joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Girdenių piliakalnis

Girdenių piliakalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. AR963) – piliakalnis Skuodo rajono savivaldybės teritorijoje, prie Girdenių kaimo, Ylakių seniūnija. Pasiekiamas keliu Girdeniai – Vyžančiai pervažiavus Veretą ir palei ją laukais pavažiavus į kairę 440 m vakarų kryptimi – yra už antro kanalo vingio, lauko pietiniame krašte.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos pakraštyje, Veretos dešiniajame krante. Upelis jį juosia iš rytų, pietų ir vakarų. Aikštelė buvo ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, apie 45 m ilgio ir iki 35 m pločio, kiek iškiliu viduriu. Joje apie 1930 m. ariant buvo rastas akmeninis kirvis. Radinys neišliko. Šiaurinėje jos pusėje buvo supiltas apie 40 m ilgio, 0,8 m aukščio, 14 m pločio pylimas, už kurio iškastas griovys. Šlaitai vidutinio statumo, 4 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas ariant, apie 1970 m. nustumdytas melioruojant, buvo sunaikinta beveik visa aikštelė ir gynybiniai įrenginiai. Piliakalnio vieta dirvonuoja, pietinis šlaitas ir buvęs aikštelės kraštas apaugęs lapuočiais.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1966 m. atliko Lietuvos istorijos institutas.

Istorija 
Piliakalnyje lokalizuojama 1253 m. minimos kuršių Gėsalų vietovės pilis.

Šaltiniai 

 Tomas Baranauskas, Gintautas Zabiela. Ceklis 1253 metais: istorinė – archeologinė analizė // Žemaičių istorijos virsmas iš 750 metų perspektyvos. Vilnius, 2004 p. 32-33, 54.
 Bronius Dakanis, Algimantas Merkevičius, Gintautas Zabiela. Skuodo rajono archeologijos paminklų žvalgymas // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1986 ir 1987 metais. Vilnius, 1988. p. 184.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalnių atlasas 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Skuodo rajone
Jedžiotų piliakalnis

Jedžiotų piliakalnis, Pilalė – piliakalnis Skuodo rajono savivaldybės teritorijoje, Knežės ir Jedžiotų kaimų paribyje (Aleksandrijos seniūnija). Pasiekiamas iš kelio Klauseikiai – Jedžiotai pasukus keliuku į kairę rytų kryptimi pro Knežės kaimo kapines – iš viso 1 km, yra tiesiai už kapinių einant per laukus.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Luobos dešiniajame krante. Iš šiaurės, rytų, ir pietų jį juosia upelio slėnis. Aikštelė beveik trikampė, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 43 m ilgio, 43 m pločio vakariniame gale. Joje 1930–1935 m. ariant rasta pora akmeninių kirvių, žalvarinių dirbinių. Čia supiltas 0,8 m aukščio, 7,5 m pločio pylimas, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į 56 m ilgio, 5 m pločio, 0,7 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 15 m aukščio. Už griovio yra priešpilis.

Priešpilio aikštelė lenkto keturkampio formos, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 6,5 m ilgio, 70 m pločio. Vakarinėje jos pusėje supiltas 0,7 m aukščio, 5 m pločio pylimas, kurio išorinis 1,6 m aukščio šlaitas leidžiasi į 75 m ilgio, 3 m pločio, 0,5 m gylio griovį.

Piliakalnis ir priešpilis labai apardyti arimų, priešpilio pylimas centrinėje dalyje anksčiau iš išorės nukastas. Apaugęs lapuočių mišku, pomiškis nuo priešpilio iškirstas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1966 m. atliko Lietuvos istorijos institutas.

Istorija 
Piliakalnyje lokalizuojama 1253 m. minimos kuršių Luobos vietovės pilis.

Šaltiniai 

 Tomas Baranauskas, Gintautas Zabiela. Ceklis 1253 metais: istorinė – archeologinė analizė // Žemaičių istorijos virsmas iš 750 metų perspektyvos. Vilnius, 2004 p. 33, 54.
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.170

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Skuodo rajone
Jedžiotai
Kalvių piliakalnis (Lenkimai)

Kalvių piliakalnis, Pilalė (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A473P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR965) – piliakalnis Skuodo rajono savivaldybės teritorijoje, prie Lenkimų gyvenvietės, Lenkimų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Lenkimai – Kalviai už Šventosios pavažiavus 400 m, pasukus į dešinę pietų kryptimi, už 100 m lieptu perėjus Šventąją – yra kitame jos krante.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos pakraštyje, Šventosios kairiajame krante. Aikštelė trikampio lenkta kraštine formos, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 58 m ilgio ir 50 m pločio Šiauriniame, pietiniame ir vakariniame jos kraštuose supiltas lenktas 102 m ilgio, 1 m aukščio, 5-8 m pločio pylimas, kurio išorinėje pusėje iškastas 3 m pločio, 1,5 m gylio griovys, aptiktas tyrimų metu. Už griovio supiltas antras 0,2 m aukščio, 4 m pločio pylimas ir iškastas antras 0,5 m gylio, 4 m pločio griovys, jo liekanos matyti pietrytiniame šlaite. Šlaitai statūs, 5 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, aikštelėje pastatyta medinė skulptūra. Apaugęs eglėmis ir beržais, pomiškis iškirstas. 
Piliakalnis datuojamas XIII a.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1966 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. 1988 m. Gintautas Zabiela pietrytinėje pylimo vietoje padarė jo išorinio šlaito pjūvį - iš viso 8 m². Nustatyta, kad pylimas piltas per vieną kartą iš molio, o jo išorėje yra užslinkęs griovys.

Istorija 
Piliakalnyje lokalizuojama 1253 m. minimos kuršių Kalvažemės vietovės pilis.

Šaltiniai 

 Tomas Baranauskas, Gintautas Zabiela. Ceklis 1253 metais: istorinė – archeologinė analizė // Žemaičių istorijos virsmas iš 750 metų perspektyvos. Vilnius, 2004 p. 31, 54.
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.170
 Gintautas Zabiela. Piliakalnių likimas Lietuvos valstybės susidarymo išvakarėse // Lituanistica. 1991. Nr. 4, p. 24.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Skuodo rajone
Kubiliškės piliakalnis

Kubiliškės piliakalnis, Kulai II (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A478P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1575) – piliakalnis Skuodo rajono savivaldybės teritorijoje, prie Kubiliškės kaimo, Skuodo seniūnija. Pasiekiamas keliu Skuodas – Kubiliškės per Kulus II pavažiavus arčiau Bartuvos tvenkinio einančiu vingiuotu lauko keliu beveik iki Opalio užtvankos – yra 50 m neprivažiavus užtvankos kairėje, priekyje, pietryčiuose.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Bartuvos ir Opalio upių kairiuosiuose krantuose, jų santakoje esančiame kranto kyšulyje. Aikštelė trikampė, orientuota pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 28 m ilgio, 35 m pločio šiaurės vakarų pusėje. Čia jos pakraštyje supiltas 35 m ilgio, 1,5 m aukščio, 13 m pločio lenktas pylimas. Už jo į šiaurės vakarus yra priešpilis. Šlaitai statūs, 8-10 m aukščio.

