joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pariečės valsčius

Pariečės valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje, Gardino apskrityje. Valsčiaus centras – Pariečė. 1919–1925 m. valsčiui priklausė šie dabartinei Lietuvai priklausantys kaimai: Ratnyčia, Švendubrė, Jaskonys, Latežeris, Dubas, Piesčiai, Senovė, Naujasodė ir Daržinėlės.

Istorija 

Valsčius įkurtas 1919 m., iki 1920 m. priklausė Vilniaus apskričiai, 1920–1921 m. Naugarduko apskričiai ir 1921–1939 m. Balstogės vaivadijai. 1925 m. liepos 1 d. dalis šiaurės rytinių valsčiaus kaimų prijungti prie naujai įkurto Marcinkonių valsčiaus, o šiauriniai kaimai – prie naujai įkurto Druskininkų valsčiaus. 1939 m. rugsėjo pabaigoje valsčių užėmė Raudonoji Armija ir prijungė prie Baltarusijos TSR, Balstogės srities. 1940 m. valsčius buvo panaikintas ir įtrauktas į Pariečės rajoną.

Gyventojai 

Pagal 1921 m. surašymą valsčiuje gyveno 6404 žmonės:

 Lenkai – 77,63% (4972);
 Baltarusiai – 12,96% (830);
 Lietuviai – 6,9% (442);
 Žydai – 2,09% (134);
 Rusai – 0,26% (17);
 Vokiečiai – 0,14% (9).

Šaltiniai 

Gardino apskrities valsčiai
Vilniaus apskrities valsčiai
Buvę Balstogės vaivadijos valsčiai
Pariečės rajonas

Pariečės rajonas (, ) – administracinis vienetas, egzistavęs 1940 m. Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR teritorijoje, Balstogės srityje su centru Pariečės kaime. Rajono teritorija buvo 1405 km² ir gyveno 21 500 žmonių. Rajoną sudarė Druskininkų miestas ir 10 apylinkių: Kleboniškio, Pervalko, Druskininkų, Mašnyčių, Michačavo, Pariečės, Naujosios Rūdos, Beržtų, Šklėrių ir Marcinkonių.

Istorija 

Rajonas įkurtas 1940 m. sausio 15 d. iš 1939 m. rugsėjo pabaigoje Tarybų Sąjungos okupuotos Balstogės vaivadijos Pariečės, Druskininkų, Marcinkonių ir Beržtų valsčių. 1940 m. lapkričio 25 d. šiaurinės rajono žemės – Druskininkų ir Marcinkonių valsčiai perduoti Lietuvos TSR, o pietinės žemės padalintos tarp Gardino ir Skidliaus rajonų.

Literatūra 

 Памяць: Гіст.-дакум. хроніка Гродзенскага р-на / Рэдкал. У. П. Верхась і інш. – Мн.: БелЭн, 1993.– 431 с.: іл. С. 115
 Èncyklapèdyâ gìstoryì Belarusì, T. 5, M-P, Mińsk 1999.

Buvę Baltarusijos rajonai
Beržtų valsčius

Beržtų valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje, Gardino apskrityje. Valsčiaus centras – Beržtai. 1919–1925 m. valsčiui priklausė šie dabartinei Lietuvai priklausantys kaimai: Kabeliai, Ašašninkai, Musteika, Pogarenda ir Katra.

Istorija 

Valsčius įkurtas XIX a. 1919–1920 m. priklausė Vilniaus apskričiai, 1920–1921 m. Naugarduko apskričiai ir 1921–1939 m. Balstogės vaivadijai. 1925 m. liepos 1 d. dalis šiaurinių valsčiaus kaimų prijungti prie naujai įkurto Marcinkonių valsčiaus. 1939 m. rugsėjo pabaigoje valsčių užėmė Raudonoji armija ir prijungė prie Baltarusijos TSR, Balstogės srities. 1940 m. valsčius buvo panaikintas ir įtrauktas į Pariečės rajoną.

Gyventojai 

Pagal 1921 m. surašymą valsčiuje gyveno 6119 žmonės:

 Baltarusiai – 67,34 % (4121);
 Lenkai – 23,17 % (1418);
 Lietuviai – 7,71 % (472);
 Žydai – 0,94 % (58);
 Rusai – 0,81 % (50).

Gyvenvietės 
1921 m. į valsčiaus sudėtį pateko šios gyvenvietės:
 Babinas, k. ir gir.
 Berastavica, k.
 Beržtai, k.
 Biankai, užs.
 Boras, užs.
 Bžozovi Moscikas, užs.
 Cemne Blotas, k.
 Dudkos, k.
 Hlušnevas, k.
 Ivačiai, užs.
 Jokūbonys (Jakubavičai), k.
 Jelnikai, kol.
 Karaviškės, užs.
 Kabeliai, k.
 Koscevičiai, vs.
 Kazliškės, gir.
 Krasnajė, k.
 Krapivnyca, k.
 Krivulė (Kšivulia), užs.
 Kucy Lesas, k.
 Lipnikai, užs.
 Lozkos, užs.
 Musteika, užs. ir gir.
 Motora, gir.
 Matyliai, k.
 Naikuliškiai, gir.
 Nova Ruda, k.
 Noviščė, k.
 Navasiolkai, k.
 Ogorodiščia, lentp. ir užs.
 Arlova Hura, vs.
 Ausianica, k.
 Perevešas, gir.
 Pilaunia, k.
 Paberžtai, k.
 Pakabelnia, gir.
 Pogarenda, užs.
 Paharelecas, k.
 Promekas, gir.
 Predlohai, k.
 Ramanavas, k.
 Ryskai, gir. ir užs.
 Siniaciauka, k.
 Smuha, užs.
 Sucharai, k.
 Ščanecas, k.
 Šklenskas, k.
 Šumas, k.
 Ščežka, užs.
 Vuhlai, k.
 Zabalacis, k.
 Zomašiai (Zamoša), k.
 Zamascianai, k.
 Zasada, užs.
 Žabinka, užs.
 Zubravas, užs.
 Zubruvka, užs.

Šaltiniai 

Gardino apskrities valsčiai
Vilniaus apskrities valsčiai
Buvę Balstogės vaivadijos valsčiai
Užubalio valsčius

Užubalio valsčius (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Užubalis. 1919–1940 m. valsčiui priklausė dabartinės Lietuvos kaimai – Rakai ir Balbutai.

Istorija 

1919–1920 m. priklausė Vilniaus apskričiai, 1920–1921 m. Naugarduko apskričiai ir 1921–1939 m. