joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ali

Ali, visas vardas Ali ibn Abi Talibas (; g. 601 m. rugsėjo 20 d. – m. 661 m. sausio 27 d.) – ketvirtasis teisingasis (rašid) kalifas (656–661 m.), pranašo Mahometo pusbrolis ir jo dukters Fatimos vyras. Vienas pirmųjų priėmusiųjų islamą. Šiitai Ali laiko tiesioginiu Mahometo valdžios ir jo pranašiškos veiklos paveldėtoju, pirmuoju imamu ir garbina jį kaip šventąjį.
 
Laikoma, kad Ali gimė Mekoje, toje vietoje, kur dabar Kaabos šventykla. Jo tėvas buvo Abu Talibas iš įtakingo Banu Hašim kuraišitų klano. Augo vienuose namuose su Mahometu. Šiam gavus dieviškąjį apreiškimą, Ali buvo pirmasis vyras, priėmęs islamą (tuomet jam buvo 12 metų), ir antrasis žmogus (po Mahometo žmonos Chadidžos bint Chuvailid). Netrukus po Mahometo atliko hidžrą į Mediną. Ten buvo atkaklus Mahometo šalininkas, padėjo jam kovose. Vedė kovas puldinėjant karavanus iš Mekos bei ginant augančią musulmonų bendruomenę. 656 m. nužudžius kalifą Usmaną, Mahometo bendražygiai Ali išrinko trečiuoju Arabų kalifato kalifu. Jo valdymo metais kilo pirmasis pilietinis karas (pirmoji fitna), kuomet prieš Ali sukilo Omejadų klano kalifas Muavija I iš Sirijos ir Mahometo trečioji žmona Aiša bint Abu Bakr su kitais iš Medinos. Ali sostinė buvo jo rėmėjų Kufa Irake. Ali kariuomenė 656 m. įveikė Aišą su jos rėmėjais taip vadinamajame Kupranugario mūšyje prie Basros. Ali ir Muavijos pajėgos 657 m. susitiko Sifino mūšyje (prie dab. Rakos) ir buvo nuspręsta derėtis dėl valdžios. Ali autoritetas smuko, prieš jį Irake sukilo charidžitai.

661 m. Ali buvo užpultas besimeldžiantis mečetėje Kufoje charidžitų žudiko ir po dviejų dienų mirė. Jis buvo palaidotas nežinomoje vietoje dykumoje. Pagal islamo tradiciją, vėliau jo kapavietę atrado kalifas Harūnas ar Rašidas ir toje vietoje pastatė Imamo Ali mečetę (Nadžafas). Po jo mirties visa valdžia kalifate perėjo Muavijai I, Ali sūnui Hasanui atsisakius pretenduoti į kalifo postą. Ali islamo kultūroje laikomas drąsos, išminties, tikėjimo įsikūnijimu, vertinamas už ištikimybę Mahometui, nuoširdumą, atlaidumą priešams. Todėl Ali itin svarbus mistiniame islame – sufizme. Sufijai save kildina iš Ali giminės. Tarp Ali sūnų buvo Huseinas ibn Ali, svarbus islamo istorijoje, ypač šiitiškoje tradicijoje.

Šaltiniai 

 Enciklopedija Britannica

Kalifai
Šiitų imamai
Antano Baranausko literatūrinė premija

Antano Baranausko literatūrinė premija – literatūrinė premija, kurią 2010 m. įsteigė Anykščių rajono savivaldybė, bendradarbiaudama su Lietuvos rašytojų sąjunga. Skiriama už grožinės literatūros kūrinius – knygas, skiepijančius meilę Lietuvos gamtai ir Antano Baranausko gimtinės aplinkai, atskleidžiančius žmogaus ir gamtos dvasinį ryšį, arba profesionalios literatūrologijos kūrinius, skirtus Antano Baranausko kūrybai.

Premija skiriama konkurso būdu. Vertinamos per pastaruosius trejus metus išleistos knygos. Kandidatus premijai gauti gali siūlyti meno kūrėjų asociacijos, visuomeninės organizacijos, leidyklos, patys kūrinių autoriai. Laureatą renka Lietuvos rašytojų sąjungos valdybos komisija. Tai solidžiausia tarp Lietuvos savivaldybių literatūrinių premijų.

Premijos laureatai 

Premija skirta:
 2010 m. Pauliui Subačiui už monografiją „Antanas Baranauskas. Gyvenimo tekstas ir tekstų gyvenimai“.
 2011 m. Rimantui Vanagui už dokumentinės prozos knygą „Peslių akademija“.
 2012 m. Algimantui Zurbai už romaną „Krisius“.
 2013 m. įvertinus pretendentus, premija neskirta.
 2014 m. Gintautui Dabrišiui už poezijos knygas „Joju vienas“ (2011) ir „Upė Jekaterinai“ (2014).
 2015 m. Viktorijai Daujotytei už knygas „Gīvenu vīna. Gyvenu viena“ ir „Tatā pariejau. Tai parėjau“.
 2016 m. Erikai Drungytei už eilėraščių knygą „Patria“.
 2017 m. Ingai Liepaitei ir Antanui Verbickui už knygą „Antano Baranausko asmeninė biblioteka“.
 2018 m. Vladui Braziūnui už poezijos knygą „Lėtojo laiko aky“.
 2019 m. Valdui Papieviui už romaną „Brydė“.
 2020 m. Vytautui Martinkui už romaną „Tavo bažnyčios rūsys“.
 2021 m. Reginai Katinaitei-Lumpickienei už eilėraščių knygas aukštaičių uteniškių tarme „Tapuolia pūkas aky“ ir „Varna su baltu plūksnu.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Antano Baranausko literatūrinė premija 

Baranausko
Raudonpelekė karalžuvė

Raudonpelekė karalžuvė (Lampris guttatus) – vėduokliažuvių (Lampriformes) būrio, karalžuvinių (Lamprididae) šeimos, bei pirmoji atrasta pilnai šiltakraujų žuvų rūšis.

Morfologija 
Didelė žuvis – gali sverti iki 270 kg, bei kūno ilgis gali siekti iki 2 m. Jų kūnas ovalinis, suplotas, raudonai oranžinis.

Fiziologija 
Raudonpelekę karalžuvę tyrinėję biologai, 2015 metų išvadose paskelbė, kad tai yra atrasta pirmoji, pilnai šiltakraujė žuvų rūšis . Anot nacionalinės vandenynų ir atmosferos administracijos, kurios biologai tyrinėjo šią žuvį, būdama šiltakraujiška, ji turi daugiau privalumų susigauti grobį – kadangi turi geresnę regą ir greičiau plaukia. Turi gebą išlaikyti 2 °C šilčiau akis ir smegenis, nei kūno temperatūra. Jos raumenų temperatūra išlieka vidutiniškai aukštesnė 5 °C, nei vandens temperatūra 45-305 metrų vandenyno gylyje.

Pora kitų žuvų rūšių, įskaitant Thunnus orientalis ir tikrosios rykliažuvės  tik iš dalies šiltakraujės - šiltas kraujas cirkuliuoja tik gyvybiškai svarbiuose jų organuose, kaip kad raumenyse, kas suteikia joms daugiau energijos judėti po vandeniu. Bet jų vidaus organai, pavyzdžiui širdis gana greitai vėsta, kada jos paneria į gilesnius, šaltus vandenis ir tai greitai priverčia jas atgal pakilti arčiau vandens paviršiaus ar plaukti į seklesnius vandenis kur šiltesnis vanduo .

Paplitimas 
Paplitusios Atlanto, Ramiojo vandenynų vidutinio ir tropinio klimato zonose – nuo Didžiosios Niufaundlando bankos, Norvegijos ir Grenlandijos pakrančių iki Argentinos, pietvakarių Atlanto vandenyne, Senegalo, Angolos pakrančių rytų Atlanto vandenyno dalyje. Kitos populiacijos nuo Aliaskos įlankos iki pietinės Kalifornijos Ramiajame vandenyne. Aptinkamos ir Indijos vandenyno vidutinių platumų zonose.

Gyvenama aplinka 
Pagal palydovų duomenis, jos didesnę gyvenimo laiko dalį praleidžia dažniausiai nuo 45 iki 400 m vandenynų šaltuose gyliuose, be reguliaraus iškilimo į paviršių.

Nuorodos 

 fishbase.org / Lampris guttatus (Brünnich, 1788) Opah
 eurekalert.org / New research reveals first warm-blooded fish, Public Release: 14-May-2015;
 sci-news.com / Opah (Lampris guttatus): First Known Warm-Blooded Fish Species, May 15, 2015;
 news.discovery.com / First Warm-Blooded Fish Identified , May 14, 2015;
 bbc.co.uk / Warm-blooded fish traps its own heat in the deep, 15 May 2015;
 dailymail.co.uk / Researchers find the first warm blooded fish: Giant 'moonfish' the size of a car tyre flaps its fins to generate heat, 14 May 2015;
 sciencemag.org / Whole-body endothermy in a mesopelagic fish, the opah, Lampris guttatus, 15 May 2015;

Šaltiniai 

Vėduokliažuvės
Biffy Clyro

Biffy Clyro – škotų alternatyvaus roko grupė iš Kilmarnoko, susiformavusi 1995 m. Šiuo metu grupė yra išleidusi septynis studijinius albumus. 2013 m. sausį išleistas albumas „Opposites“ debiutavo pirmoje vietoje Jungtinėje Karalystėje, tapdamas pirmuoju grupės albumu, pasiekusiu pirmąją vietą. 2016 m. liepą išleistas naujausias grupės albumas „Ellipsis“, taip pat pasiekęs pirmąją reitingo vietą.

Grupės nariai 
Dabartiniai nariai
 Simon Neil – gitara, vokalas
 James Johnston – bosinė gitara, vokalas
 Ben Johnston – būgnai, vokalas

Koncertiniai nariai
 Mike Vennart – gitara, papildomi vokalai (2007; 2010–dabar)
 Richard „Gambler“ Ingram – gitara, pianinas (2012–dabar)

Diskografija 
 Blackened Sky (2002)
 The Vertigo of Bliss (2003)
 Infinity Land (2004)
 Puzzle (2007)
 Only Revolutions (2009)
 Opposites (2013)
 Ellipsis (2016)
 A Celebration of Endings (2020)
 The Myth of the Happily Ever After (2021)

Nuorodos 

 
 

Jungtinės Karalystės atlikėjai
Opposites

Opposites – šeštasis studijinis škotų alternatyvaus roko grupės „Biffy Clyro“ albumas, išleistas 2013 m. sausio 28 d. Iš pradžių buvo skelbta, jog bus išleisti du albumai: „The Land at the End of Our Toes“ ir „The Sand at the Core of Our Bones“, tačiau buvo nuspręsta išleisti kaip vieną dviejų diskų albumą. Taip pat buvo išleista vieno disko versija, kurioje kiek mažiau dainų. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmoje vietoje Jungtinėje Karalystėje, tapdamas pirmuoju grupės albumu, pasiekusiu pirmąją vietą.

Dainų sąrašas

Dviejų diskų versija

Vieno disko versija 

2013 albumai
18 Months

18 Months – trečiasis studijinis škotų elektroninės muzikos atlikėjo Calvin Harris albumas, išleistas 2012 m. spalio 26 d. Iš viso iš šio albumo buvo išleisti aštuoni singlai. Visi singlai, taip pat ir kartu su Rihanna įrašyta daina „We Found Love“, pateko į „UK Singles Chart“ dešimtuką. „18 Months“ yra vienintelis albumas muzikos istorijoje, kuris turėjo devynis singlus, patekusius į dešimtuką. Pats albumas taip pat debiutavo pirmoje vietoje Jungtinėje Karalystėje, tapdamas antruoju Calvin Harris albumu, pasiekusiu pirmąją vietą.

Dainų sąrašas 

2012 albumai
Frosinone Calcio

Frosinone Calcio – Italijos futbolo klubas iš Frozinonės miesto, kuris yra Lacijaus provincijoje.

Istorija
2014–2015 m. Serie B čempionate ekipa užėmė antrą vietą ir buvo paaukštinta į Serie A turnyrą pirmą kartą istorijoje. 

2015/2016 m. sezone Serie A pirmenybėse užėmusi 19 vietą komanda iškrito iš elito lygos. 

2016/2017 m. sezone Serie B užėmė 6 vietą ir kovojo atkrintamosiose varžybose dėl patekimo į Serie A, bet suklupo pusfinalyje.

Spalvinė gama

Sezonai 

|}

Stadionas

Namų rungtynes žaidžia Stadio Matusa dar žinomą kaip Stadio Comunale Matusa. Jis yra Frozinonės mieste. Stadiono talpa 9,680.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY

Frosinone Calcio
Jurga Jutaitė

Jurga Jutaitė (g. 1986 m. Vilnius) – Lietuvos aktorė, kino prodiuserė.

Augo bliuzo gitaristo Virginijaus Juto („Blues Makers“) šeimoje.  Pirmą vaidmenį gavo, kai kavinėje bedirbančią būsimą aktorę pastebėjo ir vaidinti filme „Aš esi tu“ pakvietė režisierius Kristijonas Vildžiūnas.  J. Jutaitė lankė fleitos pamokas Balio Dvariono muzikos mokykloje, studijavo filosofiją, Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje baigė kino vadybą.

Filmografija 
 Dominyka, „Aš esi tu“ (2006 m.)
 Auksė, „Kai apkabinsiu tave“ (2010 m.)
 Aurora, „Aurora“ (2011 m.)
 „Anglijos karalienė pagrobė mano tėvus“ (2014 m.)

Pripažinimas 
 2011 m. – nominuota „Sidabrinei gervei“ už geriausios antro plano aktorės vaidmenį filme „Kai apkabinsiu tave“;
 2013 m. – JAV festivalio „Fantastic Fest“ apdovanojimas už vaidmenį filme „Aurora“.
 2013 m. – „Sidabrinė gervė“ už geriausios aktorės vaidmenį filme „Aurora“.

Nuorodos 
 Jurga Jutaite IMDb

Šaltiniai 

Lietuvos aktoriai
Lietuvos kino prodiuseriai
Kartą Laukiniuose Vakaruose

Kartą Laukiniuose Vakaruose () – 1968 m. režisieriaus Sergio Leone sukurtas epinis vesternas, laikomas vienu geriausiu kada nors sukurtų filmų. Jis yra pirmoji  Leone trilogijos dalis (kitos yra „Sauja dinamito“ ir „Kartą Amerikoje“).

Sergio Leone, 1966 m. sukūręs milžiniško susidomėjimo sulaukusį vesterną „Geras, blogas ir bjaurus“, ketino daugiau nebekurti tokio žanro filmų. Jo planuose jau buvo naujas filmas (1984 m. Leone jį nufilmavo pavadindamas „Kartą Amerikoje“), tačiau kino studija „Paramount Pictures“ įkalbėjo jį susukti dar vieną vesterną. Leone kartu su Bernardo Bertolucci ir Dario Argento sukūrė istoriją, pagal kurią vėliau buvo parašytas scenarijus. Režisierius norėjo, kad juostoje vaidintų Clint Eastwood, tačiau šiam atsisakius, vyro su armonikėle vaidmuo atiteko Charles Bronson. Taip pat pagrindinio vaidmens atlikėju tapęs Henry Fonda pradžioje atsisakė vaidmens, tačiau vėliau persigalvojo po pokalbio su kolega Eli Wallach, vaidinusiu ankstesniame Leonės filme.

