joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Maurice Denis

Morisas Deni (, 1870−1943 m.) – Prancūzijos tapytojas, grafikas, dekoratorius, dizaineris, meno teoretikas, XIX a. pb. Paryžiaus nabių grupės narys.

Biografija 

Morisas Deni gimė 1870 m. lapkričio 25 d. Granvilyje, Normandijos pajūrio miestelyje, kur tėvai buvo pasitraukę iš Paryžiaus nuo prancūzų-prūsų karo. Visą gyvenimą M. Deni gyveno Sen Žermene prie Lė, Paryžiaus priemiestyje (dabar buvusiame jo name įkurtas Moriso Deni muziejus, skirtas jo ir nabių dailei). Jis mokėsi klasikinių disciplinų Paryžiaus Kondorsė licėjuje, kuriame susipažino su Ker Ksaveru Ruseliu ir Eduaru Viujaru. Lankėsi Luvre, kopijavo senųjų meistrų darbus, susižavėjo Fra Andželiko daile. 1888 m. jis pradėjo mokytis Žiuljano akademijoje, kurioje sutiko Polį Ransoną, Pjerą Bonarą ir Polį Seriuzjė. Taip pat buvo priimtas į Paryžiaus aukštąją dailės mokyklą. Apsilankė P. Piuvi de Šavano parodoje, kuri jam paliko didelį įspūdį.  Jaunieji dailininkai buvo paveikti simbolistinės dailės, juos įkvėpė  su P. Gogeno patarimais Polio Seriuzjė nutapytas paveikslas „Talismanas“. Morisas Deni buvo karštas katalikas ir pasirinko kurti religinę dailę. Jaunieji dailininkai susibūrė į grupę, pasivadinę „Nabiais“ (nabis). M. Deni tapo grupės teoretiku. 1890 m. jis publikavo straipsnį „Neotradicionizmas“ žurnale Art et crotique, kuris tapo kaip ir grupės estetikos manifestu. M. Deni tvirtino, kad paveikslą visų pirma sudaro spalvų derinys tam tikra tvarka ant plokščio paviršiaus. Kiek vėliau M. Deni atmetė terminą neotradicionizmas ir vadino nabių kūrybą simbolizmu. 

1893 m. Morisas Deni vedė Marthe Meurier, su kuria susilaukė 7 vaikų. M. Deni kūryba visgi nesivystė abstrakcijos link, kaip buvo galima tikėtis iš jo jaunystės deklaracijų. 1895 ir 1897 m. apsilankęs Italijoje jis buvo paveiktas italų renesanso dailininkų kūrinių ir vėliau pasuko prie aiškesnio figūrinio vaizdavimo. Jis bandė atgaivinti religinį, visų pirma, katalikišką, meną Prancūzijoje. 1912 m. publikavo savo teoretinių straipsnių rinkinį „Teorijos (1890−1910)...“ ir 1922 m. kitą rinkinį „Naujosios teorijos...“. 1919 m. su kitais dailininkais įkūrė Ateliers d'Art Sacré (Šventojo meno studijos) judėjimą ir mokyklą, nukreiptą į religinio meno kūrybą bažnyčioms; dailę, kuri nebūtų nei modernistinė, nei realistinė, o labiau artima viduramžių religinės dailės estetikai. Tarpukario laikotarpiu M. Deni sulaukė daug užsakymų dekoruoti viešuosius pastatus, bažnyčias, dekoravo Eliziejaus laukų teatro lubas, Peti rūmus Paryžiuje ir Tautų Sąjungos rūmų asamblėjos salę Ženevoje. Garsiausiu jo molbertiniu paveikslu įvardijama „Pagarba Sezanui“ (1900) − studijinis nabių ir O. Redono  grupinis portretas. Morisas Deni mirė 1943 m. lapkričio 13 d. Paryžiuje. Jis taip pat kūrė dizainus vitražams, mozaikoms, gobelenams, skulptūroms, emalei. Dirbo iliustratoriumi, teatro kostiumų dizaineriu.

Darbų galerija 
 M. Deni kūriniai chronologine tvarka

Šaltiniai 

 Russell T. Clement. Four French Symbolists. Greenwood Publishing Group, 1996, p. 443-450
 Encyclopaedia Britannica

Denis, Maurice
Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupija

Vilniaus ir Lietuvos vyskupija () – vienintelė Rusijos stačiatikių bažnyčios (Maskvos patriarchato) vyskupija Lietuvoje. Arkivyskupo sostas yra Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų katedroje. Arkivyskupijai priklauso 5 dekanatai:
 Vilniaus miesto stačiatikių dekanatas;
Vilniaus apskrities stačiatikių dekanatas;
 Kauno stačiatikių dekanatas;
 Klaipėdos stačiatikių dekanatas;
 Visagino stačiatikių dekanatas.

Arkivyskupijai vadovauja Vilniaus ir Lietuvos Metropolitas Inocentas (Inokentijus).

Istorija 
Vyskupija įkurta 1839 m. Jos sienos įjungė Vilniaus ir Gardino gubernijas. 1845 m. katedra buvo perkelta į Vilnių iš Gardino gubernijos. Po Pirmojo pasaulinio karo vyskupijos teritorija priklausė nepriklausomoms Lietuvai ir Lenkijai. 1940 m. Nuosavybė ir teritorija buvo nacionalizuotos.

Nuorodos 
 http://www.orthodoxy.lt

Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupija
Renato Sanches

Renatas Žunioras Lusas Sančešas (g. 1997 m. rugpjūčio 18 d.) – iš San Tomės ir Prinsipės bei Žaliojo Kyšulio kilęs Portugalijos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje.

Karjera 
Futbolininko karjerą pradėjo SL Benfica jaunimo klube. 2014 m. spalio mėn. debiutavo rezervinėje komandoje. Nuo 2015 m. spalio žaidė pagrindinės komandos sudėtyje. Tų metų sezone su klubu laimėjo Primeira Liga bei Taça da Liga. 2016 m. gegužės 10 d. pasirašė penkerių metų sutartį su FC Bayern München.

Portugalijos vyrų futbolo rinktinėje debiutavo 2016 m. kovo mėn. bei buvo pats jauniausias rinktinės žaidėjas (18 metų), atstovavęs Portugalijos rinktinei UEFA Euro 2016 m. čempionate. Jis išrinktas šio čempionato geriausiu jaunuoju žaidėju.

Laimėjimai 
SL Benfica
 Primeira Liga: 2015–16
 Taça da Liga: 2015–16
 Bayern Miunchen
 Bundesliga: 2016–17, 2018–19 m.
 DFB-Pokal: 2018–19 m.
 DFL-Supercup: 2017 m.
Lille
 Ligue 1: 2020–21 m.

 2016 m. Europos čempionatas

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Portugalijos futbolininkai
Messy Little Raindrops

Messy Little Raindrops – antrasis studijinis britų atlikėjos Cheryl Cole albumas, išleistas 2010 m. spalio 29 d. Pirmasis albumo singlas „Promise This“ sulaukė didelio pasisekimo Jungtinėje Karalystėje ir pasiekė pirmąją singlų reitingo vietą. Nepaisant to, jog albumas sulaukė skirtingų kritikų įvertinimų (žurnalas „NME“ jį net nominavo prasčiausiu 2010 m. albumu), „Messy Little Raindrops“ pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje. 2011 m. rugpjūčio mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduota per 300 tūkstančių albumo kopijų.

Dainų sąrašas 

2010 albumai
Come Around Sundown

Come Around Sundown – penktasis amerikiečių roko grupės „Kings of Leon“ studijinis albumas, išleistas 2010 m. spalio 15 d. Pirmasis albumo singlas „Radioactive“ sulaukė didelio pasisekimo, pasiekdamas septintąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge, taip pat pirmąją JAV „Billboard“ alternatyvių singlų ir trečiąją roko dainų reitinguose. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę pardavus 183 tūkstančius kopijų, albumas debiutavo pirmoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje. Tai buvo trečiasis grupės albumas, pasiekęs reitingo viršūnę.

Dainų sąrašas 

2010 albumai
Disc-Overy

Disc-Overy – debiutinis britų reperio Tinie Tempah studijinis albumas, išleistas 2010 m. spalio 1 d. Singlai „Pass Out“ ir „Written in the Stars“ pasiekė pirmąją singlų reitingo vietą, „Frisky“ – antrąją, „Invincible“ – vienuoliktąją ir „Wonderman“ – dvyliktąją. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę pardavus 85 tūkstančius kopijų, pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge.

Dainų sąrašas 

Debiutiniai albumai
2010 albumai
Science & Faith

Science & Faith – antrasis airių poproko grupės „The Script“ studijinis albumas, išleistas 2010 m. rugsėjo 10 d. Pirmasis albumo singlas „For the First Time“ sulaukė nemažo pasisekimo visame pasaulyje, pasiekdamas pirmąją vietą Airijos singlų reitinge ir ketvirtąją Jungtinės Karalystės. Nepaisant to, jog albumas sulaukė skirtingų kritikų įvertinimų, per pirmąją savaitę Jungtinėje Karalystėje buvo parduota per 70 tūkstančių kopijų ir albumas debiutavo pirmoje albumų reitingo vietoje. Pirmąją vietą taip pat pasiekė Airijoje, o JAV – trečiąją. 2012 m. duomenimis, visame pasaulyje parduota per 1.5 milijono „Science & Faith“ kopijų.

Dainų sąrašas 

2010 albumai
Undinė Radzevičiūtė

Undinė Radzevičiūtė (g. 1967 m. birželio 16 d.) – Lietuvos rašytoja, Europos sąjungos literatūros premijos laureatė.

Biografija 
Baigė meno istorijos, teorijos ir kritikos studijas Vilniaus dailės akademijoje. Doktorantūros studijos liko nebaigtos. Dešimtį metų dirbo tarptautinių reklamos agentūrų – „Saatchi&Saatchi“ (Vilnius), „Leo Burnett Vilnius“ ir kt. – kūrybos direktore. 

U. Radzevičiūtės kūriniai versti į 13 kalbų: anglų, vokiečių, italų, ispanų, čekų, vengrų, kroatų, serbų, bulgarų, estų, latvių, rusų, suomių.

Lietuvos rašytojų sąjungos narė – nuo 2010 m..

Knygos 
Strekaza: juodojo humoro romanas. – Vilnius: Tyto alba, 2003; 2 leid. Baltos lankos, 2013.
Frankburgas: juodojo humoro romanas. – Vilnius: Tyto alba, 2010.
Baden Badeno nebus: trumpos istorijos. – Vilnius: Baltos lankos, 2011.
Žuvys ir drakonai: romanas. – Vilnius: Baltos lankos, 2013; 2 leid.  Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2018.
180: romanas. – Vilnius: Baltos lankos, 2015.
Kraujas mėlynas: romanas. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2017.
Grožio ir blogio biblioteka: romanas. - Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2020.
Minaretas ir 7. - Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2021.

Apdovanojimai ir nominacijos 
 2015 m. Europos sąjungos literatūrinė premija už romaną „Žuvys ir drakonai“.
 2018 m. Lietuvos rašytojų sąjungos premija už romaną „Kraujas mėlynas“.
  2019 m. Austrijos ORF televizijos kanalas išrinko knygą ,,Kraujas mėlynas'' ("Das Blut ist blau'') geriausia birželio mėnesio knyga.
2020 m. Naujienų svetainė 15 min išrinko romaną ,,Grožio ir blogio biblioteka'' geriausia lietuvių autorių grožine knyga.
2021 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas knygą ,,Grožio ir blogio biblioteka''  paskelbė kūrybiškiausia 2020 metų knyga.
 Vyriausybės kultūros ir meno premija (2021).
 Autorės knygos septynis kartus (2003, 2011, 2013, 2015, 2017, 2020, 2021) įtrauktos į kūrybiškiausių metų knygų dvyliktuką, ir keturis kartus - (2011, 2013, 2017, 2020) nominuotos Metų knygos rinkimuose suaugusiųjų prozos kategorijoje.

Šaltiniai 

 Laimutė Adomavičienė  Undinė Radzevičiūtė // VLE

Nuorodos 
 Undinė Radzevičiūtė: apie kitomis kalbomis prabylančias savo knygas.

Lietuvos rašytojai
2017 m. FIFA konfederacijų taurė

2017 m. FIFA konfederacijų taurė () – 10-osios FIFA konfederacijų taurės varžybos, vykusios 2017 m. birželio 17–liepos 2 dienomis keturiuose Rusijos miestuose – Maskvoje, Sankt Peterburge, Kazanėje ir Sočyje.

2016 m. lapkričio 26 d. Kazanėje vyko finalinio turnyro varžybų burtai.

Taurę laimėjo Vokietijos rinktinė, finalinėse rungtynėse 1–0 laimėjusi prieš Čilės rinktinę.

Dalyvaujančios komandos 
Šios komandos dalyvaus varžybose.

Stadionai 

2017 m. FIFA konfederacijų taurės varžybos bus surengtos 4 stadionuose Maskvoje, Sankt Peterburge, Kazanėje ir Sočyje.

Grupių lygmuo

A grupė

B grupė

Atkrentamųjų varžybų lygmuo

Pusfinaliai

Mažasis finalas

Finalas

Įvarčius mušė 
3 įvarčiai

 Leon Goretzka
 Lars Stindl
 Timo Werner

2 įvarčiai

 Cristiano Ronaldo

1 įvartis

 Tomi Juric
 Mark Milligan
 Tom Rogic
 James Troisi
 Vincent Aboubakar
 André-Frank Zambo Anguissa
 Martín Rodríguez
 Alexis Sánchez
 Eduardo Vargas
 Arturo Vidal
 Kerem Demirbay
 Julian Draxler
 Amin Younes
 Néstor Araujo
 Marco Fabián
 Javier Hernández
 Raúl Jiménez
 Hirving Lozano
 Héctor Moreno
 Oribe Peralta
 Chris Wood
 Adrien Silva
 Cédric
 Nani
 Pepe
 Ricardo Quaresma
 André Silva
 Bernardo Silva
 Aleksandr Samedov
 Fiodor Smolov

1 į savo vartus

 Michael Boxall (Rusijos naudai)
 Luís Neto (Meksikos naudai)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali turnyro svetainė 

2017 sporte
Rusijos futbolo varžybos
2016 m. Austrijos Grand Prix

2016 m. Austrijos Grand Prix – 9-osios 2016 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko Red Bull Ring trasoje 2016 m. liepos 1-3 dienomis.

Kvalifikacija 

 Pastabos
 PL (pit lane) – boksai.
 Nico Rosberg ir Sebastian Vettel gavo 5 starto pozicijų baudas už pavarų dėžių keitimus.
 Felipe Massa lenktynes pradėjo iš techninio aptarnavimo zonos po to kai nusprendė keisti savo priekinį sparną.
 Daniil Kvyat startavo iš techninio aptarnavimo zonos po to, kai keitė visą bolidą.
 Carlos Sainz, Jr. ir Sergio Pérez neparodė jokio laiko antroje kvalifikacijos dalyje. C. Sainz startavo aukščiau, nes buvo išvažiavęs ir bandė pasiekti greitąjį ratą.
 Jolyon Palmer, Rio Haryanto ir Felipe Nasr gavo 3 starto pozicijų baudas už greičio viršijimą geltonų vėliavų fazės metu.

Lenktynės 

 Pastabos

 Nico Rosberg gavo 10 sekundžių laiko baudą už avariją su Lewis Hamilton.
 Romain Grosjean gavo 5 s laiko baudą už greičio viršijimą techninio aptarnavimo zonoje.
 Sergio Pérez, Fernando Alonso, Nico Hülkenberg ir Felipe Massa buvo klasifikuoti kaip finišavę, nes įveikė 90 proc. lenktynių distancijos.

