7 d. Nr. 8 vadinosi „Tarybinis valstietis“, iki 1962 m. balandžio 25 d. – „Tarybinis žodis“, iki 1989 m. liepos 6 d. – „Leniniečių balsas“, vėliau „Tauragiečių balsas“, nuo 1990 m. sausio 4 d. „Tauragiškių balsas“.

1945–1947 m. ėjo 1-2 kartus per savaitę, 1949–1950 m. – 2-3 kartus, nuo 1965 m. – triskart, 1962–1994 m. – du kartus, nuo 1995 m. – tris kartus per savaitę. Spausdino Tauragės spaustuvė. 1982 m. „Leniniečių balsas“ pradėtas spausdinti Šiaulių „Titnago“ spaustuvėje, o vietoje buvo tik renkamas linotipu. 1988 m. surinktą tekstą į Šiaulius pradėta perdavinėti ryšių kanalais. 1998 m. rugsėjo 5 d. išleistas pirmasis spalvotas „Tauragiškių balso“ numeris. Nuo 1998 m. spalio 24 d. „Tauragiškių balsą“ pradėta spausdinti Klaipėdoje, „Klaipėdos“ laikraščio redakcijos spaustuvėje. Nuo 2005 m. rugpjūčio 8 d. įdiegta dar naujesnė technologija – sumaketuoti puslapiai perduodami į spaustuvę elektroniniu paštu, tiražą parveždavo dienraščio „Lietuvos rytas“ kurjerių tarnyba.

Tiražas 1945 m. – 5000 egz., 1987 m. – 13 200 egz., 1997 m. – 5800 egz., 2012 m. – 1500 egz. 

Redakcijoje dirbo: Juozas Gaižauskas, Kostas Kaukas, Robertas Krapas, Egidijus Knispelis, Donalda Meiželytė, Jonas Šileris, Zita Šličytė.

Redaktoriai 
 Alfonsas Armonas – 1945 m.
 Janina Jočytė – 1945–1947 m.
 Adolfas Folkmanas – 1947–1948 m.
 Bronius Mockus – 1948–1950 m.
 Aldona Montvilaitė – 1950–1951 m.
 Bronė Doveikienė – 1951–1954 m.
 Marija Zaicienė – 1954–1958 m.
 Antanas Barauskas – 1958 m.
 Algimantas Širka – 1958–1960 m.
 Stasys Kaluževičius – 1960–1961 m.
 Algirdas Alfonsas Pekeliūnas – 1961–1962 m.
 Jonas Marcinkevičius – 1962–1972 m.
 Alfredas Žilys – 1972–1982 m.
 Tadas Meiželis – 1982–2007 m.
 Linas Jegelevičius – 2007–2012 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 „Tauragiškių balsas“ 

Apskričių laikraščiai
Rajonų laikraščiai
Tauragės spauda
Juozas Petraitis (1884)

Juozas Petraitis (1884 m. kovo 19 d. Mankinai, Gruzdžių valsčius – 1939 m. birželio 23 d. Filadelfija) – Lietuvos kunigas, visuomenės veikėjas, žurnalistas.

Biografija 
Mokėsi Gruzdžių pradžios mokykloje, Šiaulių gimnazijoje, Žemaičių kunigų seminarijoje, bet dėl lietuviškos veiklos įšventinimo negavo. 1908 m išvyko į JAV, 1909 m. buvo įšventintas kunigu ir paskirtas į Dorinsvilą (Ilinojaus valstija), 1916-1931 m. Petersono, nuo 1931 m. – Bajono (Niujorkas) lietuviškos parapijos klebonas.  Reiškėsi lietuviška ir katalikiška veikla, redagavo laikraščius 1920-1926 m. „Tėvynės balsas“, 1927 m. „Tauta“.  Dalyvavo delegacijoje pas JAV prezidentą, prašant pripažinti Lietuvų de jure.

Šaltiniai 

Lietuvos redaktoriai
JAV lietuviai
Lietuvos kunigai
Europos psichoterapijos asociacija

Europos psichoterapijos asociacija (EPA; , EAP) – psichoterapijos organizacijas ir psichoterapeutus visoje Europoje vienijanti draugija; asociacija.

Būstinė Vienoje (Austrija). EPA biuras veikia Vienos Zigmundo Froido privačiame universitete.

Vadovybė 
 Prezidentas Mony Elkaim (Belgija)
 Viceprezidentai Rodolfo de Bernart (Italija) ir Aleksander Filts (Ukraina).
 Generalinis sekretorius austras Alfred Pritz, Sigmund Freud PrivatUniversität Wien steigėjas rektorius.

EPA vienija 128 organizacijas (28 nacionalines skėtines asociacijas ir 17 europinių draugijų) iš 41 valstybių su daugiau nei 120 000 psichoterapeutų. Nariais gali būti ir atskiri asmenys.

Veikla 
Remdamasi 1990 m. Strasbūro psichoterapijos deklaracija (), EPA siekia aukštų moksliškai pagrįstų psichoterapijos mokymo standartų.
 
 Europos psichoterapeuto sertifikatas (, ECP): išsilavinimo standartas, pripažįstamas visoje Europoje
 Psichoterapeutų registras (Register for ECP-Psychotherapists): psichoterapeutų Duomenų bankas skirtas siekiant užtikrinti psichoterapeutų pasiekiamumą visoje Europoje
 EPA etikos vadovas (EAP Ethical Guidelines): Etikos normos, siekiant pacientų apsaugos, įgyvendintinos Europos mastu
 Pasaulinė psichoterapijos taryba (World Council for Psychotherapy, WCP): EAP yra WCP narė steigėja.
 Tarptautinis psichoterapijos žurnalas (International Journal of Psychotherapy, ISSN 1356-9082), tarptautinis žurnalas.

Nariai 
 Lietuvos psichoterapijos draugija ( LPD) Prezidentas Eugenijus Laurinaitis
 Rytų Europos egzistencinės terapijos asociacija (REETA)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Europos psichoterapijos asociacijos (EAP) tinklavietė (anglų k.)

Europos organizacijos
Viena
psichoterapinės organizacijos
Naujos tėviškės žinios

Naujos tėviškės žinios – Kauno apskrities ir Kauno rajono laikraštis, einantis nuo 1950 m. gruodžio 30 d. Kaune.

Istorija 
Nuo 1950 m. gruodžio mėn. iki 1955 m. gegužės mėn. buvo LKP (b) Vilijampolės rajono komiteto ir vykdomojo komiteto organas, 1955–1990 m. – LKP Kauno rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos organas, nuo 1990 m. – Kauno rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Tėviškės žinios“, Garliavoje, Vytauto g. 71, vėliau UAB „Šarkis“ redakcija, K. Donelaičio g. 43, Kaunas.

1951–1954 m. ėjo du kartus, vėliau – tris kartus per savaitę. Iki 1962 m. vadinosi „Socialistiniu keliu“, iki 1988 m. – „Komunizmo vėliava“, iki 2008 m. „Tėviškės žinios“. Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1987 m. – 14 700 egz., 1996 m. – 8000 egz.

Redaktoriai 
 Viktoras Kaladžinskas – 1951 m.
 Česlovas Zgirskis – 1951–1952 m.
 Joana Andriuškevičienė – 1952–1953 m.
 Gutmanas Šmerkovičius – 1954–1979 m.
 Teklė Mačiulienė – 1980–1986 m.
 Nijolė Grinevičiūtė – 1987–2012 m. 
 Kazys Požėra – nuo 2012 m.

Šaltiniai 

Apskričių laikraščiai
Rajonų laikraščiai
Kauno rajono spauda
Valdemar Borovskij

Valdemaras Borovskis (g. 1984 m. gegužės 2 d.) – Lietuvos futbolininkas. Rungtyniauja krašto gynėjo pozicijoje.

Lietuvos nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2011 m. kovo 25 d. draugiškose varžybose prieš Lenkiją.

Karjera 
Profesionalo karjerą pradėjo Geležiniame vilke. Paskui žaidė Vėtroje, Šiauliuose, Sūduvoje. Buvo išvykęs žaisti į Latviją ir rungtyniavo Rygos Daugavos ekipoje. Rungtyniavo Bulgarijos PFK Beroe Stara Zagora klube.

2016 m. grįžo į Lietuvą ir žaidė Jonavos „Lietavoje“.

Nuo 2017 m. FK Trakai žaidėjas. 2018 m. išrinktas šios ekipos kapitonu. 2019 m. gruodžio mėn. pranešta, kad sutartis su žaidėju pratęsta ir 2020 m. sezone atstovaus „riterius“. Sutartis pasirašyta su galimybe ją pratęsti dar metams.

2021 m. birželio 16 d. pasižymėjo įvarčiu rungtynėse prieš FK Banga Gargždai. Žaidėjas vienu lietimu pasiuntė kamuolį į vartus ir pirmojo kėlinio pabaigoje riteriai išsiveržė į priekį 1:0. Galutinis rezultatas 3:0. Spalio mėnesį V.Borovskij oficialiai tapo „TFA-Riteriai“ U-12 ekipos vyriausiojo trenerio asistentu, tačiau ir toliau rungtyniavo Riterių sudėtyje.

2022 m. sausio mėn. pratęsta sutartis.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai 

 A lygos bronzos laimėtojas: 2017 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 Soccerway
 Futbolinis
 fkriteriai.lt
 lietuvosfutbolas.lt
 Globalsportsarchive

Lietuvos futbolininkai
Sandoris dėl kainų skirtumo

Sandoris dėl kainų skirtumo (angl. Contract for Difference, CFD) Sandoris dėl kainų skirtumo yra susitarimas tarp dviejų šalių, t. y. pirkėjo ir pardavėjo, pagal kurį viena iš šalių sumoka kainų skirtumą tarp pagrindinės finansinės priemonės esamos kainos ir pradinės kainos sandorio sudarymo dieną. Sandoris dėl kainų skirtumo yra išvestinė priemonė, kurios kaina gali būti išvesta iš akcijų, akcijų indeksų, žaliavų ar kitų finansinių priemonių kainų. Sandoris dėl kainų skirtumo yra tinkama alternatyva tiesioginei investicijai į pagrindinę finansinę priemonę (akcijas, žaliavų ateities sandorius), kadangi Sandorio dėl kainų skirtumo kaina svyruoja lygiai taip pat kaip ir pagrindinės priemonės kaina. Investuotojas gauna tą patį rezultatą (teigiamą ar neigiamą), kaip ir investavęs tiesiogiai į atitinkamas finansines priemones. Tačiau, skirtingai nei akcijos, Sandoris dėl kainų skirtumo nesuteikia nuosavybės ar balsavimo teisių akcijų emitente. Be jau minėtų rizikų, Sandorio dėl kainų skirtumo rizikos atitinka akcijų ir ateities sandorių rizikas.

Išvestinės finansinės priemonės
Trimitas (žurnalas)

Trimitas – Tėvynės gynėjų laikraštis, savaitinis šaulių žurnalas, ėjęs 1920–1940 m. ir nuo 1990 m. Kaune.

Istorija 
1920–1940 m. leido Lietuvos šaulių sąjungos Centro valdyba. Išėjo 1021 numeris. Leido priedus „Mūsų Vilnius“, „Vasario 16“, „Žalgiris“. Tiražas 1939 m. – 25 000 egz.

Nušvietė šaulių organizacijos tikslus, uždavinius, veiklą, rašė apie Lietuvos ekonominį, politini ir kultūrinį gyvenimą, spausdino grožinės literatūros kūrinius.

Žurnalas vėl leidžiamas nuo 1990 m. liepos 15 d. Kaune kaip atkurtas 1920–1940 m. ėjęs to paties pavadinimo leidinys. 1990–1991 m. ėjo kaip Lietuvos šaulių laikraštis. Tiražas 1990 m. – 11 800 egz., 1997 m. – 2000 egz.

Bendradarbiai 
Žurnale bendradarbiavo Vaclovas Alksninis, Pranas Alšėnas, Vytautas Augustinas, Petras Babickas, Vladas Bakūnas, Juozas Kazys Beleckas, Jonas Dereškevičius, Adomas Dundzila, Juozas Eretas, Viktoras Jasaitis, Stanislovas Kuizinas, Antanas Mačiuika, Jonas Martinaitis, Simas Miglinas, Janis Rainis, Aleksandras Šimkus, Antanas Vienuolis, Balys Vosylius, Juozas Žukauskas ir kt.

Redaktoriai 
 Vladas Putvinskis,
 Matas Šalčius,
 Juozas Tumas-Vaižgantas,
 Adolfas Klimas,
 Antanas Bružas,
 Antanas Busilas,
 Jonas Kalnėnas,
 M. Mikelkevičius,
 Kazys Obolėnas,
 L. Valionis,
 Antanas Žmuidzinavičius,
 Gediminas Jankus – 1990 m.
 Viktoras Rudžianskas – 1991 m.
 Algimantas Ragelis – 1991–1993 m.
 Albinas Čaplikas – 1993–1994 m.
 Pranciškus Abelkis – 1994–1995 m.
 J. Krikščiūnas – 1995 m.
 Marija Lūžytė
 Aušra Garnienė
 Lolita Sipavičienė.

Šaltiniai

Nuorodos 
 „Trimitas“. E-paveldas.lt
 Apie „Trimitą“. Lietuvos šaulių sąjunga

Lietuvos žurnalai
Kauno spauda
Lietuvos šaulių sąjunga
Santo Domingo de Los Koloradosas

Santo Domingo de Los Koloradosas () − Ekvadoro miestas; 133 km į vakarus nuo Kito.