Priešpilio aikštelė kiek lenktos trapecijos formos, orientuota pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 18 m ilgio, 70 m pločio. Aikštelės šiaurės vakarų pakraštyje supiltas 70 m ilgio, 1,7 m aukščio, 23 m pločio lenktas pylimas, už kurio iškastas 100 m ilgio, 6 m pločio griovys (užskleistas). Už griovio vietos į šiaurės vakarus supiltas antras 0,3 m aukščio, 5 m pločio pylimas, už kurio iškastas antras 2,5 m gylio, 8 m pločio griovys. Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia.

Piliakalnis ir priešpilis apardyti arimų, piliakalnio aikštelės kraštai nuplauti upių, eroduoja. Apaugęs retais lapuočiais. 

Bartuvos kairiajame krante į vakarus nuo kapinių, aukštumos pakraštyje buvo dar viena kalva, vadinta Pilale. Ji sunaikinta XX a. pradžioje kasant žvyrą. Duomenų apie dydį ir formą neišliko.  

Į šiaurės vakarus nuo piliakalnio, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Šaltiniai 

 Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. Vilnius, 1994. T. 1. p. 42-43 (Nr. 20).
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V., 1993, p.28
 Gintautas Zabiela. Naujas Lietuvos piliakalnių sąrašo papildymas (1995–2000 m.) // Kultūros paminklai. Vilnius, 2001. T. 8, p. 21–36.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Skuodo rajone
Mikytų piliakalnis

Mikytų piliakalnis, Pilies kalnas, Pilis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A476P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR971) – piliakalnis Skuodo rajono savivaldybės teritorijoje, prie Mikytų kaimo, Notėnų seniūnija. Pasiekiamas keliu Notėnai – Barstyčiai Mikytuose, sankryžoje šalia sodybos kairėje pasukus keliuku į kairę šiaurės kryptimi, pavažiavus 800 m už nedidelio upelio, laikantis labiau dešinės, iki pusiau apleistos sodybos – yra 100 m į dešinę nuo jos šiaurės vakaruose, kitapus griovio, kuriuo teka upelis.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Šatos dešiniajame krante, aukštumos kyšulyje, esančiame prie mažo bevardžio upelio. Aikštelė trapecinė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 25 m ilgio, 26 m pločio šiaurės rytų gale, 8 m - pietvakariuose. Šiaurės rytų gale supiltas 40 m ilgio, 3 m aukščio, 20 m pločio pylimas, kurio išorinis 6 m aukščio šlaitas leidžiasi į 30 m ilgio, 11 m pločio, 1,5 m gylio griovį, už kurio supiltas antras 3 m aukščio nuo griovio, 18 m pločio pylimas 1,5 m aukščio išoriniu šlaitu. Už jo buvęs antras griovys užslinkęs. Minimas ir toliau į šiaurės rytus buvęs trečias pylimas, tačiau jo nelikę jokios žymės. Aikštelės pietvakarių krašte supiltas lenktas 0,7 m aukščio, 6 m pločio pylimas. 3 m žemiau jo, šlaite yra 3 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 8-11 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.

Piliakalnio šlaitai nuslinkę, 1999 m. stabilizuoti.

300 m į šiaurę nuo piliakalnio, Šatos slėnyje 1938 m. rastas X a. – XI a. papuošalų ir ginklų lobis, 1971 m. – kitas IX a. – XI a. panašus lobis.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1966 m. atliko Lietuvos istorijos institutas.

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.171

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Skuodo rajone
Mosėdžio piliakalnis

Mosėdžio piliakalnis – piliakalnis Skuodo rajono savivaldybės teritorijoje, prie Mosėdžio miestelio, Mosėdžio seniūnija. Pasiekiamas važiuojant į Mosėdžio centrą Bartuvos kairiajame krante, už autobusų stotelės pasukus į dešinę pietų kryptimi ir pavažiavus 100 m (įvažiuojama į aikštelę).

Kultūros vertybė: unikalus kodas – ; senasis registro kodas – A474.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje Bartuvos kairiajame krante. Iš šiaurės ir rytų jį juosė Bartuva ir jos slėnio daubos. Šlaitai statūs, 10-11 m aukščio. Aikštelė netaisyklingo ovalo formos, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 100x60 m dydžio. Jos pietiniame ir vakariniame pakraščiuose buvo supiltas apie 150 m ilgio lanko formos pylimas (aptiktas tyrinėjimų metu), kurio išorėje iškastas griovys, iš jo išliko 50 m ilgio, 24 m pločio viršuje, 4 m pločio dugne, 6 m gylio šiaurės rytų dalis.

Piliakalnis labai suardytas XVI a. – XVII a. jame įsikūrus dvarui – užlygintas griovys, nukastas pylimas, dirbama ir įvairiais pastatais užstatyta aikštelė, rytinis šlaitas nuplautas. Dabar piliakalnis yra miestelyje: aikštelės vakarinėje dalyje užveistas sodas, pietuose, rytuose ir šiaurėje stovi 4 didesni pastatai, pietrytinė aikštelės dalis išlyginta, performuota ir išasfaltuota.

Į pietus nuo piliakalnio, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rastos dvejos trinamosios girnos. 
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1971 m. ir 1985 m. atlikęs Ignas Jablonskis piliakalnio vakarinėje dalyje ištyrė 60 m² dydžio plotą, aptiko 0,8 m aukščio pylimo liekanas. Pylimas buvo rekonstruotas 3 kartus. Pirmasis 2,35 m pločio pylimas krautas iš akmenų, stambesnius dedant į kraštus. Vėliau pylimas praplėstas į išorę iki 3,5 m pločio sukraunant daugiau akmenų. Jo viršuje stovėjo medinė gynybinė siena. Šiai sudegus pylimas praplėstas į abi puses iki 6,6 m supilant molio sluoksnį, imamą iš išorėje iškasto griovio. Piliakalnyje aptikta lipdytos ir vėlyvos žiestos keramikos.

Šaltiniai 

 Ignas Jablonskis. Mosėdžio piliakalnio žvalgomieji tyrinėjimai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1984 ir 1985 metais. Vilnius, 1986. p. 27–28.
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.78
 Gintautas Zabiela. Piliakalnių likimas Lietuvos valstybės susidarymo išvakarėse // Lituanistica. 1991. Nr. 4, p. 22–42.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai
 

Piliakalniai Skuodo rajone
Salantų regioninio parko paveldas
Mosėdis
Andronikas III Megas Komninas

Andronikas III Megas Komninas (, Andronikos III Megas Komnēnos, g. apie 1310 m. – m. 1332 m. sausio 8 d.) – Komninų dinastijos dešimtasis Trapezundo imperatorius, valdė 1330 – 1332 m.

Andronikas III buvo Trapezundo imperatoriaus Aleksijaus II ir Gruzijos princesės Džijadžak Džakeli vyriausias sūnus.

Po tėvo mirties paveldėjęs imperatoriaus sostą, Andronikas III pirmiausiai liepė mužudyti du jauniausius savo brolius: Mykolą ir Jurgį. Dar vienam imperatoriaus broliui Bazilijui pavyko pabėgti į Konstantinopolį, tikriausiai pas savo dėdę Mykolą IX. Androniko III veiksmai išprovokavo visuomenės pasipiktinimą ir imperija atsidūrė ant pilietinio karo ribos. Imperatoriaus soste išbuvęs dvidešimt mėnesių, Andronikas III buvo nužudytas, o sostą paveldėjo jo nesantuokinis sūnus Manuelis.