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2016 sporte
Rugajai

Rugajai () – kaimas Latvijoje, Latgaloje, Balvų savivaldybėje, prie Varnienės upės, 18 km nuo Balvų; Rugajų valsčiaus administracinis centras. 486 gyventojai (2021 m.).

Veikia paštas, biblioteka, mokykla, medicinos punktas, kultūros namai, katalikų ir stačiatikių bažnyčios.

2009–2021 m. buvo Rugajų savivaldybės administracinis centras.

Šaltiniai 

Latvijos gyvenvietės
Gudagojis

Gudagojis (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, 8 km į pietvakarius nuo Astravo. Kaimas yra ~10 km nuo Lietuvos sienos, 5 km nuo Gudagojo gyvenvietės. Prie pastarosios yra svarbi geležinkelio stotis (Gudagojo GS) prie Vilniaus–Minsko–Maskvos linijos. Praeina Astravo–Ašmenos plentas. Yra medinė, klasicistinė Šv. Marijos katalikų bažnyčia (1764 m.), kurioje saugomas šventu laikomas Gudagojo Šv. Marijos paveikslas.

Istorija 

Vietovardis laikomas baltišku, nuo žodžio „gudas“, reiškiančio baltarusį.

Gudagojis rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XVI a. Nuo XVIII a. antros pusės čia įsitvirtino katalikai. Tuometinio žemių šeimininko Juozapo Vainos pastangomis čia pastatyta medinė bažnyčia, atsikraustė vienuoliai karmelitai. Kaimas išgarsėjo dėl stebuklingu laikomo paveikslo. Po 1795 m. ATR padalijimo Gudagojis pasiliko Vilniaus gubernijos Ašmenos apskrityje. Po 1830 m. sukilimo vienuolynas uždarytas, bažnyčia parduota žydams, o paveikslas išgabentas į Ašmeną. 1874 m. šalimais nutiestas geležinkelis, prie kurio ėmė augti Gudagojo GS gyvenvietė. 1906 m. bažnyčia vėl atkurta, grąžintas paveikslas. Nuo 1939 m. Gudagojis priklauso Baltarusijai.

Šaltiniai 

Astravo rajono gyvenvietės
Rimdžiūnai (Astravas)

Rimdžiūnai (, ) – kaimas Gudijoje: Gardino srities Astravo rajono Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Išsidėstęs kairiajame Ašmenos upės krante, netoli šios santakos su Aluošia, 26 km į pietvakarius nuo Astravo. Praeina Varnionių–Žadiškių vieškelis.

Veikia Lietuvių kultūros centras, kultūros namai, dvi mokyklos ir vaikų darželiai (lietuvių ir gudų k.), dvi parduotuvės, paštas ir felčerių-akušerių punktas. Sovietmečiu vaikai (tarp jų ir Alfonsas Augulis – būsimas Lietuvos ir Baltarusijos visuomenės veikėjas) lankė kaimo baltarusišką mokyklą, vėliau įsteigta lietuviška mokykla, kurioje mokytojavo Paulius Beresnevičius ir kiti Lietuvos pedagogai.

Netoli Rimdžiūnų yra XIX a. pab. dvaro sodyba, paminklas Pirmojo pasaulinio karo aukoms.

Žymūs žmonės 
 Stanislovas Trepšys (1921–2002) – gydytojas, ilgametis Vilniaus miesto klinikinės ligoninės vyriausiasis gydytojas, visuomenės veikėjas
 Ona Vaičiulytė-Romančiuk (g. 1958 m.) – Lietuvos ir Lenkijos kalbininkė

Šaltiniai 

Astravo rajono gyvenvietės
Gervėčių kraštas
Žadiškės (Baltarusija)

Žadiškės (, ) – gyvenvietė Gudijoje, Gardino srityje, Smurgainių rajone, 18 km į šiaurę nuo Smurgainių, Vilijos pakrantėje. Kaimo apygardos centras.

Yra 1600–1612 m. pastatyta Šv. Trejybės katalikų bažnyčia su varpine, XVIII–XIX a. dvaras (išlikę rūmai, alaus darykla, vandens malūnas), XIX a. kapinės su koplyčia, 2006 m. pastatyta Šv. Elenos ir Konstantino cerkvė.

Istorija 

Žadiškės rašytiniuose šaltiniuose minimos nuo 1511 m., kai joms suteikta turgaus teisė. Miestelį valdė Zabžezinskiai, Astikai, Kiškos. 1553 m. pastatyta pirmoji katalikų bažnyčia, o XVI a. pab. Kiškos pastatė kalvinų bažnyčią. XVII a. pastatyta Šv. Trejybės bažnyčia. XVIII a. Žadiškėse įsikūrė jėzuitų vienuolynas ir kolegija. 1774 m. Žaidiškėms suteikta Magdeburgo teisė.

Smurgainių rajono gyvenvietės
Ivan Perišić

Ivanas Perišičius (g. 1989 m. vasario 2 d.) – Kroatijos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje Italijos klube Internazionale Milano FC bei Kroatijos rinktinėje.

Futbolininko karjerą pradėjo 2000 m. HNK Hajduk Split akademijoje. 2006–2007 m. žaidė FC Sochaux-Montbéliard jaunių komandoje, vėliau atstovavo rezervinei komandai. 2009 m. buvo paskolintas belgų komandai KSV Roeselare. Tais pačiais metais persikėlė į Club Brugge KV. Atstovaujant Briugės klubui, 2011 m. sezone buvo rezultatyviausiu Jupiler lygos žaidėju bei tais pačiais metais tapo Belgijos metų futbolininku. 2011 m. gegužės 23 d. pasirašė penkerių metų kontraktą su Vokietijos klubu BV Borussia Dortmund. 2011–12 m. sezone, su klubu laimėjo Bundeslygą. 2013 m. sausio mėn. persikėlė į VfL Wolfsburg, kuriame praleido du su puse sezono ir 2015 m. laimėjo Vokietijos futbolo taurę. 2015 m. rugpjūčio 30 d. pasirašė penkerių metų sutartį su Italijos Internazionale Milano FC.

2011 m. debiutavo Kroatijos vyrų futbolo rinktinėje. Atstovavo rinktinei UEFA Euro 2012 m. čempionate, 2014 m. FIFA pasaulio taurėje ir UEFA Euro 2016 m. čempionate.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Laimėjimai 
Borussia Dortmund
 Bundesliga: 2011–12 m.
 Vokietijos futbolo taurė: 2011–12 m.
VfL Wolfsburg
 Vokietijos futbolo taurė: 2014–15 m.
 Vokietijos futbolo supertaurė: 2015 m.

 Pasaulio futbolo čempionatas: 2 vieta – 2018 m.
Asmeniniai
Belgijos lygos rezultatyviausias žaidėjas: 2010–11 m.

Kroatijos futbolininkai
Išlikusiojo klaida

Išlikusiojo klaida () – loginė klaida, kuomet pernelyg daug dėmesio skiriama žmonėms ar kitiems objektams kurie „išliko“ – praėjo vienokią ar kitokią atranką ir todėl tapo daug labiau pastebimi, prieinami analizei. Tai viena iš atrankos paklaidos rūšių.

Ši klaida trukdo matyti tikras problemas ir realius jų sprendimų kelius. Pavyzdžiui, Antrojo pasaulinio karo metu amerikiečiai susistemino iš mūšio grįžusių savo bombonešių pažeidimus ir planavo gerai apšarvuoti dažniausiai pažeidžiamas vietas. Tačiau buvo apsižiūrėta, jog nemažai rimtai šarvuoti siūlomų vietų nėra labai jau svarbios – tokiose vietose pažeistas bombonešis dar gali parskristi į bazę. Iš tiesų rimtai sugadinti lėktuvai iš mūšio nebegrįžo, todėl tokie pažeidimai nebuvo aprašyti. Susidarė klaidingas įspūdis, jog svarbiausiose, kritinėse vietose bombonešių šarvuoti nebūtina, nes pažeidimų ten „niekada nepasitaiko“. 

