joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Termas de Rio Ondas

Termas de Rio Ondas () – miestas Argentinoje, Santjago del Estero provincijos vakaruose, už 65 km į šiaurės vakarus nuo Santjago del Estero, prie kelio į Tukumaną. Miestas įsikūręs prie Río Hondo užtvankos ant Dulsės upės. Rio Ondo departamento centras. 27,8 tūkst. gyventojų.

Miesto apylinkės garsėja karštosiomis versmėmis. Pats pavadinimas Termas de Río Hondo reiškia „Giliosios upės karštosios versmės“. Tai visoje šalyje populiarus mineralinių vandenų kurortas. Įsikūrę daug gydyklų, sanatorijų, baseinų, viešbučių, restoranų. Mineraliniai vandenys naudojami siekiant sumažinti kraujo spaudimą, reumatinius skausmus.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Santjago del Estero provincijos miestai
Argentinos kurortai
Tučiai (Telšiai)

Tučiai (arba Tučiai III) – kaimas Telšių rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, prie ribos su Mažeikių rajonu, šalia kelio Nevarėnai–Kapėnai. Kaime yra koplytėlių, įkeltų į medžius, parkas.

Geografija 

Per kaimą teka Trimėsėdžio upelis. Už 4 km yra Tučiai II, už 8 km – Tučiai I (abu – Mažeikių rajone). XIX a. buvo ir Tučiai IV.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Tučiuose III gimė aktorė Gražina Balandytė (1937–2020).

Šaltiniai 

Telšių rajono savivaldybės gyvenvietės
Vytautas Zabiela

Vytautas Zabiela (1930 m. lapkričio 26 d. Berčiūnuose, Zarasų rajone – 2019 m. lapkričio 1 d. Vilniuje) – teisininkas, advokatas, Lietuvos politikas, visuomenės veikėjas.

Biografija 
1938–1942 m. mokėsi Antalieptės pradinėje mokykloje, 1942–1944 m. – Dusetų progimnazijoje, 1944–1950 m. – Antalieptės vidurinėje mokykloje. 1957 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikacinį laipsnį.

1950–1951 m. Grybėnų septynmetės mokyklos, 1952–1953 m. – Dusetų vidurinės mokyklos mokytojas. 1958–1959 m. Utenos juridinės konsultacijos vedėjas, 1959–1962 m. Šiaulių juridinės konsultacijos advokatas. 1960–1974 m. Šiaulių juridinės konsultacijos, 1974–1994 m. Vilniaus 2-osios juridinės konsultacijos vedėjas. 1994–2003 m. vienas advokatų kontoros „Zabiela, Zabielaitė ir partneriai“ steigėjų, advokatas.

1997–2000 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2003–2004 m. Seimo narys.

1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1989–1991 m. LSDP Garbės teismo narys, 1993 m. Tėvynės sąjungos narys.

Lietuvos teisininkų draugijos tarybos narys (1989–1995 m. LTD vicepirmininkas), Tarptautinio Vilniaus visuomeninio tribunolo komunistinių režimų nusikalstamiems veiksmams įvertinti pirmininkas. LTU tarybos narys. Lietuvos advokatų tarybos narys.

Žmona Jorūnė (g. 1935 m.), gydytoja. Dukra Jūratė (g. 1959 m.), advokatė. Sūnus Darius (g. 1969 m.), advokatas.

Bibliografija 
 Advokatų kalbos teisme. 4 knygos (sudarytojas ir bendraautoris).

Šaltiniai 

Vilniaus politikai
Seimo nariai
Lietuvos verslo teisės advokatai
Lietuvos advokatų tarybos nariai
Britų Kolumbija

Britų Kolumbija (, ) – provincija Kanados vakaruose, prie Ramiojo vandenyno. Rytuose ribojasi su Alberta, šiaurės rytuose – su Šiaurės Vakarų teritorijomis, šiaurėje – su Jukono teritorija. Pietuose turi sieną su JAV (Vašingtono, Aidaho ir Montanos valstijomis), o šiaurės vakaruose siekia Aliaską. Vakaruose skalauja Ramusis vandenynas. Jo pakrantėje išsibarstę daugybė provincijai pavaldžių salų (svarbiausia – Vankuverio sala, salynas – Karalienės Šarlotės salos ir kt.). Administracinis centras – Viktorija, nors didžiausias miestas – Vankuveris.

Geografija 
Provincija kalnuota. Vakarine provincijos dalimi driekiasi aukštos kalnų grandinės – Uoliniai kalnai, Pakrantės kalnagūbris, kurios rytuose žemėja. Aukščiausias vieta – Fairweather k., 4663 m. Svarbiausios upės – Freizeris, Kolumbija. Yra didelis Okanagano ežeras.

Yra 7 nacionaliniai parkai: Ledyno nacionalinis parkas, Įlankos salos nacionalinis parkas, Gvaji Hano nacionalinis parkas, Kutenėjaus nacionalinis parkas, Revelstoko kalno nacionalinis parkas, Ramiojo vandenyno krašto nacionalinis parkas ir Joho nacionalinis parkas.

Ūkis 
Apie 70 % teritorijos užima miškai. Veikia medžio apdirbimo pramonė. Kasamos švino, cinko, vario, geležies rūdos, taip pat – auksas ir sidabras. Šiaurėje išgaunama nafta, gamtinės dujos.

Didžiausi miestai 
 Vankuveris – 631,4 tūkst. gyv. (2016 m.)
 Surėjus – 517,8
 Barnabis – 232,7
 Ričmondas – 198,3
 Abotsfordas – 141,4
 Kokitlamas – 139,3
 Kelouna – 127,3

Šaltiniai 

Kanados provincijos
Limfadenitas

Limfadenitas – limfmazgio uždegimas, pasireiškiantis karščiavimu, limfinių mazgų padidėjimu, galimas netgi pūliavimas. Pastebėjus limfinių mazgų padidėjimą, nedelsiant reikia kreiptis į gydytoją, nes tai gali būti rimtos ligos pradžia.

Kraujotakos ligos
Uždegimai
Kupriai (Utena)

Kupriai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, prie Daglėjėlio ežero. Priklauso Užpalių seniūnijai, Jūžintų parapijai. Ribojasi su Antakalnių, Martinčiūnų, Mažionių ir Rimiškių kaimais. Yra neveikiančios kapinės, aptvertos 1 metro aukščio akmens mūro siena, Daug teracinių paminklų. Seniausias granitinis paminklas su data 1896 m.

Istorija 
Pirmą kartą paminėtas 1663 m. Užpalių dvaro valdų inventoriuje. Viensėdžiais išskirstytas 1920 m. 1923 m. Lietuvos gyventojų surašymo duomenimis buvo 22 kiemai su 122 gyventojais.

1945 m. liepos 9 d. NKVD kariuomenė ieškodama nuo kariuomenės besislapstančių brolių Juozo ir Vytauto Lapinskų, apsupo Juozapo Lapinsko sodybą. Bėgančius Juozą (g. 1920) ir Vytautą (g. 1922) Lapinskus nušovė, o namą padegė. Visi nužudytieji palaidoti Kuprių kaimo kapinėse.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

 Pranas Jodelė (1871–1955) – chemikas technologas, profesorius, VDU Kaune rektorius;
 Balys Burokas–Sakalnikas (1875–1948) – knygnešys, lietuviškos spaudos platintojas;
 Albinas Seržentas (gim. 1938–2019) – lakūnas

Šaltiniai 

 Vytautas Indrašius „Prof. Prano Jodelės giminė“, Indraja, (Utena), 2019 m. Nr. 1

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Aleksandras Algirdas Abišala

Aleksandras Algirdas Abišala (g. 1955 m. gruodžio 28 d. Intoje, Komijos Respublika, Rusijos TFSR) – Lietuvos verslininkas, verslo konsultantas, politikas, fizikos ir matematikos mokslų daktaras, signataras.