Androniko III šeima 
Androniko III žmonos vardas nežinomas. Žinomas tik, 1332 m. nužudytos meilužės, nesantuokinis sūnaus.
 Manuelis (apie 1323/24 – 1333 m. vasario 21 d.), Trapezundo imperatorius

Šaltiniai

Nuorodos 
 Rytų literatūra, Trapezundo kronika 
 Trapezundo imperatorių genealoginis medis

Komninai
Lietuvos teatro sąjunga

Lietuvos teatro sąjunga – Lietuvos visuomeninė profesinė organizacija, vienijanti teatro kūrėjus profesionalus. Būstinė Vilniuje, Teatro g. 8.

Istorija 
Įsteigta 1987 m., iki 1989 m. LTSR teatro veikėjų sąjunga, perėmė LTSR teatro draugijos funkcijas. Veikia Kauno skyrius, yra skyriai valstybiniuose teatruose, Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje. 2007 m. turėjo apie 800 narių.

Veikla 
Aukščiausia valdymo institucija – suvažiavimas (šaukiamas kas 5 metai), tarp suvažiavimų – taryba. Skatina ir propaguoja savo narių kūrybą, gina jų teises, remia teatro gildijų ir asociacijų, besikuriančių teatrų veiklą, teatro literatūros ir periodikos leidybą, teatro menininkų kūrybines programas, rengia konferencijas, teatro veikėjų kūrybos vakarus. Prie Lietuvos teatro sąjungos įsteigtas fondas nuo 2006 m. leidžia žurnalą „Lietuvos scena“.

Pirmininkai 
 Regimantas Adomaitis – 1987–1989 m.
 Juozas Budraitis – 1989–1996 m.
 Algis Matulionis – nuo 1996 m.

Šaltiniai 

Lietuvos profesinės organizacijos
Lietuvos teatras
Sam Rivers

Sam Rivers (g. Samuel Robert Rivers, 1977 m. rugsėjo 21 d., Džeksonvilis, Florida) yra amerikiečių bosistas ir prodiuseris, geriausiai žinomas, kaip vienas iš nu metal grupės Limp Bizkit įkūrėjų ir narių. Jis buvo išrinktas „Geriausiu bosistu“ 2000 metų „Gibson apdovanojimuose“.  Jo pusbrolis yra grupės būgnininkas John Otto.

Biografija

Ankstyvieji metai 
Rivers pagrindinėje Arlington Middle mokykloje pradėjo groti tūba mokyklos orkestre. Taip pat dėl pusbrolio pomėgio mušti džiazo ritmu būgnus, jis pradėjo domėtis muzika.

Sam Rivers lankė Bishop Kenny vidurinę mokyklą, o paskui įstojo, į The Douglas Anderson Menų Mokyklą. Jis anksčiau grojo gitara, tačiau Sam Rivers muzikos mokytojas pasiūlė groti bosine gitara, ir nuo to laiko jis groja tik bosine. Jo pamėgtos grupės, kurios turėjo įtakos jos muzikai yra Black Sabbath ir Megadeth.

Limp Bizkit 

Rivers pirmą kartą susitiko Fred Durst, kai jis dirbo Chick-fil-A restorane. Jie pradėjo bendrauti, ir turėjo bendrus pomėgius, kaip riedlenčių sportu ir muzika. Jie kartu sukūrė grupę, kuri neilgai gyvavo, pavadinimu Malachi Sage.

Kai pirmosios grupės reikalai nepasisekė, jie vėl nutarė pabandyti sukurti grupę, ir prie jų prisidėjo John Otto. 1995 metais trijulė sukūrė grupę pavadinimu Limp Bizkit. Netrukus prie grupės prisijungė gitaristas Rob Waters. Grupės pirmoji keturių dainų demo įrašas, pavadinimu Mental Aquaducts, buvo įrašytas kartu su Waters, tačiau netrukus Rob paliko grupę. Otto pasiūlė į grupę priimti mokyklos laikų draugą Wes Borland. Durst sutiko su šia kandidatūra, ir nuvyko į Filadelfiją susitikti su Wes. Wes sutiko ir ta pačią naktį Durst grįžo namo, susitarė dėl pasirodymo tą naktį, ir grupė pirmą kartą su Wes surengė šou.

Vėliau prie grupės, 1996 metais prisijungė DJ Lethal. Rivers buvo jauniausias grupės narys. Kai grupės pirmasis studijinis albumas Three Dollar Bill, Yall$ buvo išleistas, Sam tada buvo tik devyniolika metų.

Jis buvo išrinktas "Geriausiu Bosistu" 2000 metų „Gibson Apdovanojimuose“. 

2009 m. Limp Bizkit po 8 metų pertraukos atgaivino muzikinę karjerą. Rivers prisidėjo prie originalios grupės sudėties, ir bus išleistas naujas Limp Bizkit albumas.

Vėlesni metai 
Kai Limp Bizkit 2004 m. padarė muzikinę pertrauką, Rivers tapo muzikos prodiuseriu savo gimtojo miesto naujųjų grupių. Jis prodiusavo debiutinius grupių Burn Season ir The Embraced albumus. Vėliau, jis pradėjo prodiusuoti iš Orlando kilusią grupę Indorphine.

Aparatūra 
Rivers pirmiau naudojo kompanijos Ibanez aparatūrą, tačiau vėliau jis pradėjo naudoti pagamintą pagal užsakymą Warwick basses bosinę gitarą su šviesos diodais ant grifo.

Asmeninis gyvenimas 
2001 metais jis vedė savo ilgametę draugę Kinter Atkins.

Bendradarbiavimai 
 Marilyn Manson kartu su Sam Rivers – "Redeemer" (Vampyrų karalienė garso takelis)
 David Draiman kartu su Sam Rivers – "Forsaken" (Vampyrų karalienė garso takelis)
 Black Light Burns kartu su Sam Rivers – "I Have a Need" (albumas Cruel Melody)

Šaltiniai 

Rivers Sam
Rivers Sam
Raudonasis eraičinas

Raudonasis eraičinas (Festuca rubra) – miglinių (Poaceae) šeimos eraičinų (Festuca) genties augalų rūšis.

Stiebas iki 80 cm aukščio. Lapai 2–3 mm pločio. Lietuvoje labai dažnas. Auga sausuose miškuose, pievose, kalvose. Taip pat trumpalaikės bendrijas sukuria nusausintose pelkėse. Raudonasis eraičinas auginamas kaip pašarinis augalas.

Lietuvoje išveista veisė 'Šilis'.

Šaltiniai 

Migliniai
Pašariniai augalai
Avinis eraičinas

Avinis eraičinas (Festuca ovina) – miglinių (Poaceae) šeimos eraičinų (Festuca) genties augalų rūšis.

Stiebas iki 60 cm aukščio. Lapai 0,3–0,6 mm pločio, susisukę, išlinkę. Auga sausuose miškuose, sausose ir nualintose pievose. Mėgstamas avių.