Klaida pasitaiko ir nagrinėjant įvairių firmų istorijas bei jų kelius į sėkmę. Daugelis naujai susikūrusių firmų bankrutuoja. Ne visada akivaizdu, kurios išlikusių firmų darbo taisyklės ar verslo planai buvo ypatingi, labai sėkmingi, o kas daug nesiskyrė nuo panašių dalykų firmose, kurioms nepavyko.  Taip pat ir vienokios ar kitokios priemonės, kurios, manoma, kad padėjo kokią nors krizę atlaikiusioms firmoms išlikti, galbūt buvo ne prasčiau taikomos ir ten, kur nepadėjo. Todėl ir dauguma tokias priemones siūlančių konsultacinių firmų vengia pateikti jų patarimų sėkmės statistiką, apsiribodamos nedaugeliu sėkmingų pavyzdžių. 

Išlikusiojo klaida gali trukdyti įvertinant vieno ar kito įvykio pavojingumą. Pavyzdžiui, išnagrinėjus veterinarų ataskaitas, 1987 m. buvo paskelbta, jog iš didelio aukščio nukritusios katės susižeidžia mažiau, nei nukritusios iš kiek mažesnio aukščio.  Iš pradžių tai buvo aiškinama tuo, jog krintanti katė pasiekia stabilų greitį, kuris toliau krintant nebedidėja, tačiau yra daugiau laiko užimti optimalią padėtį smūgiui į žemę. Tačiau dabar labiau tikima, jog daugelis iš tikrai aukštai nukritusių kačių tiesiog žuvo, taigi nepateko pas veterinarą ir todėl veterinarų duomenys išlikimo statistikai vertinti netinka. 

Yra aprašyta istorijų, kaip delfinai padėjo skęstantiems žmonėms, stūmė juos į krantą, padėjo laikytis ant vandens. Tos istorijos gali būti teisingos, tačiau niekas nebegali išgirsti nuskendusiųjų, kuriems greta buvę delfinai nepadėjo. 

Klaida taip pat pasireiškia nagrinėjant plačiai žinomų menininkų, politikų ar verslininkų biografijas. Žiniasklaida dažnai sureikšmina jų jaunystės lūkesčius, pastangas, praeities įvykius („metęs mokslus, ėmėsi verslo“ , „surinko pirmą kompiuterį pardavimui garaže“ ir pan.), nors ne visi jie yra vėlesnių didelių pasiekimų pagrindinė priežastis ir gali būti panašūs kaip ir daugelio kitų žmonių, kuriems pavyko daug mažiau.  Būtent todėl tarp jaunų žmonių paplitęs įsitikinimas, jog tapti įžymiu menininku ar verslininku nėra labai sunku.

Šaltiniai 

Argumentacijos klaidos
California

California – septintasis studijinis amerikiečių roko grupės „Blink-182“ albumas, išleistas 2016 m. liepos 1 d. Tai – pirmasis grupės albumas per penkerius metus, nuo 2011 m. išleisto „Neighborhoods“. Taip pat, tai pirmasis grupės įrašas, kuriame groja naujas gitaristas ir vokalistas Matt Skiba, pakeitęs 2015 m. grupę palikusį Tom DeLonge. Albumo singlas „Bored to Death“ pasiekė pirmąją vietą JAV „Billboard“ alternatyvių dainų reitinge, tapdamas pirmuoju singlu per dvylika metų, pasiekusiu reitingo viršūnę.

Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 186 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas antruoju grupės albumu, pasiekusiu reitingo viršūnę. „California“ taip pat pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje, per pirmąją savaitę pardavus 24 tūkstančius kopijų. Tai buvo pirmasis grupės įrašas, pasiekęs pirmąją reitingo vietą šalyje.

Dainų sąrašas 

2016 albumai
Vecvarkava

Vecvarkava arba Varkava, Upmala (, ) – kaimas Latvijoje, Preilių savivaldybėje, Dubnos dešiniajame krante; Upmalos valsčiaus centras. Atstumas iki Rygos 201 km. 157 gyventojai (2021 m.). Kaime veikia vidurinė mokykla, medicinos punktas, turizmo informacijos centras, kavinė.

Išlikęs Varkavos dvaras, yra katalikų bažnyčia.

2002–2021 m. buvo Varkavos savivaldybės administracinis centras.

Šaltiniai 

Latvijos gyvenvietės
Riebiniai

Riebiniai (, ) – kaimas Latvijoje, Preilių savivaldybėje. Riebinių valsčiaus centras. 719 gyventojų (2021 m.).

Istorija 
Šis kaimas pagal žydų tradiciją buvo laikomas Štetlu, nes žydai tarp gyventojų sudarė daugumą. 1897 m. gyventojų registro duomenimis šiame kaime gyveno 533 žydai (91 proc. nuo visų gyventojų). XX amžiaus pradžioje daug žydų išvyko į Palestiną ir JAV. 1935 m. žydai sudarė 68 proc. gyventojų.

1874 Riebinių dvarą įsigijo garsus inžinierius ir tiltų statytojas Stanislovas Kerbedis. Jo dukra Eugenija dvarą perdavė menininkų reikmėms. Tuo metu dvare lankėsi M.K. Čiurlionis, kiti kūrėjai.

2004–2021 m. buvo Riebinių savivaldybės administracinis centras.

Šaltiniai 

Latvijos gyvenvietės
Andžejus Potockis (1609)

Andžejus Potockis  (apie 1553–1609) – ATR valstybinis veikėjas, karaliaus rotmistras, Podolės pataurininkas (1590), Belokamensko seniūnas, Podolės Kameneco kaštelionas (nuo 1607 metų).

Biografija 
Žymios magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Karūnos lauko sargybinio Mikalojaus Potockio (1517/1520–1572) ir Anos Čerminskos (1525–1579) antrasis sūnus. Broliai  –  Braclavo vaivados Jokūbas, Janas ir Stefanas.

Jaunystėje buvo Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Žygimanto Augusto rūmuose. Jo keturi broliai buvo susiję su Podole, kur užėmė Podolės Kameneco kaštelionų pareigybes, Podolės Kameneco generalinių seniūnų ir mažiau svarbias pareigybes. Kaip rotmistras, Andžejus Potockis  kartu su broliais dalyvavo mūšiuose su rumunais, moldavais ir turkais. 1595 metais dalyvavo Lenkijos armijos žygyje į Moldaviją, kur tų pačių metų gruodžio 12 d. dalyvavo Sučavo mūšyje. Iki 1599 metų valdė dalį Auksinio Potoko.

Zebžydovskio rokošo metu Andžejus Potockis išsaugojo ištikimybę Lenkijos karaliui Zigmantui III Vazai. 1607 metų liepos 5 d. kartu su broliais dalyvavo rokošo dalyvių armijos sutriuškinime Guzovo mūšyje. Mūšyje Andžejus Potockis buvo sunkiai sužeistas, jį vos rado gyvą tarp daugelio užmuštų kūnų.

Buvo išrinktas pasiuntiniu į 1589 ir 1607 metų seimus. 1607 metais už nuopelnus tėvynei gavo Podolės Kameneco kašteliono pareigybę ir leidimą miestų įkūrimui nuosavose valdose.

Šeima 
Buvo vedęs du kartus. Pirma santuoka buvo su Sofija Piasecka, Floriano Piaseckio dukterimi. Vaikai:

 Mikalojus (m. 1613), karaliaus rūmininkas ir rotmistras
 Stanislovas (apie 1579–1667), Braclavo, Podolės, Kijevo, Krokuvos vaivada, Karūnos lauko ir didysis etmonas
 Jurgis (m. po 1615), karaliaus pulkininkas
 Jokūbas (m. po 1657), Podolės pataurininkis
 Ana Potocka (apie 1593–1623), 1-mas vyras Rusios vaivada Stanislavas Golskis, 2-ras vyras nuo 1612 metų, kunigaikštis Konstantinas Zaslavskis (m. 1615), 3-čias vyras nuo 1615 metų Voluinės kaštelionas, kunigaikštis Samuilas Koreckis (m. 1633)
 Kristina Potocka, 1-mas vyras Podolės Kameneco kaštelionas Aleksandras Chumieckis, 2-ras vyras Samuilas Zamechovskis

Antra santuoka buvo su Katerina Bučacka-Tvorovska (m. po 1627), Baro seniūno ir Podolės Kameneco pakamario Mikalojaus Bučackio Tvorovskio (m. 1595) ir Anos Magdelenos Radvilaitės (1553–1590) dukterimi. Vaikai:

 Kristupas (1600–1675), taurininkas, pastalininkis, stalininkas, raikytojas ir Lietuvos didysis pataurininkis
 Janas Teodorikas (1608–1664), Haličo pakamaris

Nuorodos 

 Niesiecki К. Korona polska przy złotej wolności starożytnymi wszystkich katedr, prowincji i rycerstwa klejnotami…. Lwów, 1740. t.3. 938 s.

Andžejus (1609)
Podolės Kameneco kaštelionai
ATR Seimo atstovai
Borisas Kustodijevas

Borisas Kustodijevas (, 1878–1927 m.) – XX a. pradžios Rusijos tapytojas, grafikas, iliustratorius, teatro dailininkas.

Biografija 
Borisas Kustodijevas gimė 1878 m. kovo 7 d. Astrachanėje. Jo tėvas buvo filosofijos profesorius, kuris dėstė vietos seminarijoje ir greitu laiku mirė. 1893−96 m. B. Kustodijevas lankė seminariją ir privačias dailės pamokas pas Pavelą Vlasovą, kuris savo ruožtu buvo V. Perovo mokiniu. Po to persikėlė į Sankt Peterburgą, kur 1896−1903 m. mokėsi Imperatoriškojoje dailės akademijoje, nuo 1898 m. − I. Repino klasėje. Kai I. Repinas buvo užsakytas sukurti didelių matmenų oficialų valstybės tarybą vaizduojantį paveikslą, jis asistentu pasirinko B. Kustodijevą. Maždaug tuo metu dailininkas sukūrė vieno savo įkvėpėjų, I. Bilibino portretą. 1903 m. vedė Juliją Prošinskają. Baigęs akademiją aukso medaliu 1904 m. B. Kustodijevas lankėsi Prancūzijoje ir Ispanijoje, 1907 m. − Italijoje ir 1909 m.− Austrijoje ir Vokietijoje. 

1905 m. B. Kustodijevas pradėjo kurti knygų iliustracijas ir tęsė tai iki gyvenimo pabaigos. Jis iliustravo žymių Rusijos klasikų N. Gogolio, M. Lermontovo, L. Tolstojaus knygas. 1909 m. priimtas į Imperatoriškąją dailės akademiją. Dėl stuburo tuberkuliozės ligos dailininkas apie metus laiko praleido Šveicarijoje. 1911 m. B. Kustodijevas tapo grupės „Meno pasaulis“ nariu. Jis buvo susipažinęs su impresionistine ir art nouveau daile. Jo paveikslai ryškių, šviesių ir kontrastuojančių spalvų, stilizuotų formų. 1911 m. jis įgyvendino teatro meninio apipavidalinimo projektą ir vėliau tęsė darbą teatre. 1916 m. dailininką pradėjo kamuoti paraplegija, jis daugiausiai laiko praleisdavo invalido krėsle, tačiau tai visai neatsispindi jo džiaugsminguose, vaikystės įspūdžių paveiksluose („Maslenica“, 1919). Po 1917 m. Spalio revoliucijos dailininkas nenutraukė aktyvios meninės veiklos, kūrė iliustracijas, bendradarbiavo žurnaluose, tapė ir dirbo teatro dailininku. 1923 m. jis įstojo į Revoliucinės Rusijos menininkų asociaciją. Borisas Kustodijevas mirė 1927 m. gegužės 28 d. Leningrade. Jo garsiausiu paveikslu įvardijama „Pirklio žmona“ (1918).

Darbų galerija 
 B. Kustodijevo kūriniai chronologine tvarka

Šaltiniai 

 Tretjakovo galerija 
 vinograd.su
 Кустодиев Борис Михайлович. Директ-Медиа, 2010.

Rusijos tapytojai
Scenografai
Iliustratoriai
Kornai

Kornai (, kor. Kernowyon) – keltų kilmės tautinė grupė Didžiojoje Britanijoje, tradiciškai gyvenanti Pietvakarių Anglijoje, Kornvalio grafystėje. Kornai nesitapatina su anglais, jie kildina save iš senovės britų, kurie dar iki Romos užkariavimo buvo įsikūrę salos centrinėje ir pietinėje dalyse.

Šiandien kornai nebevartoja kornų kalbos, nes ją išstūmė anglų kalba. Senieji Kornvalio gyventojai kalbėjo keltų kalbų grupės kornų kalba. Kornvalis viduramžiais buvo svarbus kalnakasybos pramonės centras.

Nuorodos 

 Kornų kultūros svetainė

Jungtinės Karalystės gyventojai
Keltai
Going Back

Going Back – aštuntasis studijinis britų atlikėjo bei dainų autoriaus Phil Collins albumas, išleistas 2010 m. rugsėjo 13 d. Tai – pirmasis atlikėjo solinis albumas per aštuonerius metus, nuo 2002 m. išleisto „Testify“. „Going Back“ skambantys kūriniai yra septintojo dešimtmečio soul bei R&B muzikos standartų koveriai. Collins planavo, jog albumas bus paskutinis jo įrašas ir 2011 m. paskelbė baigiantis muzikinę karjerą. Tačiau 2015 m. jis grįžo, o 2016 m. birželį albumas buvo perleistas su papildomis dainomis.

Nepaisant skirtingų kritikų įvertinimų, „Going Back“ pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge, tapdamas pirmuoju atlikėjo albumu per dvylika metų, pasiekusiu reitingo viršūnę.

Dainų sąrašas 

2010 albumai
Šorai

Šorai (šor. шор-кижи, татар-кижи, тадар-кижи, татар, тадар) – tiurkų grupės tauta, gyvenanti pietvakarių Sibire, daugiausia Kemerovo srityje.

XVII–XVIII a. dokumentuose šorus vadino Kuznecko totoriais (кузнецкие татары), Kondomos totoriais (кондомские татары), Mras–Su totoriais (мрасские татары). Šorai praktikavo šamanizmą, o daug vėliau tapo stačiatikiais.

Šorai įsikūrę Tomės upės baseine, prie Kondomos ir Mras-Su upių. Tai istorinis Kalnų Šorijos (Горная Шория) regionas. Taip pat jie gyvena Chakasijoje, Altajaus Respublikoje. 2002 m. gyventojų surašymo duomenimis, Rusijoje gyveno 13 975 šorai. Vartoja tiurkų kalbų šeimos šorų kalbą.

Šorų tauta susiformavo maišantis gretimoms tiurkų, ugrų, samojedų, ketų gentims. Jų kultūra ir šaknys panašios kaip ir šiaurės altajiečių, kai kurių chakasų etninių grupių. Šorai yra Uralo ir Pietų Sibiro mažųjų rasių atstovai. Dažniausiai vertėsi medžiokle, žvejyba, primityvia žemdirbyste, kedrų riešutų rinkimu. Šorų gyvenime svarbūs buvo ir kalvininkystė, geležies rūdos kasyba ir lydymas (todėl šorai dar vadinti „kalviais totoriais“).

Po 1917 m. Spalio revoliucijos šorų gyvenimas smarkiai pakito. Dauguma jų tapo žemdirbiais, galvijų augintojais, pramonės darbininkais.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Šorų tautos naujienos (rusų k.)

Sibiro tautos
Tiurkai
Boris Johnson

Borisas Džonsonas (; g. 1964 m. birželio 19 d., Niujorkas, JAV) – Jungtinės Karalystės žurnalistas, politikas. Buvęs šalies ministras pirmininkas (2019–2022 m.)