Turinys 

Džilė Makbein, prieš mėnesį ištekėjusi už fermerio Berto Makbeino, atvyksta iš Naujojo Orleano, ketindama kartu įsikurti jo rančoje, tačiau sužino, kad jį ir tris  vaikus neseniai nužudė. Bertas atsisakė parduoti žemę, kurioje yra vienintelis apylinkėse vandens šaltinis vietiniam žemvaldžiui Mortonui, nusprendusiam per jo žemę tiesti geležinkelį. Mortonas, negalintis valdyti kojų,Bertui iškraustyti nusamdė žinomą galvažudį Frenką, tačiau šis tiesiog nužudė šį ir jo vaikus, specialiai palikdamas įkalčius, rodančius, kad tai padarė  kitas banditas Šajenas. 

Dabar, kai Berto nebėra, Mortonas įsitikinęs, kad jo žmona parduos žemę ir išvažiuos, tačiau Džilė, visų nuostabai, nusprendžia pasilikti ir dirbti vyro ūkyje. Tuo pat metu apylinkėse pasirodo paslaptingas valkata, kurio nei vardo, nei tikslų niekas nežino. Kadangi jis nuolat groja lūpine armonikėle, visi pradeda jį vadinti Armonika (angl. Harmonica). Jis turi savų sąskaitų su Frenku (pastarasis kažkada nužudė jo tėvą), Šajenas taip pat nepatenkintas, kad Frenkas jį pakišo, todėl pradeda saugoti Džilę nuo nemalonumų, o pats Frenkas, tarsi ir dirbatis Mortonui, taip pat turi savų planų. Artėja neišvengiamas trejeto vyrų susidūrimas...

Pagrindiniai aktoriai 
 Aktorius – vaidmuo
 Claudia Cardinale – Džilė Makbein
 Henry Fonda – Frenkas
 Jason Robards – Šajenas
 Charles Bronson – vyras su armonikėle
 Gabriele Ferzetti – Mortonas
 Paolo Stoppa – Semas
 Keenan Wynn – šerifas
 Frank Wolff – Bretas Makbeinas

Apdovanojimai ir nominacijos 
 David di Donatello – geriausias prodiusavimas
 Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas (nominacija) – geriausias antrojo plano aktorius (G. Ferzetti) ir geriausia muzika (E. Morricone)
 Laurel apdovanojimas (3 vieta) – geriausias antrojo plano aktorius (C. Bronson)

1968 filmai
JAV filmai
Italijos filmai
Ispanijos filmai
Vesternai
QR kodas

QR kodas (, pilnas pavadinimas greito atsakymo kodas ()) – matricos kodas (dviejų dimensijų brūkšninis kodas), 1994 m. sukurtas korporacijos „Denso-Wave“ Japonijos automobilių pramonei. QR kodas yra optinė etiketė, sukurta iššifravimui dideliu greičiu. QR kodas naudoja keturis standartinius režimus (skaitmeninis, raidinis skaitmeninis, baitų / dvejetainis ir kandži).

QR kodo sistema išpopuliarėjo už automobilių pramonės ribų dėl spartaus išskaitomumo ir didesnės duomenų talpos lyginant su standartiniais UPC brūkšniniais kodais. Tarp QR kodo panaudojimo sričių yra produktų stebėsena, gaminių identifikacija, laiko stebėsena, dokumentų valdymas ir bendroji rinkodara. 

QR kodas susideda iš juodų modulių (kvadratų), išdėstytų kvadratiniame tinkle ant balto fono, kurie gali būti perskaityti vaizdavimo įrenginiu (pavyzdžiui, fotoaparatu) ir perdirbti naudojant Reed-Solomon klaidų taisymą. Kol vaizdas būna tinkamai aiškinamas, reikalingi duomenys yra išgauti iš modelių, esančių vertikalių ir horizontalių komponentų vaizdo.

Šaltiniai 

Kodai
Girl on Fire

Girl on Fire – penktasis studijinis amerikiečių atlikėjos Alicia Keys albumas, išleistas 2012 m. lapkričio 22 d. Tai – pirmasis atlikėjos albumas, išleistas „RCA Records“ leidykloje, kadangi 2011 m. buvo uždaryta „J Records“. Albumas buvo įrašytas praėjus ne daug laiko nuo Keys vedybų su reperiu ir įrašų prodiuseriu Swizz Beatz bei jos pirmojo vaiko Egypt gimimo. Kai kuriose albumo dainose dainuojama apie šiuos dalykus.

Per pirmąją savaitę JAV buvo parduota 159 tūkstančiai „Girl on Fire“ kopijų. Tai buvo mažiausiai per pirmąją savaitę pardavęs albumas atlikėjos istorijoje. Tačiau albumas vistiek debiutavo pirmoje „Billboard 200“ topo vietoje. 56-ųjų „Grammy“ apdovanojimų metu, albumas laimėjo apdovanojimą geriausio R&B albumo nominacijoje.

Dainų sąrašas 

2012 albumai
Unapologetic

Unapologetic – septintasis studijinis Barbadoso kilmės atlikėjos Rihanna albumas, išleistas 2012 m. lapkričio 19 d. Albumas savo skambesiu primena atlikėjos ankstesniuosius albumus „Talk That Talk“ bei „Rated R“ – pagrindą sudaro pop ir R&B, tačiau nemažai dubstep, hiphopo, EDM ir regio elementų.

„Unapologetic“ suslaukė skirtingų kritikų įvertinimų. Vieni gyrė jį dėl įdomios muzikos, tačiau kiti peikė dainų žodžius bei skubotą darbą. Nepaisant to, albumas debiutavo pirmoje „Billboard 200“ topo vietoje, tapdamas pirmuoju Rihanna albumu, pasiekusiu pirmąją vietą JAV. Taip pat albumas laimėjo „Grammy“ apdovanojimą už geriausią miestietiškos muzikos albumą. Singlas „Stay“ pasiekė pirmją vietą Jungtinėje Karalystėje ir JAV, tapdamas dvyliktuoju atlikėjos singlu, pasiekusiu pirmąją vietą.

Dainų sąrašas 

2012 albumai
Giedrė Žickytė

Giedrė Žickytė (g. 1980 m. birželio 30 d. Lietuvoje) – kino režisierė, prodiuserė, dokumentinio kino kūrėja.

Biografija 

1998–2002 m. studijavo Vilniaus universiteto Žurnalistikos institute (bakalauro studijos), 2002–2004 m. – Lietuvos Muzikos Akademijos Teatro ir kino fakultete (aukštieji podiplominiai TV ir kino režisūros kursai), 2005–2007 m. – Vilniaus Dailės akademijos vaizduojamojo meno magistratūros studijos.

1998–2002 m. dirbo žurnalo „Cosmopolitan” fotosesijų režisiere. 2000 m. dirbo TV reportere LNK laidoje „Ryto ratas“, 2001 m. – TV žurnaliste LTV laidoje „Kultūros spąstai“, tais pačiais metais rudenį – muzikinio projekto Jaunimo teatre „Aida ir Aida“ atstove ryšiams su visuomene. 2002 m. dirbo atstove ryšiams su visuomene vasaros videostudijoje „Juodkrantė 2002”. 2003 m. – buvo LRT laidos „Laida S“ režisierė. 2003–2004 m. – TV režisierė LRT laidoje „Ievos pievos“.

Filmografija 
Filmografija:
 Baras (dokumentinis, 2009), režisūra. Apdovanotas „Sidabrine gerve“ 2009 m.
 Europa (dokumentinis, 2006), režisūra
 Gimę nekalti (vaidybinis, 10 min., 2005), režisūra
 Vaidmuo (trumpametražis, 20 min., 2004), režisūra, scenarijus
 Kaip mes žaidėme revoliuciją (dokumentinis, 2011), režisūra. Nominuotas „Sidabrinės gervės“ apdovanojimuose geriausio dokumentinio filmo kategorijoje
 Paskui saulę ir ožkas (dokumentinis, 2011), režisūra
 Meistras ir Tatjana (dokumentinis, 2015), režisūra, montažas. „Sidabrinės gervės“ apdovanojimuose 2015 m. laimėjo geriausio montažo režisieriaus darbo, metų geriausio operatoriaus darbo, metų geriausio režisieriaus darbo ir metų geriausio ilgametražio dokumentinio kino filmo nominacijose
 I'm not from Here (2016), režisūra, kartu su Maite Alberdi. Filmas pelnė Europos kino akademijos nominaciją už geriausią Europos trumpametražį filmą
 Šuolis („The Jump“; dokumentinis, 2020), režisūra. Pelnė 2020 m. Varšuvos kinofestivalio geriausio dokumentinio filmo apdovanojimą.