Šaltiniai 

Migliniai
Pašariniai augalai
Dekoratyviniai augalai
Mafetengas

Mafetengas − miestas Lesote, 76 km į pietvakarius nuo sostinės Maseru. Gyventojų − 61 600.

Sportas 
 Bantu FC (futbolo klubas);
 sporto komplekso stadionas (), kurio talpa 7 tūkst. žiūrovų. jame žaidžia Bantu FC.
 Bantu FC naudojasi ir savo stadionu; talpa tūkstantis žiūrovų.

Išnašos

Nuorodos 
Informacija apie Mafetengą 

Lesoto miestai
Lietuvos turizmo draugija

Lietuvos turizmo draugija, iki 1935 m. Lietuvos turizmo sąjunga – pirmoji Lietuvos organizuoto turizmo organizacija.

Istorija 
Įkurta 1929 m. balandžio mėn. Kaune Mato Šalčiaus, Jono Vileišio ir kitų iniciatyva. Plačiau ėmė veikti tik nuo 1935 m., kai organizacijos Centro valdyba buvo sudaryta iš suinteresuotų žinybų – Vidaus reikalų, Finansų, Susisiekimo, Užsienio reikalų ministerijų, Kauno miesto savivaldybės atstovų. Turėjo skyrius Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Panevėžyje, Alytuje, Tauragėje, Telšiuose, Ukmergėje, Zarasuose, nuo 1939 m. pabaigos – ir Vilniuje. Didžiuosiuose miestuose ir vasarą Palangoje turėjo kelionių biurus, transporto priemonių. Organizavo keliones Lietuvoje ir į užsienį. Rengė turizmo darbuotojus, išleido turizmui skirtų leidinių, turizmą propagavo spaudoje, per radiją. Bendradarbiavo su Latvijos ir Estijos turizmo institucijomis. Sovietams okupavus Lietuvą 1940 m. liepos mėn. uždaryta. Centro valdybos pirmininkas Pranas Barkauskas.  Jos veiklą tęsė 1953 m. įkurta Lietuvos turizmo federacija, dab. Lietuvos turizmo plėtros agentūra.

Šaltiniai 

Turizmo organizacijos
Turizmas
Turizmas
organizacijos
Nuevo Laredas

Nuevo Laredas − miestas Meksikos šiaurės rytuose, Rio Grandės dešiniajame krante, į šiaurę nuo Monterėjaus.

Per Nuevo Laredo miestą eina Panamerikos plentas.

Meksikos miestai
2009 m. Monako Grand Prix

2009 m. Monako Grand Prix – šeštosios 2009 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko gegužės 21-24 dienomis Monako trasoje Monte Karle.

Ketvirtadienio treniruotės

Pirmoji dalis 
Pirmojoje treniruočių dalyje greičiausią ratą nuvažiavo brazilas Rubens Barrichello su Brawn GP (1:17.189 min.). Felipe Massa iš Scuderia Ferrari liko antras (1:17.499), o trečią ir ketvirtą vietas pelnė McLaren ekipos pilotai - Lewis Hamiltonas (1:17.578) ir Heikki Kovalainenas (1:17.686).

Antroji dalis 
Šiose treniruotėse greičiausias buvo Nico Rosbergas (1:15.243). Jis aplenkė Lewis Hamiltoną (1:15.445) ir abu Brawn GP pilotus - R. Barrichello (1:15.590) ir Jensoną Buttoną (1:15.774).

Šeštadienio treniruotės 
Paskutinėmis šeštadienio treniruočių minutėmis greičiausią ratą nuvažiavo ispanas Fernando Alonso (1:15.164). Antras liko Jensonas Buttonas (1:15.233), trečias - suomis Heikki Kovalainenas (1:15.278).

Kvalifikacija 
Šeštadienį kvalifikacijoje nugalėjo britas J. Buttonas, kuris vos 0,025 sekundės pralenkė suomį K. Raikkoneną. Kvalifikacijoje išsiskyrė Lewis Hamiltonas, kuris pirmojoje kvalifikacijos dalyje patyrė avariją ir turėjo užėmė 16 vietą.

Bolidai, naudojantys KERS, pažymėti "‡"

Lewis Hamiltonas buvo nubaustas dešimties starto vietų bauda už pakeistą pavarų dėžę.

Lenktynės 
Britas J. Buttonas pelnė penktąją pergalę šiame sezone.

Bolidai, naudojantys KERS, pažymėti "‡"

Kita

Išnašos

Nuorodos

Įskaita po lenktynių 
Pilotų įskaita

Komandų įskaita

 Pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Formulės 1 Grand Prix
Vytautas Valevičius (1952)

Vytautas Valevičius (g. 1952 m. rugsėjo 17 d.) – humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija 
 1976 baigė Maskvos M. Lomonosovo universitetą, Filosofijos fakultetą;
 Nuo 1987 m. – Filosofijos mokslų daktaras
 Nuo 1991 m. – docentas
 1976 m. – 1978 m. Vilniaus universiteto dėstytojas
 1978 m. -1981 m. Vilniaus universiteto aspirantas
 1981 m. -1990 m. Šiaulių Pedagoginio Instituto Klaipėdos filialo dėstytojas
 1991 m. – 2003 m. Klaipėdos universiteto docentas
 1992 m. -1999 m. Klaipėdos universiteto Socialinių tyrimų centro konsultantas
 1996 m. – 1998 m. Baltijos socialinės ekonomikos centras, projektų koordinatorius
 1997 m. – 2001 m. Klaipėdos NVO informacijos centro direktorius
 nuo 2001 m. darbas radijuje, TV, sociologiniai tyrimai, projektu vadyba
 2004 m. -2005 m. Vakarų televizija, prodiuseris
 2007 m. UAB Salvijos medicinos centras, patarėjas
 2008- 2019 m. Klaipėdos visuomenės sveikatos biuro specialistas

Visuomeninė veikla 
 1990-1995 Klaipėdos miesto Tarybos narys, Kultūros ir mokslo komiteto narys, Nacionalinių bendrijų komisijos pirmininkas;
 1997-1999 Phare PVPP Tarybos narys;
 1998-2000 BAPP Tarybos narys, ekspertas;
 1997 – 2000 Klaipėdos miesto Tarybos narys, Socialinių ir sveikatos reikalų komiteto narys.
 2000 – 2003 Klaipėdos miesto Tarybos narys, Socialinių ir sveikatos reikalų komiteto narys, pirmininkas;
 2004 – 2007 Klaipėdos miesto Tarybos narys, Socialinių reikalų komiteto narys.

Publikacijos 
 Logikos dėsniai Kaunas 1991.
 Logikos pradmenys Klaipėda 1993.
 Sk. kn. Praktinis vadovas Lietuvos nevyriausybinėms organizacijoms V.,1998
 Sk. kn. Praktinis vadovas Lietuvos nevyriausybinėms organizacijoms V.,1999
 Socialinis auditas Klaipėda 1999.
 Praktinio mąstymo logika Klaipėda 2001
 Liberalizmas ir demokratija 2004
 Moralė ir politika 2008
Europinio mokslo istorija  Klaipėda 2021
Manipuliacija arba kaip paveikiami žmonės Klaipėdos universiteto leidykla  2022 ISBN: 9786094759345
 Daugiau nei 270 straipsnių laikraščiuose ir knygose

Nuorodos 
 2004 m. Seimo rinkimų kandidato anketa 

Klaipėdos politikai
Lietuvos logikai
Griežės II piliakalnis

Griežės II piliakalnis su gyvenviete (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A773KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR610) – piliakalnis ir gyvenvietė, Mažeikių rajono, prie Griežės kaimo, Židikų seniūnija. Pasiekiamas pavažiavus keliu 900 m į pietus nuo pirmojo Griežės piliakalnio, už antrojo posūkio 150 m paėjus į kairę rytų kryptimi per laukus.