Biografija 

Borisas Džonsonas gimė 1964 m. pasiturinčioje šeimoje. Jo tėvas – Stenlis Džonsonas buvęs Europos Parlamento narys, turintis turkiškų šaknų. B. Džonsono prosenelis iš motinos pusės yra Elijas Averis Levas, žydų kilmės JAV mokslininkas, gimęs Žemaičių Kalvarijoje, Lietuvoje (tuomet priklausiusiai Rusijos imperijai).

Borisas Džonsonas vaikystę praleido Niujorke, Londone bei Briuselyje. Vėliau pradėjo lankyti mokyklą Anglijoje. Baigė Itono koledžą. Oksfordo universitete studijavo filologijos (senovės graikų ir romėnų) studijas.

Triskart vedė. Iš pirmos santuokos vaikų neturėjo. Su Marina susilaukė 4 vaikų, o su paskutine žmona Keri – dar 2.

Karjera 

Trumpai padirbęs vadybos konsultatu tapo žurnalistu. Nuo 1987 m. dirbo „Times“ britų dienraščiui. 1989–94 m. dienraščio „Daily Telegraph“ korespondentas Briuselyje, 1994–99 m. vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas ir pagrindinis politikos apžvalgininkas. 1999–2005 m. savaitraščio „Spectator“ vyriausiasis redaktorius.

Londono meras (2008–2016), Bendruomenių rūmų narys (2001–2008, 2015–dabar), Konservatorių partijos narys, Jungtinės Karalystės užsienio reikalų ministras nuo 2016 m. liepos 13 d. iki 2018 liepos 9 d. premjerės Terezos Mei kabinete.  Tuo metu buvo aktyvus Breksito šalininkas ir pastarosios politinės kampanijos lyderis. Atsistatydino nepritardamas JK pasitraukimo iš ES procedūroms. Jis žadėjo, kad tapęs premjeru užtikrintų, jog Jungtinė Karalystė paliktų Bendriją. 2019 m. liepos 23 d. išrinktas Konservatorių partijos lyderiu. 2022 liepos 7 d. po ilgalaikio spaudimo ir galiausiai keliolikos vyriausybės narių atsistatydinimo pasitraukė iš  Konservatorių partijos pirmininko ir premjero postų.

Išnašos

Nuorodos 
 Boriso Džonsono svetainė 

Jungtinės Karalystės užsienio reikalų ministrai
Jungtinės Karalystės Parlamento nariai
Jungtinės Karalystės premjerai
2016 m. Nicos ataka

2016 m. Nicos ataka įvyko Nicoje liepos 14 d., kai į žmonių minią, švenčiančią Bastilijos paėmimo dienos renginius, įsirėžė 19 tonų sunkvežimis. Vairuotojas įvažiavo į minią dideliu greičiu ir nuvažiavo apie 2 kilometrus, kol buvo nušautas policijos. Prieš tai jis dar sugebėjo šaudyti iš turėto šautuvo į policiją ir žmones. Akto metu žuvo daugiau nei 80 žmonių.

Prancūzijos prezidentas François Hollande pranešė, kad nepaprastoji padėtis, įvesta po 2015 m. teroristinių išpuolių Paryžiuje, turėjusi pasibaigti 2016 m. liepos 26 d., pratęsiama trims mėnesiams. Taip pat buvo paskelbtas trijų dienų gedulas visoje šalyje.

Atakos kaltininkas buvo Prancūzijos ir Tuniso kilmės 31 metų Mohamed Lahouaiej-Bouhlel.

Šaltiniai 

Terorizmas Prancūzijoje
2016 metai
Prancūzijos istorija
Nica
Archipas Kuindžis

Archipas Kuindžis (, 1842–1909 m.) – Rusijos tapytojas-peizažistas.

Biografija 
Archipas Kuindžis gimė 1842 m. sausio 27 d. Mariupolyje prie Azovo jūros, graikų išeivio, batsiuvio šeimoje. Jo vaikystė buvo skurdi. 1855 m. A. Kuindžis mokėsi I. Aivazovskio studijoje Feodosijoje vadovaujamas A. Feslerio. Jis du kartus bandė įstoti į Sankt Peterburgo imperatoriškąją dailės akademiją, bet nesėkmingai. Jis joje mokėsi laisvuoju klausytoju ir 1868 m. laimėjo laisvojo klausytojo kurso baigimo diplomą už paveikslą „Totorių kaimas mėnesienoje Krymo pakrantėje“. 1874 m. lankėsi Prancūzijoje, Anglijoje, Šveicarijoje, Vokietijoje. 1878 m. akademija jam suteikė oficialų pirmos klasės baigimo diplomą. 1880 m. jis suorganizavo atskirą parodą eksponuoti vienui vienam paveikslui „Naktis virš Dnepro“, kuris tapo garsiausiu dailininko kūryboje. 

1880−1890 m. A. Kuindžis lankė menininkų peredvižnikų ir mokslininkų susitikimus pas D. Mendelejevą, tyrė dažų spalvų kitimą nuo saulės šviesos poveikio vadovaujamas fiziko F. Petruševskio. 1892 m. A. Kuindžis užėmė profesoriaus postą peizažo klasėje Sankt Peterburgo imperatoriškojoje dailės akademijoje ir 1893 m. tapo tikruoju akademijos nariu. 1909 m. jis inicijavo dailininkų draugiją, kuri vėliau jo garbei buvo pavadinta Kuindžio draugija. Archipas Kuindžis mirė 1910 m. liepos 24 d. Sankt Peterburge.

Darbų galerija 
 A. Kuindžio kūriniai chronologine tvarka

Šaltiniai 

 Tretjakovo galerija 

Rusijos tapytojai peizažistai
Peredvižnikai
Ellipsis

Ellipsis – septintasis studijinis škotų alternatyvaus roko grupės „Biffy Clyro“ albumas, išleistas 2016 m. liepos 8 d. Albumo singlas „Wolves of Winter“ pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės roko ir metalo singlų reitinge. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas antruoju grupės įrašu, pasiekusiu reitingo vietą.

Dainų sąrašas 
Muzikos ir žodžių autorius Simon Neil, išskyrus, kur išskirta.

2016 albumai
Igor Burzanović

Igoris Burzanovičius (g. 1985 m. rugpjūčio 25 d.) – Juodkalnijos futbolininkas, rungtyniavęs Juodkalnijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 2007–2008 m.

Šaltiniai 

Juodkalnijos futbolininkai
Anto Drobnjak

(g. 1968 m. rugsėjo 21 d.) – buvęs Juodkalnijos futbolininkas, rungtyniavęs Serbijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1996–1998 m.

Šaltiniai 

Juodkalnijos futbolininkai
Nenad Maslovar

Nenadas Maslovaras (g. 1967 m. vasario 20 d.) – buvęs Juodkalnijos futbolininkas, rungtyniavęs Serbijos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 1997 m.

Šaltiniai 

Juodkalnijos futbolininkai
Robert F. Kennedy

Robertas Fransis Kenedis (; g. 1925 m. lapkričio 20 d. Bruklino vietovėje, Masačusetso valstijoje – 1968 m. birželio 6 d.,  Los Andžele) – Jungtinių Valstijų generalinis prokuroras, teisininkas, JAV senatorius.

Biografija 
Robertas Kenedis gimė gausioje JAV airių katalikų verslininko ir politiko J. P. Kenedžio šeimoje. Buvo septintas vaikas iš devynių ir vienas iš keturių sūnų. Jo vyresnysis brolis Džonas Kenedis 1960 m. buvo išrinktas 35-uoju JAV prezidentu. R. Kenedis iki šeštos klasės mokėsi privačioje Riverdeilo berniukų mokykloje, vėliau pakeitė dar kelias mokyklas. Vėliau mokėsi Harvardo universitete, kurį 1948 m. baigė politikos mokslų bakalauru. 1951 m. baigė Virdžinijos universiteto Teisės mokyklą.