Šaltiniai 

Lietuvos kino režisieriai
Baras (TV filmas)

„Baras“ – lietuviškas dokumentinis filmas apie menininką Artūrą Barysą, sukurtas 2009 m. Įvertintas „Sidabrinės gervės 2009“ apdovanojimu kaip geriausias TV filmas, taip pat dalyvavo Tarptautinio Vilniaus dokumentinių filmų festivalio konkursinėje programoje.

Siužetas 

Artūras Barysas, arba tiesiog Baras, – kino menininkas, aktorius, knygų ir muzikos įrašų kolekcionierius, avangardinės muzikos grupės lyderis, Vilniaus miesto gyventojas. Vieniems jis buvo paprasčiausias valkata, kitiems – laisvojo pasaulio ambasadorius, siųsdavęs įvairiausius ženklus – pradedant idėjomis, baigiant knygomis bei Vakaruose leistomis plokštelėmis.

Praėjus ketveriems metams po Baro mirties, filme susitinka jo draugai ir ieško atsakymo, kas buvo Baras ir koks šiandien jo mylimas miestas be jo.

Kūrybinė grupė 

 Režisierė – Giedrė Žickytė
 Operatorius – Audrius Kemežys
 Prodiuseriai – Tadas Patalavičius, Dagnė Vildžiūnaitė

Nuorodos 

 Apie filmą „Baras“

Lietuvos filmai
2009 filmai
Dokumentiniai filmai
The Witcher 3: Wild Hunt

The Witcher 3: Wild Hunt () – kompiuterinis veiksmo vaidmenų žaidimas (RPG), sukurtas lenkų „CD Projekt RED“ studijos, naujausia serijos „The Witcher“ dalis. Prekyboje pasirodė 2015 m. gegužės 19 d. Visos dalys paremtos lenkų rašytojo Andrzej Sapkowski „Raganiaus“ ciklu, žaidimo siužetai tęsia istoriją nuo ten, kur baigėsi knygos.

Atviro pasaulio žaidime iš trečiojo žaidėjo perspektyvos valdomas pagrindinis veikėjas Geraltas iš Rivijos, monstrų medžiotojas – raganius. Jis ieško savo įvaikintos dukters Ciri, kuri bėga nuo Laukinės medžioklės fenomeno. „Raganiaus“ pasaulyje Laukinė medžioklė yra iš paralelinės visatos atvykusi elfų grupė, siekianti pagrobti Ciri. Žaidime veikėjas kovoja prieš įvairius priešus naudodamas ginklus ir rudimentinę magiją („ženklus“). Be pagrindinės istorijos veikėjas gali vykdyti antrines misijas ir lobių paieškas.

Žaidimas kritikų buvo įvertintas labai gerai už istoriją, pasaulio dizainą, kovos galimybes ir vizualinį apipavidalinimą. Per pirmas šešias savaites po išleidimo visame pasaulyje buvo parduota apie 6 milijonai kopijų. Žaidimas gavo „Geriausio metų žaidimo“ nominacijas įvairiuose apdovanojimų renginiuose ir iš kritikų. Kai kurie jų įvardino ši žaidimą kaip geriausią visų laikų vaidmenų žaidimą. Jo populiarumas paskatino Sapkowski Raganiaus ciklo vertimus į kitas kalbas, visų pirma anglų.

2015 m. balandžio 7 d. leidėjai pranešė apie dviejų oficialių papildymų išleidimą. Pirmasis „Hearts of Stone“ pasirodė 2015 m. spalio 13 d., antrasis „Blood and Wine“ – 2016 m. gegužės 31 d. 2016 m. buvo išleista A Game of the Year versija, kurioje sudėti visi papildymai ir plėtiniai.

Iš viso šio žaidimo buvo parduota virš 40 milijonų kopijų ir jis tapo vienu populiariausių žaidimų istorijoje.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Šaltiniai 

2015 kompiuteriniai žaidimai
Kompiuteriniai vaidmenų žaidimai
Fantastiniai kompiuteriniai žaidimai
Lenkijos kultūra
Leonardo da Vinči mirtis

„Leonardo da Vinči mirtis“ () – prancūzų neoklasicisto Žano Ogiusto Dominiko Engro aliejinės tapybos darbas, nutapytas 1818 m. Paveikslo matmenys – 40 × 50,5 cm. Eksponuojamas Petit Palais muziejuje Paryžiuje.

Istorija 
Studijų Romoje metais, Žanas Ogiustas Domininkas Engras tapė ne tik oficialius paveikslus Paryžiaus salonui, bet ir portretus ar mažus istorinius paveikslus privatiems asmenims. Šį istorinį siužetą, kuriame vaizduojamas ant Prancūzijos karaliaus Pranciškaus I rankų Château du Clos Lucé, Ambuazo mieste, mirštantis 1519 m. garsus Italijos Renesanso tapytojas Leonardas da Vinči, užsakė kunigaikštis Pierre Louis Jean Casimir de Blacas d’Aulps (1771–1839), Prancūzijos ambasadorius Romoje bei svarbi Restauracijos periodo figūra.

Paveikslo scena paremta Džordžo Vazario traktatu „Žymiausi tapytojų, skulptorių ir architektų gyvenimai“ (1550 m.). Prancūzijos karaliaus veidas nukopijuotas nuo Luvro muziejuje eksponuojamo Tiziano Vecellio paveikslo „Pranciškaus I portretas“ 1538 m. Tapytojas naudoja savo siužete romantizuoto teatro efektą, kuriame persipina herojaus mirtis bei komiškos personažų fizionomijos.

2014 m. paveikslas buvo trumpam paskolintas Liono meno muziejui, kur tuo metu vyko paroda „Praeities išradimas. Širdies ir kalavijo istorija Europoje 1802–1850“ (L’invention du Passé. Histoires de cœur et d'épée 1802–1850).

Nuorodos 
 Petit Palais, François Ier reçoit les derniers soupirs de Léonard de Vinci

Jean Auguste Dominique Ingres paveikslai
Prancūzijos istoriniai paveikslai
Vejerštraso funkcija

Vejerštraso funkcija matematikoje – pavyzdys realaus argumento funkcijos, tolydinės bet kuriame taške, tačiau nediferencijuojamos.

Apibrėžimas 

Vejerštraso straipsnyje pateikiama tokio pavidalo išraiška:

 

kur ,  yra teigiamas nelyginis skaičius, ir
 

Minimali vertė, tenkinanti šias sąlygas yra . Šią funkciją, kartu su įrodymu, kad ji nediferencijuojama, pateikė Karlas Vejerštrasas 1872 m. liepos 18 d.

Sukūrimo istorija 
1806 m. Andrė Mari Amperas suformulavo teiginį, kad bet kuri funkcija turėtų būti diferencijuojama, išskyrus tik tam tikrus ypatingus ar įzoliuotus taškus. XIX amžiaus pirmoje pusėje buvo mėginama Ampero hipotezę įrodyti bet kokioms tolydinėms funkcijoms. 1861 m. Bernardas Rymanas savo paskaitose pateikė tokį funkcijos pavyzdį:
 ;
Nors jos diferencijuojamumas sunkiai analizuojamas, 1870 m. Džonas Dževeris parodė, kad vis tik ta funkcija turi išvestinę kai kuriuose taškuose. 1872 m. Vejerštrasas sukūrė savo nediferencijuojamos funkcijos  versiją kartu su griežtu nediferencijuojamumo įrodymu. 1930 metais dar paprastesnės nediferencijuojamos funkcijos pavyzdį pateikė van der Vardenas:
 ,
kur riestiniai skliausteliai reiškia trupmeninės dalies išskyrimo operaciją.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Niekur nediferencijuojama tolydinė funkcija.
 Nemonotoninė tolydinė funkcija.
 
 Vejerštraso funkcija kompleksinėje plokštumoje Gražus fraktalas.
 SpringerLink – Journal of Fourier Analysis and Applications, Volume 16, Number 1 Simple Proofs of Nowhere-Differentiability for Weierstrass’s Function and Cases of Slow Growth
 Weierstrass functions: continuous but not differentiable anywhere

Atvaizdžiai
Take Me Home (One Direction albumas)

Take Me Home – antrasis studijinis britų-airių grupės „One Direction“ albumas, išleistas 2012 m. lapkričio 9 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų, kurie gyrė jo prodiusavimą, tačiau negailėjo pastabų niekuo neišsiskiriančioms, skubotai sukurtoms dainoms. Albumas pasiekė pirmąją vietą daugiau nei 35-iose šalyse, įskaitant JAV „Billboard 200“ bei Jungtinę Karalystę. Iš viso 2012 m. buvo parduota 4,4 milijonai albumo kopijų visame pasaulyje, taip užimant ketvirtą geriausiai parduodamo tų metų albumo vietą.

Dainų sąrašas 

2012 albumai
One Direction albumai
Night Train

Night Train – penktasis studijinis amerikiečių kantri atlikėjo Jason Aldean albumas, išleistas 2012 m. spalio 16 d. Dainoje „The Only Way I Know“ kartu dainuoja du garsūs kantri atlikėjai Luke Bryan ir Eric Church. Pats albumas susilaukė daugiausiai teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmoje „Billboard 200“ topo vietoje, tapdamas trečiuoju atlikėjo albumu, pasiekusiu pirmąją vietą. Per pirmąją savaitę buvo parduota 409 tūkstančiai „Night Train“ kopijų.

Dainų sąrašas 

2012 albumai
Aminata Savadogo

Aminata Savadogo (g. 1993 m. sausio 9 d. Rygoje) – Latvijos dainininkė ir dainų autorė.

Biografija 
Atlikėja gimė 1993 metais Rygoje. Jos motina yra latvė, o tėvas kilęs iš Burkina Faso, valstybės Vakarų Afrikoje. Dainininkė yra baigusi muzikos mokyklą, o šiuo metu studijuoja ekonominius santykius Latvijos universitete. 2008 m. Aminata dalyvavo Latvijos televizijos laidoje „Krodziņā pie Paula“, vėliau – projektuose „Žvaigždžių fabrikas“ ir „Chorų karai 3“. 2014 metais dainininkė dalyvavo atrankoje į „Euroviziją“ su kūriniu „I Can Breathe“ ir užėmė 5 vietą finale. 2015 m. ji triumfavo Latvijos „Eurovizijos“ atrankoje su savo kūrybos daina „Love Injected“.

2015 m. balandžio 8 d. Aminata išleido debiutinį studijinį albumą „Inner Voice“.

Diskografija

Albumai 
 2015 – Inner Voice

Singlai 
 2014 – I Can Breathe
 2014 – Leave My Love Bleeding
 2015 – Love Injected

Šaltiniai

Nuorodos 

 Daina Love Injected

|-

Latvijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Latvijos atstovai Eurovizijoje
2015 m. Eurovizijos dalyviai
Koksoakas

Koksoakas (, ) arba Ungava – upė Kanadoje, Labradoro pusiasalyje, šiaurės Kvebeke. Tai ilgiausia Nunaviko krašto (šiaurės Labradoras) upę. Prasideda susiliejus Rivjer o Melezo (Maumedžių) ir Kaniapisko upėms. Ilgis nuo Kaniapisko versmių – 877 km. Po santakos teka šiaurėn retai gyvenamomis vietomis. Įteka į Ungavos įlanką.

Laivuojama nuo santakos. Prie Koksoako yra inuitų gyvenvietė – Kūdžuakas.

Šaltiniai 

Kanados upės
The Truth About Love (Pink albumas)

The Truth About Love – šeštasis studijinis amerikiečių atlikėjos Pink albumas, išleistas 2012 m. rugsėjo 14 d. Šiame albume daugiau roko muzikos elementų, o dauguma dainų vienaip ar kitaip pasakoja apie meilę. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmoje vietoje „Billboard 200“ tope, tapdamas pirmuoju atlikėjos albumu, pasiekusiu pirmąją vietą JAV. „The Truth About Love“ taip pat pasiekė pirmąją vietą Australijoje, Austrijoje, Kanadoje, Vokietijoje, Naujojoje Zelandijoje, Švedijoje ir Šveicarijoje. Albumas tapo geriausiai parduodamu 2012 m. albumu Australijoje bei septintu geriausiu visame pasaulyje.

Dainų sąrašas 

2012 albumai
Haičio herbas

Haičio herbas – oficialus Haičio valstybės simbolis. Herbas buvo pirmą kartą sukurtas 1807 m., o tapo dabartiniu 1986 m.

Jame vaizduojamos šešios puoštos šalies vėliavos, pastatytos po tris palmei iš dešinės ir kairės pusėse. Ant pievelės padėti būgnai, ilgi ginklai ir laivų inkarai. Virš palmės yra Frigų kepurė, ji simbolizuoja laisvę.

Haitis
Valstybiniai herbai
Vaidmuo

Vaidmuo – aktoriaus ar kito atlikėjo vaidinamas personažas įvairių žanrų spektakliuose teatre, kine, cirke, operoje, balete ir pan.

Vaidmens kūrimas 

Vaidmens kūrimas yra ilgas ir nuoseklus aktoriaus ir režisieriaus bendras darbas. Vaidmenis kuriantys aktoriai būna susipažinę su įvairiomis teatro mokyklomis, vaidmens kūrimo metodais. Pagal Konstantiną Stanislavskį, vaidmens kūrimo procesas yra nuolatinis aktoriaus darbas su savimi, paremtas individualia kūrybine veikla ir išgyvenimais. Daugelyje pasaulio šalių Stanislavskio sistema padarė perversmą aktorių pasirengime bei vaidmens kūrime. Tuo tarpu Bertold Brecht laikė Stanislavskio teorijas mistinėmis. B. Brechtas žavėjosi Pekino opera bei kinų aktorių gebėjimu sukurti atstumą tarp savęs ir kuriamo personažo. Pagal B. Brechtą, tekstas ir gestas, šokis ir žodis veikia kartu. Charles Dullin, vienas iš svarbiausių prancūzų teatro mokytojų, vaidyboje labiausiai vertino improvizacinius sugebėjimus, kūrybinį aistringumą, nuoširdumą. Vsevolodas Mejercholdas pripažino ne vidinius (dvasinius, psichologinius) kūrybinius impulsus, o kūno mechanikos dėsnių išmanymą bei precizišką kūno ir balso valdymo techniką. Juozas Miltinis, pasak amžininkų, buvo labai griežtas, despotiškas, reikalavo iš vaidmenų atlikėjų visiško atsidavimo, pasišventimo.

Rengdamas būsimą vaidmenį aktorius išsiaiškina įvairiausius vaidmens aspektus – personažo biografiją, jo santykius su kitais veikėjais, atskirų scenų ir pagrindinį pjesės įvykį, kitas aplinkybes. Daugeliu atvejų vystant personažą ypatingą reikšmę visų pirma turi režisieriaus vizija. Aktoriui privalu prisitaikyti prie režisieriaus nurodymų ir  reikalavimų. Tačiau net ir esant griežtiems režisūriniams sprendimams kūrybos procese lieka erdvės aktoriaus spontaniškumui, improvizacijai.