Piliakalnis 
Antrasis piliakalnis yra Ventos kairiajame krante, 1 km į pietryčius nuo pirmojo piliakalnio. Jis įrengtas į Ventos slėnį įsiterpusio ilgo aukštumos kyšulio šiaurės rytiniame gale. Aikštelė trapecinė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 24 m ilgio, 15 m pločio pietvakarių gale, 10 m pločio – šiaurės rytuose. Jos šiaurės rytiniame krašte supiltas 0,2 m aukščio, 6 m pločio pylimas. Aikštelės pietvakarių krašte supiltas 1,6 m aukščio, 11 m pločio pylimas, kurio išorinis 3,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 20 m ilgio, 7 m pločio, 1,8 m gylio griovį, už kurio įrengtas priešpilis. Šiaurės rytiniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės yra 8 m pločio terasa, į šiaurės rytus nuolaidėjanti per 1 m.

Priešpilio aikštelė trapecinė, taip pat pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 27x25 m dydžio. Jos pietvakarių krašte supiltas 18 m ilgio, 2 m aukščio, 11 m pločio pylimas, už kurio iškastas 4 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.

Piliakalnio ir priešpilio šlaitai statūs, 17­-20 m aukščio. Jų aikštelių rytiniuose kraštuose iškastas apkasas. Piliakalnis ir priešpilis apaugę lapuočiais medžiais.  Į vakarus nuo piliakalnio, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1966 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1971 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai.

Šaltiniai 

 Ličkūnas S. Mažeikių apskrities piliakalniai // Gimtasai kraštas. Šiauliai, 1934. Nr. 1, p. 49–51.
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.144

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai
 Griežės pilikalniai (nuotraukos) 

Piliakalniai Mažeikių rajone
Renavo piliakalnis

Renavo piliakalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A780P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR623) – piliakalnis Mažeikių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Krikštonių kaimo, Sedos seniūnija. Pasiekiamas keliu (207) Židikai – Renavas neprivažiavus Renavo sodų pasukus į kairę rytų kryptimi ir pavažiavus 880 m – yra priekyje.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Varduvos kairiojo kranto kilpoje (dabar - tvenkinys) esančioje aukštumėlėje. Aikštelė trikampė, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 10 m ilgio, 15 m pločio vakariniame gale. Jos vakariniame krašte supiltas 2 m aukščio, 18 m pločio pylimas, kurio išorinis 3 m aukščio šlaitas leidžiasi į 7 m pločio, 1 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 10 m aukščio (dabar - 5,5 m).

Piliakalnio šlaitai apardyti erozijos (dabar ji stabilizuota), aikštelė - duobių. Piliakalnis apaugęs paskirais lapuočiais, aikštelė dirvonuoja.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1906 m. atliko Liudvikas Kšivickis, 1966 m. – Lietuvos istorijos institutas, 1972 m. tyrė Telšių kraštotyros muziejus. Vitas Valatka aikštelėje ištyrė 8 m² plotą, padarė 14x2 m dydžio pylimo pjūvį. Nustatyta, kad pylimas supiltas vienu kartu iš molio, vidinėje pašlaitėje sustiprintas akmenimis. Po pylimu aptiktas 15­-40 cm storio vasarą nukirstų ir sudegintų lapuočių medžių ir krūmų sluoksnis. Pylime rasta gyvulių kaulų, grublėtos keramikos šukė. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.145
 Vitas Valatka. Renavo (Mažeikių raj.) piliakalnis // Archeologiniai ir etnografiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1972 ir 1973 metais. Vilnius, 1974. p. 14–15.
 Laimutė Valatkienė. Renavo piliakalnis // Renavas. Žemaičių praeitis. Vilnius, 2001. T. 9, p. 15–17.
 Gintautas Zabiela. Piliakalnių likimas Lietuvos valstybės susidarymo išvakarėse // Lituanistica. 1991. Nr. 4, p. 27, 30.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Mažeikių rajone
Sedos piliakalnis

Sedos piliakalnis, Pilalė, Kalpės kalnas, Karpos kalnas – piliakalnis Mažeikių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Sedos, Sedos seniūnija. Pasiekiamas keliu Seda – Pašilė, dar neišvažiavus už Sedos pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi, į kalvą vedančiu keliuku pavažiavus 100 m – yra kairėje pakilus į kalvą.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas masyvios kalvos viršūnėje, kairiajame Varduvos krante, prie ribos su Padvarninkais. Tai apie 40 m skersmens pakilimas, kuris XX a. pradžioje imtas arti. Aikštelė apvali, 6 m skersmens, apjuosta 0,5 m aukščio, 12 m pločio žiediniu pylimu.

Piliakalnis apardytas arimų, šiauriniame pylime įkasto reperio, dirvonuoja. 
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius tyrimus 1905 m. atlikęs Liudvikas Kšivickis abejojo, ar tai piliakalnis. Apie 1920 m piliakalnio aikštelėje buvo išarta žmogaus kaukolė. 1948 m. ir 1969 m. žvalgomuosius tyrimus atliko Lietuvos istorijos institutas.

Šaltiniai 

 Lietuvos piliakalniai. V., 2004. T. 2. P. 90.
 Gintautas Zabiela. Sedos apylinkės II tūkstantmečio pradžioje. // Seda. V., 1997. 328 p. P. 12-14. ISBN 9986-571-20-0.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Mažeikių rajone
Vavelio katedra

Šventųjų Stanislovo ir Vaclovo katedra – katedra Lenkijoje, Krokuvoje; Krokuvos arkivyskupijos centras.

Katedra stovi ant Vavelio kalvos. Šioje katedroje vykdavo Lenkijos monarchų karūnacija. Čia taip pat nuo XIV a. buvo laidojami Lenkijos karaliai. Valdovams pridedant papildomas laidojimo koplyčias katedra daug kartų buvo išplečiama ir perstatoma.

Altoriaus paveikslas „Kristaus nukryžiavimas“ tapytas XVII a.  Žygimanto bokšte kabo pats žinomiausias Lenkijoje Žygimanto varpas su Lietuvos Vytimi ir Lenkijos ereliu.

Žygimanto koplyčia 
Viena žymiausių ir išskirtiniausių yra Žygimanto koplyčia (Kaplica Zygmuntowska) prie pietinės katedros sienos, kartais laikoma gryniausiu Renesanso architektūros pavyzdžiu už Italijos ribų. Koplyčią, kurios statymą finansavo Žygimantas Senasis, 1517–1533 m. pastatė Bartolomeo Berrecci. Kvadratinėje koplyčioje, dengtoje auksiniu kupolu palaidotas pats Žygimantas Senasis, Žygimantas Augustas ir Ona Jogailaitė.

Palaidojimai 
Katedroje palaidoti šventieji:
  Šv. Stanislovas 
 Šventoji Jadvyga

Katedroje palaidoti monarchai:
 Vladislovas  Lokietka
 Kazimieras III
 Jadvyga
 Jogaila
 Kazimieras Jogailaitis
 Jonas Albrechtas
 Žygimantas Senasis
 Žygimantas Augustas
 Steponas Batoras
 Ona Jogailaitė
 Jonas Sobieskis

Katedroje palaidoti žymūs žmonės:
 Tadas Kosciuška
 Vladyslavas Sikorskis
 Adomas Mickevičius
 Jozefas Pilsudskis
 Lechas Kačinskis

Šaltiniai

Nuorodos 

Katedros
Lenkijos bažnyčios
Krokuva
Lietuvos universitetų rektorių konferencija

Lietuvos universitetų rektorių konferencija, , 1995–1998 m. Lietuvos aukštųjų mokyklų rektorių konferencija – Lietuvos visuomeninė organizacija, kurią sudaro šalies universitetinių aukštųjų mokyklų rektoriai. Įkurta 1995 m. LURK biuro adresas: Laisvės al. 13, Kaunas.

Veikla 
Pagrindiniai tikslai – skatinti mokslo, studijų, kultūros ir ūkio raidą, aukštųjų mokyklų tarpusavio bendradarbiavimą, taip pat bendradarbiavimą su valstybinės valdžios ir vietos savivaldos institucijomis, tarptautinius ryšius. Teikia siūlymus studijų, mokslinių tyrimų ir eksperimentinės plėtros politikos klausimais, dėl aukštojo mokslo (studijų, aukštąjį išsilavinimą turinčių specialistų perkvalifikavimo, mokslininkų rengimo, universitetų mokslinio ir kūrybinio darbo) valstybės politikos, palaiko ryšius su užsienio ir tarptautinėmis organizacijomis (Europos universitetų asociacija ir Baltijos universitetų rektorių konferencija).

Lietuvos universitetų rektorių konferencijos veiklą reglamentuoja 2000 m. Aukštojo mokslo įstatymas, 2002 m. Mokslo ir studijų įstatymas ir kt. įstatymai, 1988 m. Didžioji universitetų chartija ir 2003 m. priimtas statutas. Aukščiausia institucija – narių posėdis, renkantis prezidiumą, prezidentą ir viceprezidentą, generalinį sekretorių ir kanclerį. Veikia sekretoriatas – nuolat veikianti konferencijos vykdomoji institucija, Infrastruktūros ir finansų, Mokslo, Studijų komitetai, Informacinių technologijų,Tarptautinių ryšių, Teisės, Sveikatos ir sporto nuolatinės darbo grupės.

Nariai 
 Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija – viršininkas plk. Juozas Kačergius 
 ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas – dr. Dalius Misiūnas
 Kauno technologijos universitetas – prof. Eugenijus Valatka
 Klaipėdos universitetas – prof. Artūras Razbadauskas
 Lietuvos muzikos ir teatro akademija – doc. Judita Žukienė
 Lietuvos sporto universitetas – doc. Diana Rėklaitienė
 Lietuvos sveikatos mokslų universitetas – prof. Rimantas Benetis
 Mykolo Romerio universitetas – prof. Inga Žalėnienė
 Vilniaus dailės akademija – doc. Ieva Skauronė
 Vilniaus Gedimino technikos universitetas – prof. Romualdas Kliukas
 Vilniaus universitetas – prof. Rimvydas Petrauskas
 Vytauto Didžiojo universitetas – prof. Juozas Augutis

Prezidentai 
 1995–1996 m. Rolandas Pavilionis
 1996–2003 m. Juozas Antanavičius
 2003–2006 m. Vytautas Kaminskas
 2006–2011 m. Romualdas Ginevičius
 2011–2012 m. Remigijus Žaliūnas
 2012–2014 m. Petras Baršauskas
 2014–2016 m. Alfonsas Daniūnas
 2016–2017 m. Juozas Augutis
 2017–2019 m. Artūras Žukauskas
 2019–2021 m. Eugenijus Valatka
 2021–dabar Rimvydas Petrauskas

Šaltiniai

Nuorodos 
 Lietuvos universitetų rektorių konferencija 

Lietuvos mokslo organizacijos
Lietuvos profesinės organizacijos
Apolinaras Juozas Povilaitis

Apolinaras Juozas Povilaitis (1937 m. vasario 3 d. Bliuviškių km., dab. Šakių raj. – 1991 m. sausio 13 d. Vilniuje) – vienas Lietuvos laisvės gynėjų, Sausio 13-osios auka.

Biografija 

Užaugo daugiavaikėje šeimoje. Mokėsi Griškabūdžio mokykloje. Anksti pradėjo dirbti. Mokėsi Leningrado ryšių institute, bet jo nebaigė. Vėliau dirbo Lietuvos Mokslų Akademijos Chemijos ir cheminės technologijos institute, kur buvo šaltkalviu galvanoplastikos laboratorijoje.

A. J. Povilaičio vardu pavadintos gatvės Vilniuje Karoliniškėse ir Kaune Aleksote.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Apolinaras Juozas POVILAITIS (1937–1991)

Vyčio Kryžiaus ordino Didžiojo kryžiaus kavalieriai
Lietuvos nepriklausomybės gynėjai
Baltarusijos nacionalinė biblioteka

Baltarusijos nacionalinė biblioteka (balt. Нацыянальная бібліятэка Беларусі, rus. Национальная библиотека Беларуси) – įkurta 1922 m. rugsėjo 15 d. Minske, Baltarusijoje. Tai trečia pasaulyje biblioteka pagal turimą rusų kalba parašytų knygų skaičių.

Veikla 
2006 m. biblioteka buvo atnaujinta. Šiuo metu bibliotekoje saugoma apie 8 600 000 rašytinių šaltinių. Baltarusijos nacionalinėje bibliotekoje yra 77 000 pastovių lankytojų. Per dieną joje apsilanko vidutiniškai 2200 lankytojų.

Pastatas 
23 aukštų pastatas yra 73,6 metrų aukščio ir sveria apie 115 000 tonų, neskaičiuojant knygų ir įrangos. 2012 m. britų leidinys The Daily Telegraph bibliotekos pastatą įtraukė į negražiausių pasaulio statinių sąrašą.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

Baltarusijos bibliotekos
Minskas
Do You Believe? Tour

Do You Believe? Tour, dar žinomas kaip The Believe Tour – Cher koncertinis turas, vykęs 1999 ir 2000 m. Jis buvo skirtas reklamuoti albumą „Believe“.

Istorija 
1999 m. rugpjūčio 28 d. koncertas buvo nufilmuotas MGM Grand Garden arenoje ir kitą dieną parodytas per HBO televiziją pavadinimu „Cher: Live at the MGM Grand in Las Vegas“. Tų pačių metų pabaigoje buvo išleistas VHS ir DVD formatu.

Turas buvo labai sėkmingas ir 1999 m. gruodžio pradžioje buvo paskelbta apie 20 papildomų koncertų Šiaurės Amerikoje. 