1952 m. vadovavo Dž. Kenedžio rinkimų į JAV Senatą kampanijai. Nuo 1953 m. iki 1960 m. JAV Senato komisijų teisės patarėjas. 1960 m. vadovavo Dž. Kenedžio rinkimų į JAV prezidentus kampanijai. Brolis, tapęs JAV prezidentu, Robertą paskyrė JAV generaliniu prokuroru. R. Kenedis rėmė afroamerikiečių pilietinių teisių judėjimą. 1962 m. aktyviai dalyvavo sprendžiant Karibų krizę. 1964 m. rugsėjį atsistatydino iš pareigų. Nuo 1964 m. lapkričio buvo išrinktas JAV senatoriumi. 1968 m. dalyvavo JAV prezidento rinkimų kampanijoje, kurios metu, birželio 5 d., po pasakytos priešrinkiminės kalbos, Los Andželo viešbutyje buvo mirtinai sužeistas palestiniečių teroristo S. Sirhano. Kitą dieną R. Kenedis mirė.

Šaltiniai 

JAV Senato nariai
Kandidatai į JAV prezidentus
Hiva Oa

Hiva Oa () – sala Okeanijoje, Prancūzijos Polinezijoje, Markizų salų pietrytinėje dalyje; antra pagal dydį Markizų sala. Plotas – 316 km².

Hiva Oa yra didžiausia ir derlingiausia iš pietų Markizų salų, o visame salyne dydžiu nusileidžia tik Nuku Hivai. Kranto linija vingiuota, skardinga. Koralų rifų juostos nėra. Ilgis 35 km, plotis iki 12 km. Paviršius kalnuotas, uolingas. Aukščiausia salos vieta – užgesęs Temetiu ugnikalnis (1213 m). Vulkano krateris susmegęs, praplautas vandens ir pavirtęs stačiakrante Taa Oa įlanka. Paviršius apaugęs miškais, krūmynais. Temperatūra ištisus metus laikosi ~26 °C, iškrenta vidutiniškai 1344 mm kritulių. Hiva Oa supa kelios nedidelės salos – Tahuata (4 km į pietus) ir Mohotanis (14 km į pietus).

2012 m. saloje gyveno 2190 žmonių. Hiva Oa su aplinkinėmis salomis sudaro Hiva Oa komuną. Jos administracinis centras yra didžiausia salos gyvenvietė – Atuona. Vietos gyventojai kalba pietine markiziečių kalbos (ʻEo ʻenana) tarme. Dėl nelygaus salos paviršiaus kelių tinklas retas. Vidurinėje Hiva Oa dalyje įrengtas Atuonos oro uostas. Taha Uku krantinėje įrengtas jūrų uostas.

Iki atvykstant europiečiams saloje gyvavo dvi gentinės karalystės – Nuku ir Pepanė. Pirmasis salą aprašęs europietis buvo ispanas Alvaras de Mendanja, kuris 1595 m. liepos 21 d. ją pavadino Dominika. Saloje gausu senų akmeninių tikių.

Hiva Oa saloje gyveno žymus prancūzų dailininkas Polis Gogenas bei belgų dainininkas, aktorius Žakas Brelis. Jiedu abu palaidoti Atuonos Kalvarijos kapinėse.

Markizų salos
Tubuajo salos

Tubuajo salos arba Pietinės salos (, tub. Tuha’a Pae, Tupua’i) – salynas Okeanijoje, rytų Polinezijoje, priklauso Prancūzijos Polinezijai (vienas iš 4 šią valdą sudarančių salynų). Salyną sudaro dvi salų telkmės: Tubuajo salos (5) ir Baso salos (2). Plotas – 148 km². Aukštis iki 435 m (Raivavaės saloje).

Salyną sudaro šios salos:
 Tubuajo salų grupė:
 Tubuajas (45 km²)
 Marijos salos (1,3 km², negyvenama)
 Rimatara (8,6 km²)
 Rurutu (32,75 km²)
 Raivavaė (16 km²)
 Baso salų grupė:
 Rapa Iti (40,57 km²)
 Marotiri (0,04 km², negyvenama)

2012 m. Tubuajo salose gyveno 6820 gyventojai. Vietos gyventojai – tubuajai. Auginamos kokospalmės, bananai, iš Europos užvežtos daržovės (agurkai, pomidorai ir kt.), vejamas pandano pluoštas. Pagrindinė gyvenvietė ir salyno administracinis centras – Mataura (Tubuajo s.).

Šaltiniai
Tubuajis

Tubuajis (, tub. Tupua’i) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, didžiausia Tubuajo salyne. Plotas – 45 km² (kartu su supančia lagūna – 85 km²).

Sala yra tuoj į pietus nuo Ožiaragio atogrąžos, ~640 km į pietus nuo Taičio. Tubuajis vulkaninės kilmės, sudarytas iš 2 ugnikalnių kūgių – Huahinės (35 m) ir Taitaa (422 m). Salą juosia koralinis rifas, o tarp jo ir salos susidariusi lagūna, kurios plotis vietomis siekia 5 km, gylis – iki 25 m. Saloje teka keletas upokšnių, susrūvančių į pelkes. Koralų rifą sudaro 8 salelės ir uolos (motu).

2012 m. Tubuajyje gyveno 2170 žmonės. Sala sudaro komuną. Svarbiausia gyvenvietė – Mataura. Yra Matauros oro uostas.

Tubuajis gyvenamas daugiau nei 2000 metų. Čia vietos gyventojai tubuajai buvo įrengę šventyklas, platformas, takus. 1777 m. salą pasiekė britų kapitonas Džeimsas Kukas. 1789 m. Tubuajyje apsistojo „Baunti“ maištininkai. XIX a. daug gyventojų mirė nuo europiečių atneštų ligų. 1881 m. sala aneksuota Prancūzijos.

Tubuajo salos
Rurutu

Rurutu (, tub. Rūrutu) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne. Plotas – 32,75 km².

Sala yra tarp Tubuajo rytuose ir Rimataros vakaruose, 572 km į pietus nuo Taičio. Rurutu yra vulkaninės kilmės, jos ilgis 10,8 km, plotis iki 5,3 km. Aukštis iki 385 m (Manurevos k.). Salą juosia koralinis rifas, lagūnos nėra, o krantai labai statūs, su išgriaužtomis olomis.

2012 m. Rurutu gyveno 2322 žmonės. Sala sudaro komuną. Verčiamasi žvejyba, žemdirbyste, pandanų krepšių pynimu, vystomas turizmas. Pagrindinė gyvenvietė – Moerai. Įrengtas aerodromas.

Rurutu gyvenama daugiau nei 2000 metų. 1769 m. salą pasiekė britų kapitonas Džeimsas Kukas. 1821 m. čia įsikūrė misionieriai. Šioje saloje rasta žymi medinė dievo Aa skulptūrėlė (XVIII a. pab.).

1990 m. Rurutu saloje lankėsi Prancūzijos prezidentas Fransua Miteranas.

Tubuajo salos
Rimatara

Rimatara () – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne. Plotas – 8,6 km².

Sala yra vakariniame Tubuajo salyno gale, 150 km į vakarus nuo Rurutu, 550 km į pietus nuo Taičio. Rimatara yra apskrita vulkaninė plynaukštė, supama koralų rifo. Aukštis iki 83 m (Uhau k.).

2012 m. Rimataroje gyveno 873 žmonės. Sala kartu su negyvenamomis Marijos salomis sudaro komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Amaru. Įrengtas aerodromas.

Rimatara – viena vėliausiai europiečių pasiektų Polinezijos salų. Ją 1821 m. „atrado“ kapitonas Samuelis Pinderis Henris. 1822 m. įkurta protestantų misija.

Tubuajo salos
Raivavaė

Raivavaė (, tub. Ra’ivāvae) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne. Plotas – 16 km².

Sala yra rytiniame Tubuajo salyno gale, į rytus nuo Tubuajo, 630 km į pietryčius nuo Taičio. Raivavaė yra vulkaninės kilmės, iškilusi 437 m (Hiro k.) virš jūros lygio. Ją juosia iš 28 salelių (motu) sudarytas koralų rifas. Tarp salos ir rifo susidariusi lagūna.