Vaidmens kūrimo procese, be režisieriaus ir kolegų įtakos, dar egzistuoja aktoriaus ir publikos santykis. Paties aktoriaus asmenybė yra centrinė kūrybinio proceso figūra. Gilindamiesi į pjesės medžiagą, vedami asmeninių kūrybinių ieškojimų, santykio su režisieriumi ir kolegomis, aktoriai siekia sukurti gilią vaidmens struktūrą, visapusiškai suvokti literatūrinį personažą. Scenoje kūrėjai nesijaučia esantys savimi, įsijaučia į vaidmenį, tačiau po vaidinimo nelieka su personažu, „sugrįžta" į savąją asmenybę.

Literatūra 

 Seymour Fisher, Rhoda L. Fisher. „Pretend the World Is Funny and Forever: A Psychological Analysis of Comedians, Clowns, and Actors“. ISBN 0-89859-073-6

Nuorodos 

 Viktorija Bružaitė. Aktorius vs. vaidmuo (literaturairmenas.lt) 

Teatras
Kinas
Cirkas
Opera
Baletas
The Desired Effect

The Desired Effect – antrasis studijinis amerikiečių atlikėjo bei grupės „The Killers“ lyderio Brandon Flowers albumas, išleistas 2015 m. gegužės 15 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmoje vietoje Jungtinėje Karalystė, tapdamas šeštuoju Flowers albumu, pasiekusiu pirmąją vietą šioje šalyje.

Dainų sąrašas 

2015 albumai
Kiaksaras

Kiaksaras (, ) – Medijos karalius, valdęs 625–585 m. pr. m. e. Pasak Herodoto, jo senelis buvęs Diokas, medų dinastijos pradininkas. Kiaskaro tėvo Fraorto valdymo metais (653 m. pr. m. e.) Mediją buvo užėmę skitai.

625 m. pr. m. e. Kiaskaras per puotą išžudė skitų vadus ir susigrąžino valdžią. Jam valdant pertvarkyta kariuomenė – sudaryti atskiri lankininkų, ietininkų ir raitelių daliniai. Valdovas tęsė karą su Asirija: 614 m. pr. m. e. medai užėmė jos provinciją Arapą, sugriovė Ašūrą, 612 m. – sostinę Nineviją. 605 m. Kiaksaras su sąjungininku, Naujosios Babilonijos karaliumi Nabopolasaru, nukariavo ir pasidalijo Asiriją. Išleido savo dukterį Amitę už Nabuchodonosoro II. 590–585 m. kariavo su Lidija. Karo metu užėmė šiaurės Mesopotamiją, Armėniją ir Mažąją Aziją iki Halio upės (prie jos 585 m. pr. m. e. gegužės 28 d. vyko svarbus Halio mūšis).

Netrukus po mūšio Kiaksaras mirė, sostą paveldėjo jo sūnus Astiagas. Kurdai Kiaksarą laiko savo protėviu.

Šaltiniai 

Persijos valdovai
Medija
Mineral del Montė

Mineral del Montė (), dar vadinamas Real del Monte arba El Realiu – miestelis centrinėje Meksikoje, Hidalgo valstijoje, 12 km nuo Pačukos, kalnuotoje vietovėje (Pačukos Sieroje). Kasamas sidabras, švinas, cinkas, varis, auksas, kadmis. Apylinkėse auginami kukurūzai, miežiai, veisiamos avys. Vystomas turizmas.

Miestelyje išlaikyta senoji kolonijinė architektūra – XVII a. barokinė Šv. Mergelės Marijos Ėmimo Dangun bažnyčia, XVIII a. pranciškonų Verakruso koplyčia, Selontlos koplyčia, XIX a. britų kapinės, keletas paminklų, XIX a. gyvenamieji ir visuomeniniai pastatai, buvusios kasyklos. Veikia keletas muziejų.

Istorija 

Ikikolonijiniais laikais šioje vietoje buvo otomių gyvenvietė Maghots’i. Kalnakasyba pradėta vystyti XVIII a., bet suklestėjo Meksikai atgavus nepriklausomybę, kuomet čia atvyko daug britų darbininkų. 1824 m. įkurta kalnakasybos bendrovė, atgabenta technika. Čia atvyko ~3500 britų, daugiausia kornų.

Meksikos miestai
Palenkės Radzinas

Palenkės Radzinas () – miestas rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, 60 km į šiaurę nuo Liublino; apskrities centras. Yra geležinkelio stotis. Palenkės Radzine yra XVI a. renesansinė Šv. Trejybės bažnyčia, XVIII a. vid. Potockių rūmai (sugriauti 1915 ir 1944 m., vėliau atstatyti).

Istorija 

Palenkės Radzinas susikūrė Mažosios Lenkijos krašte, netoli sienų su LDK ir Rusia. Miestelis pradėjo augti įkūrus ATR, o 1468 m. jam suteikta Magdeburgo teisė. 1690 m. karalius Jonas Sobieskis suteikė privilegijas. XVIII a. Palenkės Radzinas priklausė Potockių giminei. vėliau atiteko Austrijai, po to – Rusijai. Antrosios Lenkijos Respublikos laikais buvo vaivadijos centru. 1930 m. miestą suniokojo gaisras.

Liublino vaivadijos miestai
John Milton

Džonas Miltonas (angl. John Milton, g. 1608 m. gruodžio 9 d. – 1674 m. lapkričio 8 d.) – anglų poetas ir intelektualas, kaip civilis tarnavęs Anglijos Respublikai, kurią pirma valdė Valstybės taryba, o vėliau – Oliveris Kromvelis (Oliver Cromwell). Jis labiausiai žinomas už sukurtą epinę poemą „Prarastas rojus“ (angl. Paradise Lost), kuri yra vadinama vienu geriausiu visų laikų literatūros kūriniu. Pasak anglų rašytojo Viljamo Heilio (William Hayley), Miltonas yra „vienas geriausių anglų autorių“. Jis taip pat laikomas „vienu ryškiausių rašytojų anglų literatūroje“, nors susilaukė nemažai kritikos dėl savo respublikoniškų pažiūrų.

Biografija 
Gimė 1608 m. Londone. Buvo turtingų tėvų vaikas. Jis labai gerai mokėsi ir 1632 m. baigęs Kembridžo universitetą gavo magistro laipsnį. Paskui savarankiškai gilinosi į istoriją ir antikinę literatūrą.
Miltonas norėjo būti poetu, bet tų laikų Anglijoje vyko revoliucija. Tribunolas, kurį Oliverio Kromvelio inicijuojamas įsteigė parlamentas, 1649 m. nuteisė karalių Karolį I (Charles I) mirties bausme. Kad šis nuosprendis teisingas, Miltonas įtikinėjo savo rašiniuose ir pasidarė Kromvelio valdžios gynėjas. Dar prieš tapdamas žymiu poetu, Miltonas išgarsėjo savo traktatais apie politiką ir moralę.

Kai buvo atkurta monarchija ir 1660 m. karūnuotas Karolis II (Charles II), Miltonas dėl savo ankstesnių ryšių su Kromveliu galėjo netekti gyvybės. Jis turėjo slapstytis ir mirties išvengė tik padedamas įtakingų draugų. Tačiau tai nenuslopino jo noro tyrinėti dvasinius dalykus.

Išnašos 

Anglijos rašytojai
Anglijos poetai
Česlavas Falkovskis

Česlavas Falkovskis (; 1867 m. lapkričio 28 d., Varšuva – 1969 m. liepos 25 d., Lomža) – Lenkijos katalikų dvasininkas, Stepono Batoro universiteto rektorius (1928–1930 m.), Lomžos vyskupas (1949–1969 m.).