Biografija 
Gimė tremtinių šeimoje. 1962–1973 m. mokėsi Kauno 25-ojoje vidurinėje mokykloje, 1973–1978 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete.

1978 m. Kauno politechnikos instituto (KPI) Chemijos technologijos fakulteto vyr. inžinierius. 1978–1980 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1980–1981 m. KPI Chemijos technologijos fakulteto vyr. laborantas. 1981–1990 m. Kauno radijo matavimų technikos mokslinio tyrimo instituto inžinierius technologas, mokslinis bendradarbis. 1984–1986 m. Vilniaus universiteto aspirantas neakivaizdininkas, fizikos-matematikos mokslų kandidatas. 

1988 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio, Sąjūdžio Seimo narys, 1989–1990 m. Sąjūdžio Seimo seniūnas. 1990–1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos deputatas, signataras.  1991 m. vasario 26 d. – 1992 m. liepos 20 d. ministras be portfelio.  1992 m. liepos-gruodžio mėn. LR ministras pirmininkas.  Nuo 1993 m. TŪB „A. Abišala ir partneriai. Konsultacinė firma“ narys (2005 m. bendrija pertvarkyta į UAB „A. Abišala ir partneriai“). VšĮ „Junior Achievement Lietuva“ valdybos narys, pirmininkas. Asociacijos „Žinių ekonomikos forumas“ tarybos narys, pirmininkas. 2008–2009 m. vadovavo komisijai energijos tiekimo saugumo po 2009 m. problemoms nagrinėti, derybininkas su Europos Sąjunga dėl Ignalinos atominės elektrinės darbo pratęsimo. 

30 mokslinių straipsnių Lietuvos ir užsienio leidiniuose (puslaidininkių fizika ir technologija), 3 išradimų autorius. 

Žmona Nijolė (g. 1956), sūnūs Tadas (g. 1978) ir Liudas (g. 1983).

Įvertinimas 
 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

|-

Seimo nariai
Kovo 11 akto signatarai
Lietuvos ministrai pirmininkai
Lietuvos ministrai be portfelio
Verslo patarėjai
Jeruzalė (Vilnius)

Jeruzalė – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurę nuo miesto centro, tarp Jeruzalės ir Geležinio Vilko gatvių. Gyvenamieji namai išsidėstę tarp Baltupių, Santariškių ir Verkių regioninio parko. Šalia yra Kalvarijų šv. Kryžiaus atradimo bažnyčia su Kalvarijų kryžiaus kelio kompleksu, kuris davė vardą gyvenamajam rajonui. Jeruzalėje įsteigta Vilniaus Jeruzalės vidurinė mokykla, yra Jeruzalės skulptūrų sodas.

Jeruzalė iš šiaurinė pusės atsiremia į Mokslininkų gatvę, iš vakarų – į Geležinio vilko gatvę, iš pietų – į Ateities gatvę, o rytinę jos dalį kerta Jeruzalės gatvė. Jeruzalėje susikerta priemiestinis maršrutinis transportas su dešimtimis Vilniaus miesto maršrutinio transporto numerių. Jeruzalės ir Ateities gatvėmis taip pat kursuoja 1G ir 2G greitieji autobusai.

Istorija 

Gyvenvietė gavo savo pavadinimą XVII a. 2-ojoje pusėje. 1905 m. Riešės valsčiaus Jeruzalės palivarke (Verkių dvaro valda) gyveno 17 žmonių. Kaimas buvo gan išsivystęs – čia buvo bažnyčia, vaistinė, nedidelė ligoninė, kur dirbo gydytojas Rutkovskis, maisto prekių parduotuvė, mokykla, kurią lankė Jerozolimkos ir gretimų Bajorų, Prašiškių, Oškincovo, Kšižakovo ir Fabijoniškių kaimų gyventojai ir netgi veterinarijos klinika, kur dirbo lenkų gydytojas Bogdzevičius. Taip pat čia buvo biblioteka ir smuklė, kur itin dažnai susirinkdavo vietiniai girtuokliai. Kartais kaime buvo rengiami vakarėliai arba studentų koncertai.

Kaimas taip pat vertėsi žemdirbyste: beveik kiekvienas namo šeimininkas turėjo bent vieną daržą, taip pat pasitaikydavo ir verslininkų. Lenkų gydytojo Bogdzevičiaus name buvo atidaryta nauja veterinarijos klinika. Nors kaime vyko autobusų (arbonų) eismas, bilietai buvo gan brangūs (vienas autobuso bilietas kainuodavo 50 centų, duonos kepalas, palyginus, kainuodavo tik 14 centų), dėl to gyventojai dažniausiai keliavo pėsčiomis. Santariškių žiedo vietoje stovėjo didelis kryžius.  

Daugiausia čia gyveno lenkų, rusų, lietuvių ir žydų. Iki 1930 m. buvo atskira gyvenvietė, tada prijungta prie Vilniaus. Sovietmečiu 1949 m. gyvenvietė pervadinta į Verkius, siekiant išvengti religinių nuorodų. Tais pačiais metais uždaryta Kalvarijų šv. Kryžiaus atradimo bažnyčia. 1962–1963 m. sovietų valdžios nurodymu sugriauta 31 Kalvarijų kryžiaus kelio koplyčia, paliktos tik keturios. Buvo sugriauti ir kai kurie namai bei trobesiai, kur kaidaise gyveno vienuoliai. Daug metų sugriautų namų vietuose nieko nebuvo pastatyta. 

XX a. 7-8 dešimtmetyje Vilniaus miesto vykdomasis komitetas skyrė LSRS dailės fondui Jeruzalės sodo sklypą ir leido čia įrengti laikinas skulptūrų lauko dirbtuves. 9-10 dešimtmetyje šiaurinėje rajono dalyje (dab. Mokyklos ir Lobio gatvės) menininkų dirbtuvių statyba plėtėsi. 1980 m. skulptoriaus Vlado Vildžiūno iniciatyva įkurtas Jeruzalės skulptūrų sodas.

1990–1997 m. Jeruzalėje pastatyti rajonui būdingi raudonų plytų daugiabučiai.

Šaltiniai

Literatūra 
 

Vilniaus miesto dalys
Panaikintos Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Piliumas

Piliumas () – Romos legionierių svaidomoji ietis (akstis). Paprastai būdavo ~2 m ilgio, turinti ilgą (~60 cm ilgio) geležinį antgalį, sudarytą iš ilgo 7 mm storio stiebo, besibaigiančio pačiu antgaliu siaurąja prasme. Antgalis būdavo movinis arba įtvarinis. Piliumas sverdavo 2-4 kilogramus. Piliumą nusviesdavo iki 30 m, tačiau efektyvus nuotolis buvo 15-20 m.

Vėlyvosios Romos respublikos ir ankstyvosios imperijos laikais legionieriai turėdavo du piliumus. Suartėjant su priešu sviesdavo piliumus, o po to kaudavosi gladijais. Piliumai būdavo piramidiškais antgaliais (kiek panašiais į pikų), tad smarkiai ir taikliai sviesti jie pramušdavo skydą, o po to – ir šarvus. Geležinis antgalio stiebas buvo pakankamai ilgas, kad stipriai sviestas piliumas pramuštų skydą ir antgalio smaigalys pasiektų priešininko kūną. Jei piliumas priešo nenukaudavo išsyk, jis prarasdavo skydą, nes:
 Piliumo ištraukti nepavykdavo, kadangi tam būtų reikėję nusiimti skydą, o tam nebūdavo laiko.
 Vėlyvieji piliumai dažnai turėdavo antgalius su barzdomis (užkarpomis)   , todėl įsmigę būdavo sunkiai ištraukiami, tad greta esantys saviškiams irgi būdavo sunku ištraukti piliumą.
 Nukirsti piliumą paprastai neišeidavo, nes antgalio stiebas buvo geležinis ir sunkiai nukertamas.
Sunkus skyde įsmigęs piliumas trukdė naudotis skydu bei kėlė grėsmę skydo naudotojo gyvybei, todėl pastarajam tekdavo mesti skydą, taip tampant kur kas labiau pažeidžiamu puolantiems legionieriams.

Negiliai į skydą įsmigusio piliumo plonas linkstantis antgalio stiebas sulinkdavo. Ginklas tapdavo nebetinkamu naudoti, todėl priešas negalėdavo ištraukto piliumo sviesti atgal į legionierius. Sulinkusį piliumą būdavo sunkiau ištraukti iš skydo. Po kautynių surinktų piliumų antgalių stiebus ištiesindavo.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Pilum
 The Pilum - The Roman Spear
 Weapons. Lance / Spear / Pilum / Catapult points
 Das Pilum & die Hasta
 The Pilum (Spear) 
 nuotraukos: Legionierius su piliumu, Roman Pilum Head, , 

Svaidomosios ietys
Senovės Romos ginklai
Tikrasis arbūzas

Tikrasis arbūzas (Citrullus vulgaris) – moliūginių (Cucurbitaceae) šeimos, arbūzų (Citrullus) genties augalas. 

Vienmetis augalas 2-3 ir daugiau metrų ilgio šlaužiančiu, išsišakojusiu stiebu. Vaisius – labai didelė, rutuliška netikra uoga, lygiu paviršiumi. Vaisiaus žievė 0,5-1,5 cm storio, minkštimas rausvas arba raudonas, labai sultingas, saldus.

Sudėtis 
Vaisių minkštime yra 5,5-10,6 % angliavandenių, sudarytų iš sacharozės, gliukozės, fruktozės, pektininių medžiagų, ląstelienos. Turi daug cukrų, baltymų, krakmolo, organinių rūgščių, daug pakeičiamųjų ir nepakeičiamųjų aminorūgščių, vitaminų B, C, PP, mikroelementų, folinės rūgšties, karotino.

Sėklose yra aliejaus.

Mityba 
Paprastai prinokę arbūzai valgomi švieži. Tai puikus desertinis patiekalas. Kadangi jame yra daug vandens, jis gerai malšina troškulį. 

Kai kur gaminami sūdyti prinokę ar neprinokę arbūzai. Jie subadomi pagaliuku, dedami į stiprų sūrymą (800 g druskos 10 l vandens). Maždaug po mėnesio sūdytus arbūzus galima valgyti. 

Gaminamos ir arbūzų sultys, o jas pavirinus, gaunamas tam tikros koncentracijos arbūzų „medus“, kuris ilgai išsilaiko. Tokiame meduje yra iki 89 % cukraus.

Iš arbūzo žievės gaminami cukatai. Iš sėklų spaudžiamas aliejus.

Moliūginiai
Agurkvaisiai
Vaistiniai augalai
Lamėstas

Lamėstas – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Saldutiškio, ant Lamėsto ežero kranto.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Pavyžintys (Saldutiškis)

Pavyžintys – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Saldutiškio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Navazai

Navazai – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Saldutiškio.

Istorija 

1984 m. spalio 31 d. kaimas iš Molėtų rajono Suginčių apylinkės perduotas Utenos rajono Saldutiškio apylinkei.

|}

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Apydėmis

Apydėmis – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 1 km į vakarus nuo Saldutiškio, prie Dryžių miško. Šalia praeina Švenčionėlių–Utenos geležinkelis bei Pūčkoriškių–Stasiūnų keliukas.

Istorija 
1731 m. Kuktiškio dvaro inventoriuje minimas Apydėmės viensėdis, kuriame buvo 1,5 valako žemės.

Pavadinimo kilmė 

LDK laikais apydėme buvo vadinamas bendras kaimo žemės sklypas tarp dviejų sodybų, panamė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Sidabrinė (Saldutiškis)

Sidabrinė – viensėdis Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 5 km į pietryčius nuo Saldutiškio.

Istorija 
1984 m. spalio 31 d. viensėdis iš Ignalinos rajono Linkmenų apylinkės perduotas Utenos rajono Saldutiškio apylinkei.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Gatakiemis

Gatakiemis – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 3 km į pietus nuo Saldutiškio. Šiuo metu kaime beveik nelikę nuolatinių vietinių gyventojų; daugumą vasarotojų sudaro čia sodybas įsigiję didmiesčių gyventojai. Kaimas įsikūręs vaizdingoje vietoje, pamiškėje, į pietus nuo Aiseto ežero. Kaimo žemės prastos, vyrauja smėlynai, todėl žemdirbystė nėra kultyvuojama. Žemesnės kaimo apylinkės yra pelkėtos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Pavajuonis (Utena)

Pavajuonis – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 7 km į pietvakarius nuo Saldutiškio.

Miškuose aplink Pavajuonį auga daug mėlynių, bruknių, nuolat gyvena stirnos, elniai, usūriniai šunys, šernai, briedžiai, lapės, kiškiai, ežerų pakrantėse veisiasi bebrai.

Istorija 
1984 m. spalio 31 d. kaimas iš Molėtų rajono Suginčių apylinkės perduotas Utenos rajono Saldutiškio apylinkei.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Ripaičiai

Ripaičiai – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 6 km į šiaurės rytus nuo Saldutiškio.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Juozas Bulka (1925–2010), Lietuvos partizanas, NKVD ryšininkas, kunigas

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Kleviškis

Kleviškis – viensėdis Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 6 km į šiaurės rytus nuo Saldutiškio. 

Kleviškije yra du seni stori ąžuolai 
(kamieno apimtis apie 6,5 m), tvenkinys.
Išlikusi senovinė dūminė pirtis.
Sodyba yra gyvenama ir nuolatos prižiūrima.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Kazimieravas (Utena)

Kazimieravas – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 6 km į šiaurės rytus nuo Kuktiškių. Kazimierave 1907 m. gruodžio 19 d. gimė Lietuvos pedagogas, žurnalistas Kazys Dausa.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Juodiškės (Tauragnai)

Juodiškės – viensėdis Utenos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 7 km į šiaurės rytus nuo Kuktiškių.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Bareišiai (Utena)

Bareišiai – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Kuktiškių. Stūkso Bareišių akmuo su dubeniu.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Suoleliai

Suoleliai – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Kuktiškių.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Suoleliuose 1898 m. gruodžio 13 d. gimė Lietuvos pedagogė, visuomenės veikėja, filosofijos daktarė Veronika Karvelienė.

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Padumblė (Utena)

Padumblė – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 1 km į pietus nuo Kuktiškių.

Gyventojai

Išnašos 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Meldeikiškės

Meldeikiškės – kaimas Utenos rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 3 km į vakarus nuo Kuktiškių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Laikinai nemokama programinė įranga

Laikinai nemokama programinė įranga – programinės įrangos licencijos tipas kuris suteikia teisę tam tikrą laiką nemokamai išbandyti programinę įrangą, o po bandomojo periodo reikia sumokėti vienkartinį ar pradėti mokėti mėnesinį mokestį. To neatlikus programos veikimas blokuojamas arba apribojamos programos galimybės.

Anglišką atitikmenį () pirmasis pasiūlė Bob Wallace, pirmasis Microsoft darbuotojas. Iš pradžių žodis reiškė nemokamai platinamą įrangą, už kurią bent dalis vartotojų laisvanoriškai sumokės jei šioji jiems patiks. Tačiau dabar žodis labiau reiškia programas kurios bandomąjam laikotarpiui pasibaigus atsisako dirbti arba ženkliai apriboja galimybes. 

Bandomąjam laikotarpiui pasibaigus, dalis vartotojų ieško „nulaužtų“ programos versijų, kur apribojimai nelegaliai panaikinti. Pakankamo atlygio už darbą nebuvimas yra daugelio  įdomių ir naudingų programavimo projektų nesėkmės priežastis.

Šaltiniai 

Licencijos
Vidmantas Žiemelis

Vidmantas Žiemelis (g. 1950 m. gruodžio 4 d. Gališkėse, Molėtų rajonas) – Lietuvos teisininkas, visuomenės bei politinis veikėjas, signataras, buvęs LR vidaus reikalų ministras.

Biografija 
Gimė ir užaugo mokytojų šeimoje. 1952–1964 m. gyveno Dauguose. Nuo 1957 m. mokėsi Daugų vidurinėje mokykloje, 1968 m. baigė Vilniaus 1-ąją mokyklą-internatą. 1969–1971 m. dirbo darbininku statybos organizacijose. 1971–1973 m. tarnavo sovietinėje armijoje Kalugoje. 1973–1981 m. dirbo gamybiniame susivienijime „Lietuvos buitinė chemija“: aparatininku, laboratorijos inžinieriumi, juriskonsutlu, kadrų rengimo sektoriaus viršininku. 1977 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakulteto vakarinį skyrių, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1981–1985 m. Vilniaus transporto prokuratūros prokuroro padėjėjas. 1985–1990 m. Lietuvos SSR prokuratūros Bendrosios priežiūros skyriaus prokuroras. 1989 m. kartu su kitais bendradarbiais LSSR prokuratūroje įsteigė Sąjūdžio grupę. 1989–1990 m. Vilniaus miesto Sąjūdžio tarybos narys.

1990 m. vasario mėn. (remiamas Sąjūdžio) išrinktas LR Aukščiausiosios Tarybos deputatu.  1992–2000 m. ir 2004–2012 m. LR Seimo narys, 1996–1998 m. Gedimino Vagnoriaus Vyriausybėje – LR vidaus reikalų ministras.

2001–2004 m. advokatų kontoros „V. Žiemelis, A. Valys ir partneriai“ advokatas. 2011 m. socialinių mokslų (teisės) daktaras, disertaciją apgynė Mykolo Romerio universitete. Nuo 2012 m. advokatų kontoros „Žiemelis, Valys, Rugys ir partneriai“ advokatas. 2012 m. buvo aktyvus Visagino AE priešininkas, vienas referendumo dėl naujos atominės elektrinės statybos organizatorių. 

1976–1990 m. SSKP narys, iš partijos išstojo ir įsijungė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdį. Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) narys, šios sąjungos steigėjas, 1999 m. iš partijos pašalintas. 1999 m. gruodžio mėn. drauge su tuometine sutuoktine Laima Andrikiene įsteigė Tėvynės liaudies partiją.  2002 m. išrinktas Lietuvos dešiniųjų sąjungos, suvienytos iš keturių politinių partijų, pirmininku. 2003 m. Lietuvos dešiniųjų sąjungai prisijungus prie Tėvynės sąjungos, išrinktas Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) pirmininko pavaduotoju. Nuo 2010 m. Krikščionių partijos narys.  2013 m. Krikščionių partijai susijungus su Darbo (leiboristų) partija, tapo jungtinės Darbo partijos nariu, išrinktas šios partijos prezidiumo nariu. 

Vienas iš Lietuvos teisininkų draugijos atkūrimo iniciatorių, visuomeninės organizacijos „Teisininkų klubas“ pirmininkas. Yra paskelbęs straipsnių teisės ir politikos klausimais.

Buvo tris kartus vedęs. Sūnus Gediminas Žiemelis (g. 1977), verslininkas, dukra Jurgita Žiemelytė-Lukauskienė.

Įvertinimas 
 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis

Šaltiniai 

|-

Kovo 11 akto signatarai
Seimo nariai
Lietuvos vidaus reikalų ministrai
Lietuvos prokurorai
Lietuvos advokatai
Vijeikiai

Vijeikiai – kaimas Utenos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 3 km į rytus nuo Utenos, šalia kelio  ir jo atšakos į Biliakiemį.

Istorija 
1671 m. buvo 4 gyventojai, valdę 1,5 valako, 7,5 valako tušti. 1853 m. Vijeikių viensėdyje gyveno Stepono ir Mateušo Vijeikių šeimos. Anksčiau kaimas priklausė Vijeikių dvarui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Katlėriai (Utena)

Katlėriai – kaimas Utenos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 8 km į rytus nuo Utenos. Kaime stūkso du Katlėrių akmenys su dubeniu (archeologijos paminklai). Vakaruose telkšo Katlėrių ežeras (Ilgis), yra kaimo turizmo „Vidų sodyba“.

Istorija 
Katlėrių kaimo kapinėse 1945–1948 m. buvo palaidoti Lietuvos partizanai: Vytautas Baltušis, Jurgis Cibas, Juozas Juknevičius, Petras Kiškis, Jonas Liutkevičius, Jonas Šireika, Povilas Šireika, Jonas Žilys.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Katlėriuose gimė ir užaugo kunigas Petras Tarulis (1916–2002). Senojoje Tarulių sodyboje stovi P. Tarulio pastatytas kryžius.

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Kimėnai

Kimėnai – kaimas Utenos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 4 km į pietryčius nuo Utenos.

Istorija 

Kaimas užrašytas 1573 m. Noliškio dvaro akte.

1941 m. susikūręs Kimėnų partizanų būrys buvo jauniausias Utenos apskrityje – amžiaus vidurkis tesiekė 24,3 metų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
McDonald's

„McDonald’s“ – didžiausias greito maisto restoranų tinklas visame pasaulyje. Kompanija įkurta 1940 m. Kalifornijoje, Jungtinėse Valstijose. Jos restoranuose kiekvieną dieną apsilanko beveik 70 mln. žmonių, kompanija veiklą vykdo 119-oje šalių, turi apie 35 tūkst. greito maisto restoranų visame pasaulyje. 80 % „McDonald’s“ restoranų veikla grindžiama franšizės pagrindu.

„McDonald’s“ restoranų tinklas užsiima įvairių mėsainių, salotų, gruzdintų bulvyčių, gaiviųjų gėrimų, pieno kokteilių, kavos ir desertų pardavimu. Vienas žinomiausių jo produktų – mėsainis „Big Mac“.

Pirmasis „McDonald’s“ restoranas Lietuvoje atvėrė duris 1996 m. gegužės 31 d. Vilniuje, šalia autobusų stoties. 2021 m. duomenimis, šalyje veikia 17 restoranų Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose ir Marijampolėje.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali svetainė
 Oficiali svetainė Lietuvoje

Restoranų tinklai
JAV įmonės
Seniava

Seniava – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, į pietus nuo Fredos. Yra Seniavos kapinės (jau Kauno miesto ribose), Trečiasis fortas. Dalis kaimo prijungta prie Kauno miesto.

Istorija 

XIX a. Seniavos dvaras (dar vadintas Fredos dvaru) priklausė S. Gavronskiui. Amžiaus pabaigoje piečiau dvaro įrengtas III Kauno fortas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Vėpsutė

Vėpsutė (Broughtonia) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso dvi endeminės rūšys, natūraliai augančios Jamaikoje:

Rūšys 
Gentyje yra dvi rūšys:
 Broughtonia cubensis
 Broughtonia domingensis
 Broughtonia lindenii
 Broughtonia negrilensis
 Broughtonia ortgiesiana
 Broughtonia sanguinea

Nuorodos 
 Broughtonia – Species and Hybrids 
 Broughtonia sanguinea

Gegužraibiniai
David Hilbert

Davidas Hilbertas (, 1862 m. sausio 23 d. Königsberg (Karaliaučius) – 1943 m. vasario 14 d. Göttingen (Getingenas)) – vokiečių matematikas, įvedęs į matematiką daug fundamentalių idėjų, suformulavęs garsiąsias 23 neišspręstas matematikos problemas. Jo vardu pavadinta Hilberto erdvė.

Biografija 
Pažymėtini jo nuopelnai invariantų teorijai (1885–1893), geometrijos aksiomatikai (1898–1902), Dirichle principo ir diferencialinio skaičiavimo vystymui (1900–1906), integralinių lygčių teorijai (1900–1910), skaičių teorijai (1908–1909), matematinės fizikos teorijai (1910–1922), matematikos formalizacijai (1922–1939).

Šaltiniai

Nuorodos 
 Hilberto 23 problemų sąrašas (anglų kalba);
 D. Hilbertas. Geometrijos pagrindai (anglų kalba).

Hilbertas, Davidas
Hilbertas, Davidas
Myslibužas

Myslibužas (; iki 1945 m. Soldinas, ) – miestas šiaurės vakarų Lenkijoje, Vakarų Pamario vaivadijoje. Plotas – 15,04 km². Gyventojų – 12 000 (2005 m.).

Miesto architektūros paminklai: parapinė gotikinė bažnyčia (XIII – XV a.), gotikinis dominikonų vienuolynas ir bažnyčia (XIII a. pabaiga – XIV a.), Šv. Dvasios (XIV a.) ir Šv. Gertrūdos (XV a. pradžia) koplyčios, miesto gynybinės gotikinės sienos fragmentai (XIV a.), vėlyvojo baroko rotušė (1771 m.).

Istorija 

1253 m. Myslibužui suteiktos miesto teisės. XIII a. pabaigoje ir XIV a. pradžioje miestas intensyviai vystėsi. Iki XVI a. miestas buvo Naujosios Markos sostinė.

Iki 1945 m. Myslibužas priklausė Vokietijai ir vadinosi Soldinu.

1933 m. liepos 17 d. Myslibužo miške (prie Pščelniko kaimo) žuvo lietuvių lakūnai S. Darius ir S. Girėnas, lėktuvu „Lituanika“ skridę iš Niujorko į Kauną. Lakūnų žuvimo vietoje 1934 m. pastatytas paminklas.

Nuorodos 
 Oficiali miesto internetinė svetainė (lenkų k.)

Lenkijos miestai
Sakalai (reikšmės)

Žodis sakalai reiškia:

 sakalai – plėšriųjų paukščių grupė
 Sakalai – juodųjų serbentų veislė;
 Lietuvos kaimai:
 Sakalai – Kauno rajone;
 Sakalai – Pakruojo rajone;
 Sakalai – Raseinių rajone
 Sakalai – Šakių rajone;
 Sakalai – Šalčininkų rajone;
 Sakalai – Šiaulių rajone;
 Telšių rajone:
 Sakalai I;
 Sakalai II.
Augustavo gubernija

Augustavo gubernija (, ) – buvo Rusijos imperijos, Lenkijos Kongreso karalystės administracinis – teritorinis vienetas. Centras – Suvalkai. Jai priklausė visa Lietuvos Užnemunė.

Istorija 
Gubernija sudaryta 1837 m. kovo 7 d. iš 1816 m. perorganizuotos Augustavo vaivadijos ir buvo padalinta į 5 apskritis:
 Augustavo
 Lomžos
 Seinų
 Kalvarijos
 Marijampolės

Gubernijoje galiojo skirtingi nuo likusios Lietuvos dalies Rusijos imperijos įstatymai, pvz., Napoleono civilinis kodeksas. 1849 m. gegužės 26 d. pradėtas naudoti Augustavo gubernijos herbas. 1863 m. rugsėjį sėkmingesniam sukilimo malšinimui Augustavo gubernijos Marijampolės, Kalvarijos, Seinų ir Augustavo apskritys buvo atiduotos (iki 1864 metų) Vilniaus generalgubernatoriui, kuris sukilimo malšinimą šiose teritorijose pavedė generolui Baklanovui. Po sukilimo Rusijos vyriausybė, norėdama patraukti savo pusėn valstiečius, 1864 m. įstatymu baudžiavą čia panaikino lengvesnėmis sąlygomis nei likusioje Lietuvoje.

1858 m. gubernijoje gyveno 624 100 gyventojų, iš jų 213 300 lietuvių, daugiausia Kalvarijos (24 400), Marijampolės (114 000) ir Seinų (73 200) apskrityse. Raštingų gubernijoje nurodyta 76 000 gyv. Buvo 44 miestai. Pramonė menka. Žemės ūkio lygiu viena pirmaujančių Lenkijos Kongreso karalystėje.

1867 m. pietinė Augustavo apskrities dalis ir Lomžos apskritis prijungta prie naujai sudarytos Lomžos gubernijos, likusioji dalis sudarė Suvalkų guberniją.

Gubernatoriai

Šaltiniai 
 

Augustavo gubernija
Augustavo istorija
Lenkijos Kongreso karalystės gubernijos
Ažubaliai

Ažubaliai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, į šiaurę nuo Molėtų. Seniūnaitijos centras.

Istorija 

1652 m. kaimas minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje. Gyveno Mykolas ir Andrius Švedeliai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Ažubaliai (reikšmės)

Ažubaliais vadinami kaimai:

 Anykščių rajone;
 Biržų rajone;
 Kupiškio rajone:
 Ažubaliai I;
 Ažubaliai II;
 Molėtų rajone:
 Alantos seniūnijoje;
 Luokesos seniūnijoje;
 Rokiškio rajone:
 Jūžintų seniūnijoje;
 Kamajų seniūnijoje;
 Kriaunų seniūnijoje;
 Pandėlio seniūnijoje;
 Vilniaus rajone;
 Zarasų rajone.
Daumantai

Daumantai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, priešais Kėdainių miesto šiaurinį pakraštį (Babėnus). Iš vakarų pusės supa Dotnuvėlės upė, iš rytų – Liepojos-Romnų geležinkelis, iš šiaurės – Daumantų miškas. Kolektyviniai sodai (SB „Dotnuvėlė“). Išlikęs dvaro laikų mūrinis tvartas. Į Daumantus veda kelias, atsišakojantis nuo plento .

Istorija 
Cariniais laikais buvo okolica.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Vitas Kačinskas

Vitas Kačinskas (g. 1942 m. kovo 25 d. Daukučiuose, Radviliškio rajonas) – Lietuvos ir Rokiškio rajono partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1960–1980 m. dirbo Vilniuje, Pakruojo rajone. 1969 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1981–1984 m. Rokiškio rajono LDT Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, I pavaduotojas, nuo 1984 m. pirmininkas. Nuo 1998 m. AB bankas „Hermis“ Rokiškio filialo direktorius. Rokiškio darbo biržos klientų aptarnavimo skyriaus vedėjas. 

1968 m. SSKP, 1990 m. LDDP, 2001 m. LSDP Rokiškio rajono skyriaus narys.

2000–2003 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys.

Žmona Felicija-Danutė, dukros Jolanta, Violeta.

Šaltiniai 

Rokiškio politikai
Maciūnai

Maciūnais vadinami kaimai:

 Anykščių rajone;
 Močėnai Kėdainių rajone;
 Šalčininkų rajone;
 Švenčionių rajone;
 Vilniaus rajone.
Maratono mūšis

Maratono mūšis (, 490 m. pr. m. e.) – Antikos mūšis, kuriame atėniečiai, vadovaujami Miltiado, laimėjo prieš Darijaus I persų kariuomenę ir sutrukdė Persijos imperijai užkariauti Graikiją ir taip apsaugoti silpniausią vakarinę sieną. Beveik viskas apie mūšį žinoma iš Herodoto raštų.

Iš pradžių 492 m. pr. m. e. Darijus pasiuntė Mardonijų sausuma į Europą sustiprinti įtaką Makedonijoje ir Trakijoje, kuri nusilpo dėl Jonijos maišto. Nors misija buvo sėkminga, daug karių žuvo šturmuojant [[Atonas (Graikija)|Atono] kalną ir likusieji persai atsitraukė į Aziją, pakeliui netekdami žmonių. 490 m. pr. m. e. Datis ir Artafernas buvo pasiųsti į jūrų žygį pavergti Kikladų salas centrinėje Egėjos jūros dalyje ir nubausti Eretriją ir Atėnus už paramą jonėnų maištui. Eretrija buvo apgulta ir užimta, o po to laivynas išsilaipino Maratono įlankoje. Čia persus sumušė žymiai mažesnės atėniečių ir platėjiečių hoplitų pajėgos.

Ilgas pasiuntinio bėgimas į Atėnus pranešti apie pergalę (istorinių šaltinių nepatvirtintas ir laikomas legenda) įkvėpė maratono bėgimui, kuris pirmąkart įvyko 1896 m. Olimpinėse žaidynėse.

Istoriniai šaltiniai 
Maratono mūšį Herodotas aprašė „Istorijos“ VI knygoje, 102–117 paragrafuose. Tačiau istorikas gimė praėjus keleriems metams po mūšio ir manoma, kad jis mūšį aprašė po Kalijo taikos (449/448 m. pr. m. e.). Kiti išlikę istoriniai šaltiniai yra vėlesni. Pausanijas suteikė svarbios informacijos apie paskutinę mūšio fazę, o X a. Bizantijos Suda žodynas išsaugojo žinias iš dabar prarastų šaltinių, tokių kaip išlikę svarbūs Eforo fragmentai.

Išnašos 

Senovės graikų mūšiai
Dandi (sritis)

Dandis (, ) – pati mažiausia Škotijos sritis. Apima Dandžio miestą. Ribojasi su Perto ir Kinroso bei Anguso sritimis.

Škotijos sritys
Damfrisas ir Galovėjus

Damfrisas ir Galovėjus (, ) – sritis Škotijos pietvakariuose, Anglijos pasienyje. Ribojasi su Rytų Eršyru, Pietų Eršyru, Pietų Lanarkšyru ir Škotų Sienomis.

Svarbiausi miestai 
Damfrisas
Lokerbis
Strenraeris
Vigtaunas

Škotijos sritys
Edinburgas (sritis)

Edinburgas (, ) – sritis centrinėje Škotijoje. Apima Edinburgo miestą ir apylinkes. 

Škotijos sritys

de:City of Edinburgh
Argailas ir Bjutas

Argailas ir Bjutas (, ) – sritis Škotijos vakaruose, jūros pakrantėje. Ribojasi su Vakarų Danbartonšyru, Pertu ir Kinrosu, Sterlingu ir Hailandu. Apima kelias salas: Džurą, Ailą, Malą ir kt.

Svarbiausi miestai 
 Lochhilphedas
 Kembeltaunas
 Port Elenas
 Helensburgas

Škotijos sritys
Faifas

Faifas (; ) – sritis Škotijos centrinėje dalyje, Šiaurės jūros pakrantėje. Ribojasi su Klakmananširu bei Pertu ir Kinrosu.

Svarbiausi miestai 
 Glenrotesas
 Danfermlinas
 Kerkoldis
 Sent Andrusas
 Teiportas

Škotijos sritys
Folkerkas (sritis)

Folkerkas (; ) – nedidelė sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Šiaurės Lanarkširu, Vakarų Lotianu ir Sterlingu.

Svarbiausi miestai 
 Folkerkas
 Greindžmutas
 Denis

Škotijos sritys
Glazgas (sritis)

Glazgas (, ) – nedidelė, tankiausiai gyvenama Škotijos sritis. Apima Glazgo miestą ir apylinkes. Ribojasi su Šiaurės Lanarkširu, Rytų Danbartonširu, Vakarų Danbartonširu, Pietų Lanarkširu, Renfruširu ir Rytų Renfruširu.

Škotijos sritys

de:City of Glasgow
Klakmananšyras

Klakmananšyras (, ) – sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Pertu ir Kinrosu, Sterlingu ir Faifu.

Svarbiausi miestai 
 Aloa
 Klakmananas
 Tilikutris

Škotijos sritys
Vidurinis Lodianas

Vidurinis Lodianas, Midlotianas (, ) – sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Edinburgu, Rytų Lodianu ir Škotų Sienomis. 

Škotijos sritys
Morėjus

Morėjus (, ) – sritis Škotijos šiaurės rytuose, Šiaurės jūros pakrantėje. Ribojasi su Aberdinširu ir Hailandu.

Svarbiausi miestai 
 Elginas
 Kalenas
 Losimutas
 Bakis

Škotijos sritys
Pertas ir Kinrosas

Pertas ir Kinrosas (, ) – sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Aberdynšyru, Hailandu, Angusu, Ergailu ir Biutu, Dandžiu, Klakmananširu, Sterlingu ir Faifu. Administracinis centras - Pertas. Sritis didžiaja dalimi, nors ir ne tiksliai, atitinka ankstesnes Pertšyro ir Kinrosšyro apskritis. 1975 m. Pertšyras ir Kinrosšyras buvo sujungti į vieną apygardą Teisaido regione, 1996 m. po nedidelių ribų pakeitimų tapo viena sritimi.

Svarbiausi miestai 
 Pertas
 Dankeldas
 Krifas
 Pitlochris

Savivaldybė 
Tarybos partinė sudėtis:

Škotijos sritys
Pietų Eršyras

Pietų Eršyras (, ) – sritis Škotijos pietvakariuose, jūros pakrantėje. Ribojasi su Rytų Eršyru bei Demfriu ir Goluvėmjumi. Apima ir Elisa Kreigo salą.

Svarbiausi miestai 
 Eras
 Trunas
 Prestvikas

Škotijos sritys
Pietų Lanarkšyras

Pietų Lanarkšyras (, ) – sritis Škotijos centrinėje pietų dalyje. Ribojasi su Rytų Eršyru, Šiaurės Eršyru, Glazgu, Damfrisu ir Golavėjumi, Šiaurės Lanarkšyru, Vakarų Lotianu, Rytų Renfrušyru ir Škotų Sienomis.

Svarbiausi miestai 
 Hamiltonas
 Ist Kilbraidas
 Kambuslangas
 Ruterglenas

Škotijos sritys
Rytų Danbartonšyras

Rytų Danbartonšyras (, ) – nedidelė sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Glazgu, Vakarų Danbartonšyru, Šiaurės Lanarkšyru ir Sterlingu.