Santo Domingo de Los Koloradosas yra vienas didžiausių Ekvadoro miestų, įsikūręs kalnuotoje vietovėje − Andų vakarinėje papėdėje. Miestas yra 625 m virš jūros lygio.

Santo Domingo de Los Koloradosas yra svarbus sustojimo ir poilsio taškas keliaujant iš Kito link Ramiojo vandenyno pakrantės.

Nuorodos 
 Santo Domingo de Los Koloradoso miesto internetinė svetainė (ispanų k.)

Ekvadoro miestai
Pululagva

Pululagva arba Pululahva (, ) – ugnikalnis Anduose, Ekvadore, Pičinčos provincijoje, 15 km į šiaurę nuo Kito. Aukštis – 3356 m.

Ugnikalnis palyginti žemas, miškingais šlaitais. Viršūnėje yra 5 km pločio kaldera, iš dalies užpildyta dacitinės lavos kupolais. Keturi iš jų iškilę 480 m virš kalderos dugno. Dideli, sprogūs išsiveržimai vyko vėlyvajame pleistocene ir holocene. Paskutinis išsiveržimas vyko maždaug prieš 1670 metų, jo metu tryško lava ir veržėsi piroklastiniai srautai.

Ugnikalnis įeina į Pululagvos geobotaninį rezervatą.

Nuorodos 
 Global Volcanism Program

Ekvadoro ugnikalniai
Kajambė

Kajambė (, ) – ugnikalnis Anduose, Ekvadore, Pičinčos provincijoje, 70 km į šiaurės rytus nuo Kito. Tai trečias pagal aukštį šalies kalnas (5790 m).

Tai kompleksinis ugnikalnis, kurio viršūnė nuolat dengiama sniego. Jo pietiniame šlaite yra aukščiausia Žemės vieta, kertama pusiaujo ir vienintelė vieta ties pusiauju, kurią dengia sniegas. Kajambės ugnikalnis buvo aktyvus prieš 4000 metų, o vienintelis jo istorinis išsiveržimas vyko 1786 m.

Aplink ugnikalnį įsteigtas Kajambės Kokos ekologinis rezervatas, papėdėje yra Kajambės miestas.

Nuorodos 
 Global Volcanism Program

Ekvadoro ugnikalniai
Fiureris

Fiureris () − vokiškas titulas, reiškiantis vadas, lyderis arba gidas. Šis titulas dažniausiai asocijuojamas su A. Hitleriu, kuris jį, kaip pavyzdį, paėmė iš Benito Musolinio titulo Dučė () bei iš Džordžo Riterio fon Šonererio (Georg Ritter von Schönerer), kurio pasekėjai į jį kreipdavosi fiureriu. 

Kalbant apie vadovavimą, dabartinėje Vokietijoje šis žodis dažnai stigmatizuojamas dėl jo asociacijos su Hitlerine Vokietija, nors žodžio reikšmė gidas tebėra nepakitusi. Kitose kalbose žodis dažniausiai vartojamas kaip epitetas apibūdinti A. Hitleriui. Be to, daugelyje kalbų žodis pripažįstamas kaip skolinys.

Šis žodis taip pat buvo naudojamas dalyje karinių laipsnių pavadinimų (pvz., šturmbanfiureris, grupenfiureris ir kiti). Nacistinėje Vokietijoje fiureriu buvo vadinamas A. Hitleris, kuriam šis titulas atiteko 1934 m. rugpjūčio 2 d. po Hindenburgo mirties; remiantis naujuoju įstatymu, kuris sujungė prezidento ir kanclerio pareigas į fiurerio ir reichskanclerio bei suteikė Hitleriui vienvaldystę Vokietijoje. „Fiurerio principą“ (Führerprinzip) labai propagavo nacių partija, kurios vienas iš žinomiausių šūkių buvo: „Viena tauta, viena valstybė, vienas vadas“ (Ein Volk, ein Reich, ein Führer).

Maždaug iki 1955 m. VDR fiureriu buvo tituluojamas ir Josifas Stalinas.

Nuorodos 
 Fiurerio sąvoka (anglų k.)

Titulai
Trečiasis reichas
Universitas Vilnensis

Universitas Vilnensis – Vilniaus universiteto mėnesinis laikraštis, einantis nuo 1950 m. balandžio 15 d.

Istorija 
Iki 1989 m. vadinosi „Tarybinis studentas“ ir ėjo kaip savaitraštis. Tiražas 1950 m. – 1000 egz., 1968 m. – 2300 egz., 1981 m. – 4500 egz., 1991 m. – 4600 egz., 1997 m. – 1000 egz.