Biografija 

1904 m. baigė gimnaziją Varšuvoje. 1910 metais tapo dvasininku. Buvo Imperatoriškosios Romos katalikų dvasinės akademijos Sankt Peterburge, Liublino katalikų universiteto, Stepono Batoro universiteto profesorius, kur 1928–1930 metais buvo rektoriumi. Antrojo pasaulinio karo metu, 1942–1943 metais, buvo įkalintas. Po karo dėstė dvasinėje seminarijoje, Balstogėje.

1949 metais buvo paskirtas Lomžos vyskupu. Palaidotas Lomžos katedroje.

Šaltiniai 
 Tadeusz Krahel. Biskup Czesław Falkowski. Rektor Uniwersytetu Stefana Batorego (польск.) // W Służbie Miłosierdzia : Pismo Wydziału Duszpasterstwa Kurii Metropolitalnej Białostockiej. – 2009. – № 8.

Vilniaus universiteto rektoriai
Lenkijos vyskupai
Twenty One Pilots

Twenty One Pilots (kartais rašoma twenty | one | pilots arba twenty øne piløts) – amerikiečių muzikos grupė iš Kolumbo, susikūrusi 2009 m. Grupė yra išleidusi penkis studijinius albumus, ketvirtasis „Blurryface“, buvo išleistas 2015 m. gegužę ir pasiekė pirmąją vietą „Billboard 200“ tope.

Grupės nariai 
Dabartiniai nariai
 Tyler Joseph – vokalas, pianinas, ukulėlė, klavišiniai, sintezatorius (2009–dabar)
 Josh Dun – būgnai, trimitas (2011–dabar)

Buvę nariai
 Nick Thomas – bosinė gitara, klavišiniai (2009–2011)
 Chris Salih – būgnai (2009–2011)

Diskografija 
 Twenty One Pilots (2009)
 Regional at Best (2011)
 Vessel (2013)
 Blurryface (2015)
 Trench  (2018)
 Scaled and Icy (2021)

Išnašos

Nuorodos 
 
 

JAV atlikėjai
Blurryface

Blurryface (rašoma  BLURRYFΛCE ) – ketvirtasis studijinis amerikiečių grupės „Twenty One Pilots“ albumas, išleistas 2015 m. gegužės 17 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmoje „Billboard 200“ topo vietoje.

Dainų sąrašas 

2015 albumai
Australijos klasifikavimo komisija

Australijos klasifikavimo komisija () – valstybinė įstatyminė klasifikacijos ir cenzūros organizacija Australijoje, klasifikuojanti filmus, kompiuterinius ir vaizdo žaidimus ir kitus viešai demonstruojamus leidinius, taip pat jų pardavimus ir nuomą Australijoje nuo jos įsteigimo 1995 m. Classification Board iš pradžių įėjo į Office of Film and Literature Classification (OFLC; ) sudėtį, bet šią išformavus 2006 m., tapo atskiru organu.

Classification Board tiesiogiai necenzūruoja medžiagų, reikalaudama tam tikrų pakeitimų. Tačiau jie gali efektyviai cenzūruoti medijas, atsisakydami klasifikuoti ir tokiu būdu padarydami medijas nelegaliomis nuomoti, demonstruoti ar importuoti Australijos ribose.

Kompiuterinių žaidimų cenzūra Australijoje laikoma viena griežčiausių vakarų pasaulyje.

Istorija 
1970 m. buvo sudaryta nauja klasifikacijos sistema ir ja besiremianti organizacija Australian Classification Board, vertinanti visus filmus (nuo 1994 m. ir vaizdo žaidimus) Australijoje. Pradžioje buvo keturi klasifikacijos sistemos reitingai:

 G – General Exhibition (liet. viešas demonstravimas)
 NRC – Not Recommended for Children (liet. nerekomenduojama vaikams); vėliau buvo pervadintas į PG
 M – Mature Audiences (liet. suaugusiesiems)
 R – Restricted Exhibition (liet. ribotas demonstravimas); vėliau buvo pervadintas į R18+

1993 m. CB pristatė MA15+ reitingą kaip priemonę ženklinti turiniui, kuris daro didesnį poveikį nei M reitingas gali sutalpinti, bet dar nesiekiant tokio lygio, kad būtų apribota asmenims iki 18 metų.

Reitingai

Kinas 
Žemiau pateikiami kino pramonei taikomi reitingai:
 G (General) – medija tinkama visoms amžiaus grupėms.
 PG (Parental guidance recommended) – medija tinka vaikams, bet rekomenduoja priežiūra iš tėvų pusės.
 M (Recommended for mature audiences) – medija skirta tik suaugusiesiems.

Žemiau pateikiami konkretesni reitingai:
 MA15+ (Not suitable for people under 15. Under 15s must be accompanied by a parent or adult guardian) – tinka asmenims nuo 15 metų, jaunesniems tik su priežiūra iš tėvų pusės.
 R18+ (Restricted to 18 and over) – tinka asmenims nuo 18 metų.
 X18+ (Restricted to 18 and over) – tinka asmenims nuo 18 metų (taikoma tik pornografiniam turiniui).
Gali būti ir taip, kad leidiniui neišduodamas joks reitingas, o tai reiškia, kad tokia medija yra draudžiama. (Refused Classification)

Kompiuteriniai ir vaizdo žaidimai 
Kompiuterinių ir vaizdo žaidimų reitingai atitinka kino reitingus, tik „+ X18“ negalimas. Dėl šios priežasties žaidimai neretai draudžiami (pvz., „GTA San Andreas“). Nuo 2013 m. sausio 1 d. tokiam turiniui žaidimuose ženklinti naudojamas „R18 +“ reitingas.

Kiti leidiniai 
Reitingai taikomi ir knygoms, komiksams, žurnalams bei kitokiems leidiniams. Šioms prekėms taikomi tokie patvirtinimai:
 Unrestricted – neribota prekyba visoms amžiaus grupėms.
 Category 1 / Category 2 – tinka asmenims nuo 18 metų.
 Refused Classification – išduoti leidimą platinti leidinį atsisakyta.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Organizacijos
Kinas
Kompiuteriniai žaidimai
Britų filmų klasifikavimo komisija

Britų filmų klasifikavimo komisija (, BBFC) – nevyriausybinė organizacija, kino pramonės įkurta 1912 m. ir atsakinga už filmų klasifikaciją ir cenzūrą Jungtinėje Karalystėje. Ji įstatymiškai įpareigota klasifikuoti vaizdo įrašus, DVD ir, mažesniu mastu, kai kuriuos kompiuterinius bei vaizdo žaidimus.

Klasifikacija 
BBFC klasifikacija naudoja tokius sertifikavimo ženklus:

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Jungtinės Karalystės organizacijos
Kinas
Kompiuteriniai žaidimai
Frygija

Frygija () – istorinė–geografinė sritis bei buvusi karalystė Mažosios Azijos vakaruose.

Geografija 

Frygija yra sausringame Anatolijos plokščiakalnyje, kur vyrauja stepių kraštovaizdžiai. Kraštą drėkina Sakarijos, Porsuko, Meandro, Liko upės. Frygiją iš šiaurės rytų ribojo Galatija, iš rytų – Kapadokija, iš pietryčių – Likaonija, iš pietų – Pisidija, iš pietvakarių – Lydija, iš šiaurės vakarų – Bitinija. Vystyta gyvulininkystė, auginti javai, kastas marmuras. Svarbiausi Frygijos miestai buvo Gordijus (sostinė), Midas, Aizanai, Sinada, Dokimijus, Akroinonas, Akmonija, krašto pietuose stūksojo Frygijos Laodikėja ir Hierapolis.

Istorija 
 
Kraštas nuo seno buvo gyvenamas Anatolijos kalbomis (indoeuropiečių kalbų šaka) kalbėjusių tautų. Apie II tūkstm. pr. m. e. čia susikūrė Frygijos karalystė, kur gyveno frygai, kartais laikomi hetitų palikuonimis, kartais – atsikėlėliais iš Balkanų. Pasak graikų legendų, frygai padėjo Trojai kovoje prieš graikus. Nuo XII a. pr. m. e. pab. Frygija pradėjo kovoti su Asirija. VIII a. pr. m. e. susidūrė su iš Europos atsikėlusiais vifinais ir misinais. Vėliau kraštą užplūdo kimerai.