Uždirbęs 160 milijonų JAV dolerių, turas tapo pelningiausiu iki tol Cher koncertiniu turu. Vėliau jį aplenkė 2002–2005 m. vykęs turas „Living Proof: The Farewell Tour“.

Atidarymo atlikėjai 
 Cyndi Lauper ir Wild Orchid nuo 1999 m. birželio 16 d. iki rugpjūčio 28 d.
 Julio Iglesias jaunesnysis ir Michael McDonald nuo 1999 m. rugsėjo 1 iki 5 d.
 Cyndi Lauper ir Julio Iglesias jaunesnysis nuo 1999 m. rugsėjo 7 iki 28 d.

Atliekamos dainos 

 „I Still Haven’t Found What I’m Looking For“
 „All or Nothing“
 „The Power“
 „We All Sleep Alone“
 „I Found Someone“
 „The Way of Love“
 Popuri:
 „Half Breed“
 „Gypsys, Tramps & Thieves“
 „Dark Lady“
 „Take Me Home“
 „After All“
 „Walking in Memphis“
 „Just Like Jesse James“
 „Heart of Stone“ (Atlikta pirmuose keliuose pasirodymuose)
 „The Shoop Shoop Song (It’s in His Kiss)“
 „Dov'è L’Amore“
 „Strong Enough“
 „If I Could Turn Back Time“
 „Believe“

Turo datos

Šiaurės Amerika

Europa

Afrika

Komanda 
 Pagrindinis vokalas: Cher
 Turo režisierius: Doriana Sanchez
 Muzikos režisierius: Paul Mirkovich
 Kostiumų dizaineris: Bob Mackie

Grupė 
 Klavišiniai/vokalas: Paul Mirkovich
 Gitara/pritariantysis vokalas: David Barry
 Klavišiniai/pritariantysis vokalas: Darrel Smith
 Bosinė gitara/pritariantysis vokalas: Don Boyette
 Būgnai: Mark Schulman
 Pritariantysis vokalas: Stacy Campbell
 Pritariantysis vokalas: Patti Darcy Jones
 Šokėjas: Bubba Carr
 Šokėjas: Kristin Whillits
 Šokėjas: Suzanne Easter
 Šokėjas: Tovaris Wilson
 Šokėjas: Addie Yungmee

Šaltiniai 

Cher koncertiniai turai
1999 koncertiniai turai
2000 koncertiniai turai
Merkeliai

Merkeliai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Plungės, prie Šiaulių–Klaipėdos geležinkelio. Seniūnaitijos centras.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Kaime gimė:
 Eligijus Domarkas, Lietuvos muzikinių teatrų režisierius.
 Juozas Domarkas, lietuvių dirigentas.
 Stasys Domarkas, lietuvių dirigentas.

Šaltiniai 

Plungės rajono savivaldybės gyvenvietės
Lieplaukalės piliakalnis

Lieplaukalės piliakalnis, Pilalė, Lieplaukė, – piliakalnis Plungės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Lieplaukalės kaimo, Babrungo seniūnija. Pasiekiamas plentu Šiauliai – Palanga pavažiavus 750 m Palangos pusėn nuo sankryžos į Skuodą, yra 30 m į kairę pietų pusėje nuo plento.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, kurios pagrindo skersmuo 55-60 m, prie nedidelės pelkės, iš kurios išteka Babrungo intakas Liepupė. Pelkė juosia kalvą iį vakarų, pietų ir rytų. Aikštelė ovali, pailga vakarų – rytų kryptimi, 17x9 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 7 m aukščio. Piliakalnis apardytas arimų, aikštelėje kastos duobės. Jis apaugęs smarkiai praretintais lapuočiais.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1964 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų liekanų nepastebėta.

Šaltiniai 

 Kumšlytis L. Lieplaukio pilalė // Gimtasai kraštas. Šiauliai, 1934. Nr. 3–4, p. 186–187.
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.156

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalnių atlasas 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Plungės rajone
FK Rokiškis

Rokiškio FK – Lietuvos futbolo klubas iš Rokiškio.

Istorija 

Rokiškio futbolo komanda žinoma nuo XX a. 1-osios pusės, kai II pasaulinio karo metais Panevėžio pirmenybėse žaidė Rokiškio „Grandis“, dukart iškovojusi 3-ąją vietą. 

Vėliau apie rokiškėnų futbolo pasiekimus išliko labai mažai duomenų.

Rokiškio komanda XX a. pabaigoje žaisdavo III lygoje, tačiau ypatingų pasiekimų neturėjo.  1995–1997 m. ją rėmė bendrovė „Rokiškio sūris“, kurios vardu vadinosi ir komanda. Galiausiai 1997 m. komanda iširo, Rokiškio rajone buvo vykdomos tik Nepriklausomybės taurės varžybos Kavoliškio mokyklos sporto salėje.

2005 m. Rokiškio futbolo klubo įkūrimas 
Į varžybas rokiškėnai sugrįžo 2005 m. liepą Anykščiuose ir rugpjūtį Zarasuose. 2005 m. pabaigoje įsikūrė Rokiškio futbolo klubas, 2006 m. jau dalyvavęs Lietuvos salės futbolo pirmenybėse.  2007 m. vėl pradėjo žaisti III lygoje, iš pradžių Panevėžio zonoje, nuo 2009 m. – Utenos. 2009 ir 2010 m. komandą rėmė picerija „Pipirini“, pagal kurią vadinosi ir klubas.

2018 m. pirmenybėse dalyvavo vos keturios komandos. Pirmame etape komandos susitiko po du kartus, namie ir išvykoje. Po pirmojo etapo rokiškėnai buvo pirmi. Pusfinalio rungtynėse Rokiškyje gana lengvai 4-0 nugalėjo SC Narjanta Kupiškis ir pateko į finalą. Finalo rungtynės vyko Rokiškyje, kuriose po pagrindinio laiko rezultatas buvo lygus 1-1. Pratęsimas nugalėtojų neišaiškino (1-1). Mušant baudinius tikslesnis buvo „Intero veteranai“, kurie ir tapo pirmenybių nugalėtojais. O rokiškėnai liko antroje vietoje.

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidė mėlyna apranga.

Sezonai 

|}
|}

|}
|}

|}

UAFA salės futbolo pirmenybės 2012: Vakarų pogrupyje užimta 3 vieta iš 4. Surinkta 7 taškai.

Žaidėjai 
 Sudėtis nežinoma.

Šaltiniai

Nuorodos 

Rokiskis
Rokiškis
Pūčkorių II piliakalnis

Pūčkorių II piliakalnis, vadinamas Pilies kalnu (Lietuvos Respublikos registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas ; senasis kultūros paminklų sąrašo numeris AR810) – piliakalnis su papėdės gyvenviete šiauriniame Plungės rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Pūčkorių kaime (Žemaičių Kalvarijos seniūnija).

Pasiekiamas iš kelio Žemaičių Kalvarija–Gegrėnai–Medsėdžiai, pravažiavus Pūčkorių gyvenvietę pasukus į kairę pusę pietryčių kryptimi per laukus ir pavažiavus 200 m.