Svarbiausi miestai 
Kirkintilochas
Bišopbrigsas
Lenokstaunas

Škotijos sritys
Rytų Eršyras

Rytų Eršyras (, ) – sritis Škotijos pietvakariuose. Ribojasi su Šiaurės Eršyru, Pietų Eršyru, Demfriu ir Goluvėjumi, Pietų Lanarkšyru ir Renfrušyru.

Svarbiausi miestai 
Kilmarnokas
Dalmelingtonas
Ohinlekas
Galstonas

Škotijos sritys
Rytų Lodianas

Rytų Lodianas, Rytų Lotianas (, ) – sritis Škotijos pietryčiuose, Šiaurės jūros pakrantėje. Ribojasi su Edinburgas, Viduriniu Lodianu ir Škotų Sienomis.

Svarbiausi miestai 
 Danbaras
 Hadingtonas
 Maselburgas
 Nort Berikas

Škotijos sritys
Rytų Renfrušyras

Rytų Renfrušyras (, ) – nedidelė sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Rytų Eršyru, Šiaurės Eršyru, Glazgu, Pietų Lanarkšyru ir Renfrušyru.

Svarbiausi miestai 
 Gifnokas
 Barhedas
 Tornlibenkas
 Iglshemas

Škotijos sritys
Stirlingas (sritis)

Stirlingas (, ) – sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Ergailu ir Biutu, Rytų Danbartonširu, Vakarų Danbartonširu, Klakmananširu, Pertu ir Kinrosu bei Folkirku.

Svarbiausi miestai 
 Stirlingas
 Benokbernas
 Danbleinas
 Kalanderis
 Lekroptas
 Midlekroptas
 Kreigdauningzas
 Kreigarnholas

Škotijos sritys
Šiaurės Eršyras

Šiaurės Eršyras (:; ) – sritis Škotijos vakaruose. Ribojasi su Rytų Eršyru, Pietų Eršyru ir Renfrušyru. Sričiai taip pat priklauso Arano sala ir dar keletas salelių Klaido įlankoje.

Svarbiausi miestai 
 Irvinas
 Brodikas
 Largsas
 Adrosanas

Škotijos sritys
Pasiūla

Pasiūla () – tai rinkai pateiktas produktų kiekis esant nurodytai kainai.

Kainos ir pasiūlos santykį pavaizduoja pasiūlos kreivė.

Pasiūlos priklausomybė 
Nesikeičiant kitiems veiksniams pasiūla visada didėja augant kainai ir visada mažėja kainai smunkant.

Veiksniai, turintys įtakos pasiūlos dydžiui 
 produkto kaina ar pinigų suma, kuria gamintojas gaus už kiekvieną parduotą prekę
 produkto savikainos elementai, energijos resursų, žaliavų, produktą gaminančių įrengimų kainą, palūkanų dydis
 technologijų lygis
 substitucinių prekių (galinčių pakeisti gaminamas prekes) ir komplementarių prekių (papildančių, kartu naudojamų) kainos
 gamintojų skaičius
 gamintojų siekiai
 pasikeitimų laukimas
 kainos korekcijos laipsningumas
 eksportas ir importas
 rezervų dydis
 netikėti veiksniai pvz: oro sąlygos
 laikas, kuriuo disponuoja gamintojai
 valstybės intervencinė politika, subsidijos, dotacijos 
 pasiūlos elastingumas.

Mikroekonomika
Rizgonys

Rizgonys – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Veprių ir 4 km į šiaurę nuo Upninkų. Vakarinė kaimo dalis priklauso Jonavos rajonui. Rizgonys krovininio geležinkelio linija sujungti su Jonava.

Netoli Rizgonių tebeeksploatuojamas Rizgonių karjeras, kuriame išgaunamos medžiagos buvo naudotos Jonavos miesto gyvenamųjų rajonų statybai ir aplinkinių rajonų kelių dangai. Jam plečiantis, buvo panaikintas visas Rizgonių kaimas. Sugriauta 30 sodybų, o 128 jų gyventojai iškeldinti į gretimas vietoves, daugiausia į Veprius ir Bečius. Šalia Rizgonių kaimo įsteigtas Rizgonių kraštovaizdžio draustinis.

Žvyro karjeras 

Šiuo metu Rizgonių kaimo vieta yra vieno didžiausių Lietuvoje Rizgonių žvyro karjero viduryje. Buvusio kaimo atminimui ten pastatytas kryžius ir paminklinis akmuo. Pietrytinėje karjero dalyje buvo išsaugoti senkapiai, vad. Švedkapiais, apaugę pušynu bei senas medis su gandralizdžiu.

Didžioji karjero dalis XX a. paskutiniais dešimtmečiais buvo rekultyvuota. Jame vyrauja jaunuolynai – pušynai ir beržynai. Pakelėse taip pat paplitę juodalksniai ir šaltalankiai. Buvusiame karjero plote yra upelis, nedidelis dirbtinis ežerėlis ir natūraliai susiformavę supelkėję vandens apsemti plotai. Kadangi be žvyro eksploatavimo karjero teritorijoje nevykdoma jokia ūkinė veikla, formuojasi antropogeninio poveikio nepatiriančios gyvosios gamtos ekologinės bendrijos. Kasant žvyrą į paviršių iškelti stambūs rieduliai, kaip antai Rizgonių akmuo ir Karjero akmuo.

Karjerą Rizgonyse eksploatuoja viena didesnių Ukmergės rajono bendrovių ir Jonavos rajono darbdavių UAB „Rizgonys“. Darbuotojai važinėja iš kelių seniūnijų, esančių skirtinguose Kauno bei Vilniaus apskričių rajonuose.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Ariogalos herbas

Ariogalos herbas – Ariogalos miesto heraldinis simbolis.

Aprašas

Raudoname herbinio skydo lauke du sukryžiuoti sidabriniai kardai su auksiniais efesais smaigaliais ir ašmenimis į viršų. Po skydu sidabriniame kaspine devizas – VERČIAU GYVYBĘ PRARASIM NEI LAISVĘ.

Simbolika 
Sukryžiuoti ašmenimis į viršų kardai simbolizuoja gyventojų ryžtą ginti miesto ir valstybės laisvę.

Istorija

Pirmą kartą Ariogalai herbą suteikė Stanislovas Augustas 1792 m. balandžio 12 d. Vėliau, pasikeitus politinei padėčiai, pradėjus naikinti savivaldas, Ariogala prarado herbą. XIX a. viduryje herbą aprašė Motiejus Valančius, pasinaudojo Simono Daukanto surinkta medžiaga ir Lietuvos Metrika. Aprašant suklydo paminėdamas, kad herbe vaizduojami du kalavijai. Vėliau, pagal tokį aprašymą Tadas Daugirdas ir Bronius Šaliamoras sukūrė herbinį atviruką. Apie 1935 m. Marijanas Gumowskis taip pat savaip interpretavo Ariogalos herbą pavaizduodamas jame du kalavijus, bet geležtės buvo nukreiptos žemyn, o tai simbolizuoja kovos pabaigą, ginklų sudėjimą. 1956 m. atgavus miesto teises, Ariogala atgavo ir miesto herbą. Lietuvos heraldikos komisija atkūrė herbą pagal vienintelį išlikusį originalų piešinį, rastą Lietuvos Metrikoje.