2012 m. Raivavaėje gyveno 940 žmonių. Sala sudaro komuną. Pagrindinės gyvenvietės – Anatonu, Rairua, Vaiuru. Įrengtas aerodromas. Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu (kolokazijos auginimu), turizmu.

Raivavaė pasižymėjo kaip kultūrinis-religinis tubuajų centras – čia būta šventyklų, platformų (marae), rasta tikių. Pirmasis salą pasiekęs europietis buvo ispanas Tomasas Gajangosas (1775 m.). Jis salą pavadino Santa Rosa. 1880 m. prijungta prie Prancūzijos.

Tubuajo salos
Marijos salos

Marijos salos () arba Halo sala (), Nororotu – mažas koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne. Plotas – 1,3 km².

Atolas yra pačiuose Tubuajo salyno vakaruose, 215 km į šiaurės vakarus nuo Rimataros, 700 km į pietvakarius nuo Taičio. Atolą sudaro koralų rifo apsupta sekli lagūna su 4 salelėmis (motu). Jas dengia tankios džiunglės.

Salos negyvenamos, priklauso Rimataros komunai. Kartais joje renkama kopra.

Pasak legendos, Marijos salas atrado Rurutu vadas Amaiterajus. Valdant Rurutu karaliui Teuruarijui IV, Marijos salos tapo tremties vieta. Europiečiai atolą pasiekė 1824 m.

Tubuajo salos
Rapa Itis

Rapa Itis ( – „Mažoji Rapa“) arba tiesiog Rapa – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne, Baso salų grupėje. Plotas – 40,57 km².

Rapa Itis yra viena iš Baso salų, toliausiai į pietus nutolusi gyvenama Prancūzijos Polinezijos sala. Tai ir viena labiausiai atskirtų visos Polinezijos salų. Rapa Itis – netaisyklingo pavidalo sala, stačiais, smarkiai raižytais krantais. Sala vulkaninės kilmės, kalnuota. Visą ją užima sudūlėjusio ugnikalnio ketera. Aukštis siekis 650 m (Perau k.). Buvusioje ugnikalnio kalderoje susidariusi uždara įlanka. Rapa Itis paskelbta rezervatu, čia saugomos nykstančios paukščių rūšys. Klimatas drėgnas, subtropinis. Sausį oras sušyla tarp 22–25 °C, liepą temperatūra laikosi apie 17–20 °C. Per metus iškrenta >2700 mm kritulių.

2012 m. duomenimis, saloje gyveno 515 žmonių. Rapa Itis kartu su negyvenamomis Marotiri salelėmis sudaro komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Ahurėjus. Salą kas 2–3 mėnesiai aplanko laivas Aranui. Vietos gyventojai kalba skirtinga kalba nei tubuajai, turi skirtingą kultūrą.

Salą polineziečiai apgyvendino maždaug XIII a. Panašu, kad jos gyventojai ėmė kovoti dėl salos išteklių, todėl buvo įrengta 14 įtvirtinimų, kuriuose telkdavosi salos gyventojai. 1791 m. Rapa Itį pasiekė britų jūrininko Džordžo Vankuverio ekspedicija ir pavadino salą Opara. Dėl jūrininkų užvežtų ligų ir alkoholio apie 3/4 salos gyventojų mirė. Salą taip pat puldinėdavo Peru vergų pirkliai. Į salą grįžę išsilaisvinę vergai sukėlė raupų epidemiją. Iš maždaug 2000 gyventojų 1826 m. po 40-ies metų buvo likę mažiau nei 120. 1867 m. sala paskelbta prancūzų protektoriatu, o kai britai čia įsteigė anglių papildymo stotį – aneksavo. Morongo Uta tvirtovę kasinėjo norvegų keliautojas ir tyrinėtojas Turas Hejerdalas (ieškojo sąsajų tarp Rapa Ičio ir Rapa Nui salų).

Tubuajo salos
Marotiri

Marotiri () arba Baso salelės (Îlots de Bass) – keletas uolų Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne, Baso salų grupėje. Plotas – 0,043 km².

Marotiri tai keturių negyvenamų uolų telkinys, esantis labai atokiai nuo kitų salų; toliausiai į pietus nutolusi Prancūzijos Polinezijos vieta. Marotiri yra 1167 km į vakarus nuo Pitkerno, 75 km į pietryčius nuo Rapa Iti (nuo jos skiria ~1500 m gylio gelmė). Sudaro šios uolos: šiaurinė (5800 m²), vidurinė (1800 m²), pietinė (22400 m²), vakarinė (13100 m²). Aukščiausia vieta (113 m) yra pietinėje uoloje. Uolos kyšo iš povandeninės platformos, slūgsančios 100 m gylyje ir besidriekiančios 5 km skersmeniu. Klimatas drėgnas, vidutinių platumų.

Augalijos beveik nėra, tačiau Marotiri uolos yra svarbi paukščių kolonija. Aplinkiniuose vandenyse gausu žuvies.

Marotiri administraciškai priklauso Rapa Iti komunai. Spėjama, kad Rapa Iti gyventojai čia galėję įkurti savo tvirtovę (pa).

Tubuajo salos
The Final Frontier

The Final Frontier – penkioliktasis studijinis britų sunkiojo metalo grupės „Iron Maiden“ albumas, išleistas 2010 m. rugpjūčio 13 d. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę Jungtinėje Karalystėje pardavus per 44 tūkstančius kopijų, „The Final Frontier“ debiutavo pirmoje albumų reitingo vietoje, tapdamas ketvirtuoju grupės įrašu, pasiekusiu reitingo virtūnę. Taip pat pirmąją vietą albumas pasiekė dar 27 šalyse. JAV per pirmąją savaitę buvo parduota 63 tūkstančiai kopijų ir albumas pasiekė ketvirtąją „Billboard 200“ reitingo vietą, tapdamas aukščiausią vietą pasiekusiu grupės įrašu šalyje.

Dainų sąrašas 

2010 albumai
Aphrodite

Aphrodite – vienuoliktasis studijinis australų atlikėjos Kylie Minogue albumas, išleistas 2010 m. birželio 30 d. Albumo singlas „All the Lovers“ sulaukė didelio pasisekimo visame pasaulyje, pasiekdamas trečiąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge, taip pat patekdamas į daugumos reitingų dvidešimtukus. Pats albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę Jungtinėje Karalystėje pardavus 79 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmoje albumų reitingo vietoje, tapdamas ketvirtuoju atlikėjos albumu, pasiekusiu pirmąją reitingo vietą. „Aphrodite“ taip pat pasiekė antrąją vietą Australijoje bei devynioliktąją JAV.

Dainų sąrašas

Top

Šaltiniai 

2010 albumai
Satoshi Otomo

(g. 1981 m. spalio 1 d.) – Filipinų futbolininkas, rungtyniavęs Filipinų rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 2014 m.

Šaltiniai 

Futbolininkai
Filipinų sportininkai
Bionic

Bionic – šeštasis studijinis amerikiečių atlikėjos Christina Aguilera albumas, išleistas 2010 m. birželio 4 d. Albume skambanti muzika buvo įkvėpta elektroninės muzikos, todėl pirmoje albumo pusėje skambančios dainos pasižymi sintezatoriais ir elektroniniais ritmais, o antroje – baladės. Nepaisant to, jog „Bionic“ sulaukė skirtingų kritikų įvertinimų, per pirmąją savaitę Jungtinėje Karalystėje buvo parduota 24 tūkstančiai albumo kopijų ir albumas debiutavo pirmoje albumų reitingo vietoje, tapdamas antruoju Aguilera albumu, pasiekusiu šio reitingo viršūnę. JAV per pirmąją savaitę buvo parduota 110 tūkstančių kopijų ir albumas debiutavo trečioje „Billboard 200“ reitingo vietoje.

2014 m. rugpjūčio mėnesio duomenimis, JAV parduota 330 tūkstančių „Bionic“ kopijų.

Dainų sąrašas 

2010 albumai