Piliakalnis 
Įrengtas masyvioje, Pilies kalnu vadinamoje kalvoje, kurią iš šiaurės rytų ir pietvakarių pusių juosia platūs bevardžių upelių slėniai. Teritorija netaisyklingo plano, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 426 m ilgio ir nuo 141 m (šiaurės vakarinėje dalyje) iki 195 m (pietrytinėje dalyje) pločio. Pietrytinėje, aukštesnėje kalvos dalyje pastebima piliakalnio aikštelė. Ji stačiakampio plano, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 145 m ilgio ir 25 m pločio. Šlaitai nuolaidūs, vidutinio statumo, nuo 2 (vakaruose) iki 17 m (rytuose) aukščio.  Piliakalnio rytinis galas nuplautas upelio. Čia šlaitas aukščiausiais ir stačiausias, leidžiasi į gilią daubą, vadinamą Pilies dauba.

Į šiaurės vakarus nuo aikštelės, žemesnėje kalvos dalyje buvusi papėdės gyvenvietė.

Teritorijos plotas – 64565 m².

1,3 km į šiaurės vakarus yra Pūčkorių I piliakalnis, 0,45 km į šiaurės rytus – kapinynas, 1,6 km į pietryčius – III piliakalnis.

Tyrimai 
Piliakalnis žinomas nuo seno. Pasakojama, kad Pilies kalnas dirbtinis, supiltas žmonių rankomis, o jo požemiuose paslėpti neregėti turtai. 

1966 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas (ekspedicijos vadovas Adolfas Tautavičius). Piliakalnio teritorijoje rasta keletas smulkų lipdytos keramikos šukių.

Piliakalnis datuojamas I tūkst. pradžia.

1972 m. piliakalnis įrašytas į respublikinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą (AR810), o nuo 1992 m. registruotas Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registre.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai
 
 Gardai ir Plateliai XIII–XVI a.

Piliakalniai Plungės rajone
Stalgėnų piliakalnis

Stalgėnų piliakalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A814P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR800) – piliakalnis Plungės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Stalgėnų kaimo, Stalgėnų seniūnija. Pasiekiamas iš plento  (Plungės – Rietavo atkarpos) Stalgėnuose pasukus į dešinę vakarų kryptimi, į kelią , pavažiavus 750 m – yra dešinėje, į šiaurę nuo kelio, tik pervažiavus Lukną.

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Luknos kairiajame krante. Aikštelė trapecinė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 24 m ilgio, 5 m pločio šiaurės rytų gale, 8 m pločio – pietvakariuose, 1 m iškiliu viduriu. Šlaitai statūs, 20 m aukščio. Šiaurinis šlaitas leidžiasi į slėnio daubą, kiek nuolaidesnis, su terasa. Piliakalnis apardytas arimų, pirmajame pylime kasti bulviarūsiai. Piliakalnis apaugęs pradėtu retinti mišriu mišku. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1964 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis naudotas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Luknos kairiajame krante. Upės slėnis piliakalnį juosia iš šiaurės, rytų ir pietryčių. Vakarų pusėje esanti dauba skiria piliakalnį nuo gretimų aukštumų. Aikštelė trapecinė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 24 m ilgio, 5 m pločio šiaurės rytų gale, 8 m pločio – pietvakariuose, 1 m iškiliu viduriu. Šlaitai statūs, 20 m aukščio. Šiaurinis šlaitas leidžiasi į slėnio daubą, kiek nuolaidesnis, su terasa. Aikštelės pietvakarių krašte supiltas 12 m ilgio, 1 m aukščio, 12 m pločio pylimas, už kurio iškastas 15 m pločio, 1 m gylio griovys. Už griovio supiltas antras 1,5 m aukščio, 20 m pločio pylimas, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į antrą 5 m pločio, 0,3 m gylio griovį. 

Piliakalnis apardytas arimų, pirmajame pylime kasti bulviarūsiai. Piliakalnis apaugęs pradėtu retinti mišriu mišku.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1964 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.158
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.64.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC archyvas. F.1. Ap.1. B.98. P.297-298.
 Eleonora Ravickienė. Piliakalnis – bičių globėjas // Kibirkštis (Plungė). 1983 sausio 15 d.

Nuorodos 

 Lietuvos piliakalnių atlasas 
 Lietuvos piliakalniai

Stalgėnai
Piliakalniai Plungės rajone
Surblių piliakalnis

Surblių piliakalnis, Jodėnai, Pilis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A813P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR776) – piliakalnis Plungės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Surblių kaimo, Babrungo seniūnija. Pasiekiamas keliu Didviečiai – Babrungėnai pasukus į kairę vakarų kryptimi link Surblių, pavažiavus iki Surblių centro, čia pasukus į kairę pietų kryptimi lauko keliuku, už 400 m, nusileidus į slėnį, paėjus į kairę rytų kryptimi per upelį, yra už upelio.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas bevardžio upelio, įtekančio į Remties ežerą, kairiajame krante. Šlaitai statūs, 10 m aukščio. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 77x54 m skersmens. Ją iš pietvakarių, pietų ir pietryčių juosia 65 m ilgio, 2 m aukščio, 14 m pločio pylimas, kurio 3 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 12 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Pietiniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 8 m pločio terasa, per 1 m nuolaidėjanti į pietus.  Priešais pylimą nuo gretimos aukštumos galėjo būti griovys. Jo pėdsakų jau nebesimato.

Piliakalnis apaugęs jaunais lapuočiais.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1954 m. ir 1962 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1989 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.

Istorija 
Manoma, kad piliakalnyje stovėjo 1253 m. balandžio 5 d. Livonijos ordino ir Kuršo vyskupo Heinricho rašte dėl pietinių kuršių žemių dalybų minima kuršių pilis Remtinė.

Šaltiniai 

 Lietuvos kultūros ir gamtos paminklų atlasas. Enciklopedijų leidykla, Vilnius, 1991 m., p 50.
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.156.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC archyvas. F.1. Ap.1. B.98. P.310-316.
 Eleonora Ravickienė. Surblių piliakalnis // Kibirkštis (Plungė). 1981 spalio 20 d.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalnių atlasas 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Plungės rajone
Pauškių piliakalnis

Pauškių piliakalnis, Pilalė, Kačiai – piliakalnis Rietavo savivaldybės teritorijoje, prie Pauškės kaimo. Pasiekiamas keliu Skroblas – Girdvainiai pavažiavus iki kelio į dešinę (rodyklė „Aukštojo tyro telmologinis draustinis“), šiuo keliu iki galo, paėjus į pietus ir vakarus mediniu takeliu 200 m – yra 50 m į priekį, už pelkės stebėjimo bokštelio ­trečia kalvelė salelėje.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas į Aukštojo Tyro pelkę iš rytų pusėse įsiterpusio sausumos liežuvio – buvusio pusiasalio vakarinėje dalyje. Tai būdinga slėptuvinio tipo Pilalė. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 52x22 m dydžio. Iš rytų pusės nuo sausumos piliakalnio kalvelė atskirta dviem natūraliomis 10 ir 11 m pločio įdubomis. Šlaitai nuolaidūs, 1-3 m aukščio. 

Rytinis kraštas nukastas karjero, aikštelė ištisai suardyta duobių ir lapių urvų.

Tyrimai 
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1964 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia.

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.157
 Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928 m. p. 208 (Katės).

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Rietavo savivaldybėje