Ariogalos herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento 2001 m. lapkričio 15 d. Etalono autorius – dailininkas Raimondas Minkevičius.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Ariogalos vėliava

2001 m. patvirtinti Lietuvos gyvenviečių herbai
Raseinių rajono savivaldybės gyvenviečių herbai
Ariogala
Šiaurės Lanarkšyras

Šiaurės Lanarkširas (, ) – sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Glazgas, Rytų Danbartonširu, Folkerku ir Pietų Lanarkširu.

Svarbiausi miestai 
 Belshilis
 Erdris
 Kambernoldas
 Kilsitas
 Koutbridžas
 Madervelis

Škotijos sritys
Frydrichas Georgas Vilhelmas Struvė

Frydrichas Georgas Vilhelmas Struvė (, , 1793 m. balandžio 15 d. Altonoje, Hamburgas – 1864 m. lapkričio 23 d. Pulkove, Peterburgas) – astronomas, geodezininkas, Dorpato universiteto profesorius.

Biografija 

Tėvas Jakobas Struvė, pabėgęs iš Napoleono užimtos Vokietijos tarnavo Rusijos kariuomenėje Latvijoje.
Frydrichas Vilhelmas, 1808 m. įstojęs į Dorpato universitetą studijavo filologiją, vėliau susidomėjo astronomija. 1813–1839 m. Dorpato observatorijos mokslinis bendradarbis, nuo 1820 m. profesorius ir observatorijos direktorius. 1839 m. įsteigė Pulkovo observatoriją prie Sankt Peterburgo, iki 1862 m. – jos direktorius. 1862–1889 m. observatorijai vadovavo jo sūnus Otonas Struvė (1819–1905 m.), atradęs daugiau, kaip 500 dvigubų žvaigždžių.

Sūnus Henrichas Struvė (1822–1908 m.) – akademikas, chemikas, kelių atradimų autorius. Kito sūnaus Bernardo Struvės (1827–1889 m.), Rusijos valstybės veikėjo, Astrachanės ir Permės gubernatoriaus, sūnus Petras Struvė (1870–1944 m.) – akademikas, 1898 m. pirmojo Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos suvažiavimo manifesto autorius, Antrojo Internacionalo Londono kongreso delegatas, vėliau Konstitucinių demokratų partijos lyderis, visų trijų Rusijos Valstybės Dūmų deputatas.

Darbai 

1816 m. sukūrė metodiką dienovidiniam lankui išmatuoti, sudarydamas trikampių (trianguliacijos) grandinę nuo Dunojaus iki Norvegijos šiaurės, kurią sudaro 258 trikampiai su specialiais ženklais įtvirtintomis viršūnėmis. Dienovidinio lankui skaičiuoti atrinktų trianguliacijos tinklų fragmentų matavimo rezultatus susistemino ir aprašė darbe „Arc du Méridien de 25°20'“. Remdamasis šiuo darbu, 1888 m. Žemės dienovidinio ilgį apskaičiavo geodezininkas A. Bonsdorfas. Ši grandinė jo garbei vadinama Struvės geodezinis lankas.

1837 m. pastebėjo žvaigždžių paralaksą, nustatė, kad tarpžvaigždinė erdvė absorbuoja šviesą. Dorpato, o vėliau ir Pulkovo observatorijoje, panaudojęs Fraunhoferio preciziškai pagamintus refraktorius su tiksliais okuliariniais mikrometrais ir laikrodiniais mechanizmais, atliko tikslius sisteminius dvinarių žvaigždžių paieškos ir matavimų darbus. Jo matavimai neprarado vertės ir iki šiol.

Šaltiniai 

Rusijos mokslininkai
Mokslų akademijų nariai
Vakarų Lodianas

Vakarų Lodianas, Vakarų Lotianas (, ) – sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Edinburgu, Pietų Lanarkširu, Folkerku ir Škotų Sienomis.

Svarbiausi miestai 
 Livingstonas
 Linlitgou
 Harthilas

Škotijos sritys
Geonafta

Geonafta – Lietuvos naftos gavybos bendrovė.

Bendrovės būstinė yra Gargžduose.

Istorija 
 1964 m. buvo įkurta Naftos žvalgybos ekspedicija.
 1990 m. pradėjo vykdyti naftos gavybą.
 1991 m. reorganizuota ir pervadinta (tapo Gargždų valstybinė naftos geologijos įmonė).
 1995 m. tapo AB „Geonafta“.
 2000 m. spalio mėn. „Geonaftą“ tarptautinio konkurso keliu privatizavo UAB „Naftos gavyba“.

Veikla 
"Geonafta" per savo veiklą:
 atliko daugiau kaip 20 000 km seisminių profilių,
 išgręžė per 400 giliųjų gręžinių (parametrinių, struktūrinių, paieškinių, žvalgybinių),
 surado 15 naftos telkinių pagrindiniame naftingame kambro horizonte ir keturis perspektyviuose silūro ir ordoviko horizontuose,
 atrado daugiau nei 20 perspektyvių struktūrų.

„Geonafta“ yra vienintelė Lietuvos bendrovė, turinti mobilias gilaus gręžimo stakles ir savarankiškai vykdanti gilųjį gręžimą naftos paieškoms ir žvalgybai.

Nuorodos, šaltiniai 
 Bendrovės tinklalapis lietuvių, anglų k.

Gargždai
Lietuvos naftos pramonės įmonės
Išoriniai Hebridai

Išoriniai Hebridai (, ) – salų grupė ties šiaurės vakariniais Škotijos krantais. Hebridų salyno dalis, nuo Škotijos atskirta Vidinių Hebridų. Sudaro vieną iš 32 Škotijos sričių.

Pirmieji salų valdytojai buvo norvegai. 1266 m. pagal Perto sutartį perduoti Škotijai. Salose išlikę daug gyventojų, kalbančių škotų gėlų kalba.

Salos išsidėsčiusios pietvakarių kryptimi. Sudaro kelios didelės ir daugybė mažų salelių. Salos uolėtos, raižytais krantais. Didžiausios salos: Luiso sala, Harisas (pastarosios neretai apjungiamos į vieną), Šiaurės Juistas, Benbekjula, Pietų Juistas ir Bara. Dalis mažų salelių nusidriekusios tolyn į Atlanto vandenyną: Monacho salos, Fleinano salos, Sent Kilda ir Rokalo sala.

Svarbiausias salų miestas – Stornovėjus (Luiso saloje).

Škotijos sritys
Škotijos salos
Bartkūnai (Ukmergė)

Bartkūnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybės pietuose, Šešuolių girios vakariniame pakraštyje. Stūkso Bartkūnų piliakalnis (Koplyčkalnis, vadinamas stebuklinga vieta), ant kurio XIV a. stovėjo pilis. Yra ozas Barzdos kalnas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kaketos departamentas

Šis straipsnis yra apie Kolumbijos departamentą. Apie upę žiūrėkite Kaketa (upė).''Kaketa''' () – departamentas Kolumbijos pietuose. Administracinis centras – Florensija.

Geografija 

Didžioji departamento dalis išsidėsčiusi selvoje. Tačiau vakaruose siekia Andus. Departementą kerta Kaketos upė ir jos intakai. Klimatas ekvatorinis; karštas (27-29 °C) ir drėgnas.

Nemažą gyventojų dalį sudaro indėnai: vitoto, koregachiai, makagachiai, karichonai.

Ekonomika 

Kadangi Kaketos departamentas miškingas, išvystyta medienos apdirbimo pramonė ir eksportas. Kalnų šlaituose auginami ryžiai, bananai, juka, kakava ir cukranendrės. Yra cinko ir anglies telkinių.

Etninė sudėtis 
 Metisai ir baltieji – 94,75 %
 Indėnai – 1,51 %
 Juodaodžiai – 3,74 %

Kolumbijos departamentai