VI a. pr. m. e. Lydijos karalius Gigas užkariavo dalį Frygijos, o valdant Krezui užimta visa, bet išsaugojo savivaldą. Tada netrukus užkariauta persų, o vėliau – Aleksandro Makedoniečio. Po šio mirties atiteko Antigonui Monoftalamui, o vėliau Lisimachui ir Seleukidams. 275 m. pr. m. e. Frygiją užplūdo galatai, o vėliau užėmė Pergamo karalystė. 133 m. pr. m. e. Frygija tapo Romos valstybės dalimi – pradžioje sudarė atskirą provinciją, bet netrukus prijungta prie Azijos provincijos. Nuo to laiko Frygija kaip atskiras istorinis vienetas išnyko.

Kultūra 

Senovės Frygijoje vartota frygų kalba, ja išlikę keletas įrašų. Po Aleksandro užkariavimo ji pradėjo nykti (bet vietomis laikėsi iki VI a.) ir pakeista graikų kalba. Senovės frygai vilkėdavo ilgas tunikas ir ilgaviršūnes kepures, vadinamas frygų kepurėmis (vėliau jos tapo revoliucijos, išsivadavimo simboliu). Religijoje svarbiausias buvo dievų motinos Kibelės kultas.

Valdovai 

Valdant hetitams:
 Nanakas iki 1529/1526 m. pr. m. e., valdė iki Deukaliono tvano
 nežinomas valdovų skaičius
 Gimantas

Tantalidų dinastija 
 Tantalas
 Pelopas
 Teleutantas
 Dimantas
 Otrėjus
 Akmonas
 Migdonas
 vienas ar dar keli valdovai

Gordijaus dinastija 
 Gordijus I
 Midas I
 Gordijus II
 Midas II
 Gordijus III ((?) Gurdas, (?) Kurtis „Rytų ir Vakarų valdovas“) ~850 m. pr. m. e.–738 m. pr. m. e.
 Midas III ((?) Mit-ta) ~738 m. pr. m. e.–~695 m. pr. m. e.
 Gordijus IV ~695 m. pr. m. e.–~670 m. pr. m. e.
Kimerų valdžioje ~695 m. pr. m. e.–~626 m. pr. m. e.
 Midas IV ~670 m. pr. m. e.
Lydijos sudėtyje ~626 m. pr. m. e.–~590 m. pr. m. e.
 Midas V ~590 m. pr. m. e.–~570 m. pr. m. e.
 Gordijus V ~570 m. pr. m. e.–~546 m. pr. m. e.
Persų laikais karalystė sunaikinta ~546 m. pr. m. e.–334 m. pr. m. e.

Mažosios Azijos istoriniai regionai
Žalsva

Žalsva spalva – žalios spalvos šviesus atspalvis.

Ši spalva dar vadinama „arbatos žalia“ (), nes tokios spalvos yra neseniai pagaminta žalioji arbata. Angliškuose šaltiniuose spalva minima jau nuo 1858 metų. 

Pavasarinio vandens žydėjimo metu dumbliai šia spalva kai kada nudažo vandens telkinių vandenį. 

Šios spalvos mineralai dažniausiai turi keletą spalvinių atmainų, iš kurių tik viena yra žalsva (turkis , hidenitas, labradoritas , apolifitas).

Šaltiniai 

Spalvos
2015 m. Monako Grand Prix

2015 m. Monako Grand Prix buvo 6-osios 2015 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko Monako trasoje gegužės 21-24 dienomis. Tai buvo 62-tas Monako GP per visą Formulės 1 istoriją.

Lenktynes iš pole pozicijos pradėjo sezono lyderis L. Hamilton su Mercedes ekipa. Lenktynių pabaigoje britas atliko taktinę klaidą saugos automobilio fazės metu pasukęs į techninio aptarnavimo zoną. Klaida pasinaudojęs pergalę pelnė jo komandos draugas N. Rosberg. Antras finišavo Ferrari narys S. Vettel.

Klasifikacija

Kvalifikacija 

Pastabos
 PL (pit lane) – boksai.
 — Romain Grosjean gavo 5 starto pozicijų baudą už pavarų dėžės keitimą.
 — Carlos Sainz, Jr. buvo nubaustas starto vieta iš techninės aptarnavimo zonos kai kvalifikacijoje neapsilankė pakviestas pas teisėjus automobilio svėrimo procedūrai.

Lenktynės

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Rodomos tik pirmos 5 įskaitų vietos.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2015 sporte
Giedrė Vanagaitė

Giedrė Vanagaitė (g. 1997 m. lapkričio 6 d. Panevėžyje) – Lietuvos šachmatininkė,  moterų šachmatų FIDE meistrė (WFM, 2014 m.),  Europos greitųjų šachmatų jaunučių vicečempionė,  Lietuvos moterų šachmatų jaunimo (merginų iki 20 metų) čempionė (2015 m.), Lietuvos moterų šachmatų vicečempionė (2011 m.), Lietuvos moterų šachmatų rinktinės narė.

Biografija 
Šachmatais susidomėjo dar iki pradėdama lankyti Panevėžio 5-ąją vidurinę mokyklą. Giedrę ir vieneriais metais vyresnį brolį Tadą Vanagą sudomino tėvas. Vėliau abu vaikai pradėjo lankyti užsiėmimus. Pirmasis treneris - Virginijus Lakiūnas. Panevėžio kūno kultūros ir sporto centro auklėtinė. Viena iš geriausių 2011 metų Panevėžio miesto sportininkų. 

2006-2014 m. atstovavo Lietuvai Pasaulio ir Europos jaunių šachmatų čempionatuose.

2013 m. Lietuvos moterų komandinių šachmatų čempionato nugalėtoja (kartu su Živile Urbonavičiūte, Skaiste Šaumanaite ir Rūta Jakaityte; trenerė Salvinija Gabrilavičienė). Su šachmatininkėmis tapo Geriausia 2013 metų Panevėžio miesto sporto komanda.

2014 metais dalyvavo 41-oje Moterų šachmatų olimpiadoje (Norvegija).

Pasiekimai 
 2006 m. Pasaulio jaunių šachmatų čempionatas, Batumis (Gruzija): 4 tšk.,	54 vieta	tarp 62 dalyvių
 2006 m. Pasaulio jaunių šachmatų čempionatas, Kemeras, (Antalijos provincija, Turkija): 6,5 tšk.,	27 vieta	tarp 101 dalyvių
 2008 m. Europos jaunių šachmatų čempionatas, Herceg Novis (Juodkalnija): 4,5 tšk., 	43 vieta tarp	80 dalyvių
 2009 m. Europos jaunių šachmatų čempionatas, Fermas (Italija): 6 tšk., 	14 vieta tarp	81 dalyvių
 2010 m. Pasaulio jaunių šachmatų čempionatas, Porto Karras (Sitonija, Graikija): 6 tšk.,	34 vieta	tarp 99 dalyvių
 2011 m. Europos jaunių šachmatų čempionatas, Albena (Bulgarija): 6 tšk., 	11 vieta tarp	78 dalyvių
 2012 m. Europos jaunių šachmatų čempionatas, Praha (Čekija): 5,5 tšk., 	23 vieta tarp	79 dalyvių
 2013 m. Pasaulio jaunių šachmatų čempionatas, Al Ainas (Jungtiniai Arabų Emyratai): 6,5 tšk.,	30 vieta	tarp 116 dalyvių
 2014 m. Europos jaunių šachmatų čempionatas, Batumis (Gruzija): 4,5 tšk.,	33 vieta	tarp 56 dalyvių

Šaltiniai

Nuorodos 
Reitingai

Lietuvos šachmatininkai