1989–1991 m. buvo leidžiamas atskiras priedas „Žygeivis“.

Rašo įvairiais dėstytojų ir studentų gyvenimo klausimais, nagrinėja mokymo ir mokslino darbo problemas, spausdina studentų kūrybą.

Redaktoriai 
 Elizavieta Boreikaitė – 1950 m.
 Dovydas Škliarinskis – 1950–1951 m.
 Aleksandras Vasiliauskas – 1951–1952 m.
 Vladimiras Kostelnickis – 1952–1953 m.
 Pranas Mikuckas – 1954–1955 m.
 Pranas Buckus – 1955 m.
 Jonas Bulota – 1955–1957 m.
 Albinas Lozuraitis – 1958 m.
 Stasys Makauskas – 1958–1959 m.
 Juozas Stepšys – 1959–1960 m.
 Vytautas Dėnas – 1960–1962 m.
 Juozas Girdvainis – 1964–1967 m.
 Algis Kusta – 1968–1977 m.
 Audronė Nugaraitė – 1978–1980 m.
 Zita Besasparytė 1980–1981 m.
 Jolanta Varapnickaitė – 1981–1984 m.
 Algirdas Lipštas – 1985–1989 m.
 Liana Binkauskienė – 1990–1991 m., 1996–1997 m., nuo 1999 m.
 Vytautas Gedgaudas – 1992–1993 m.
 Aleksandras Valentas – 1993–1995 m.
 Liutauras Leščinskas – 1995–1996 m., 1998–1999 m. 
 Romualda Stonkutė – 1998 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 „Universitas Vilnensis“

Mokyklų laikraščiai
Vilniaus universiteto spauda
Denis Gordej

Denis Gordej (g. 1989 m. liepos 20 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje.

Profesionalią karjerą pradėjo Visagino "Intero" komandoje. Žaidė įvairiose Lietuvos A lygos komandose. 2011 m. pradžioje apsirašė kontraktą su Vilniaus "Žalgirio" komanda. . Prieš 2012 m. sezoną buvo paskolintas Klaipėdos "Atlanto" komandai..

2009 m. kovą mėnesį debiutavo Lietuvos jaunimo iki 21 metų rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Baltarusijos bendraamžius.

Pasiekimai 

 LFF taurės laimėtojas: 2012 m.

Nuorodos 
 Statistika www.futbolinis.lt

Šaltiniai 

Gordej, Denis
Ginutis Taurinskas

Ginutis Taurinskas (g. 1937 m. rugpjūčio 12 d. Plėnakiuose, Mažeikių apskritis) – sovietinis karinis veikėjas, generolas majoras.

Biografija 
Gimė pasiturinčio ūkininko šeimoje. Tėvas Pranas buvo kairiųjų pažiūrų, rėmė pogrindyje veikusią LKP.

1958 m. baigė Kijevo artilerijos mokyklą, 1967 m. Penzos aukštąją karo inžinerijos mokyklą. Tarnavo sovietų armijos daliniuose, dislokuotuose Rusijoje, Ukrainoje, Azerbaidžane, Gruzijoje. 1969–1981 m. Tbilisio aukštosios artilerijos vadų karo mokyklos dėstytojas, vyresnysis dėstytojas, katedros viršininko pavaduotojas. 1981–1984 m. LSSR karinio komisariato skyriaus viršininkas, 1984–1985 m. Vilniaus Lenino rajono karinis komisaras. 1985–1990 m. Lietuvos SDAALR CK (DOSAAF) pirmininkas. 1986–1991 m. LKP Revizijos komisijos narys. 

1994 m. už antivalstybinę veiklą nuteistas laisvės atėmimu dvejiems metams šešiems mėnesiams su turto konfiskavimu.  Atlikęs bausmę dalyvauja visuomeninėje veikloje: išrinktas Vilniaus miesto sovietinių karo veteranų pensininkų draugijos „Ramybė“ pirmininku ir Vilniaus rajono sodininkų bendrijos „Dobilas“ pirmininku. 2007 m. už gerą tvarką ir organizuotumą ši bendrija pripažinta pavyzdine Lietuvoje.  Laisvu nuo visuomeninės veiklos laiku savo malonumui mėgsta rašyti eilėraščius.

Šaltiniai 

TSRS generolai
Lietuvos sodininkai
Sangolkis

Sangolkis () – miestas šiaurės Ekvadore, Pičinčos provincijoje, į pietryčius nuo Kito; jo priemiestis. Pro miestą eina Panamerikos plentas.

Yra didelis prekybos centras, veikia Armijos politechnikos institutas (Escuela Politécnica del Ejército).

Ekvadoro miestai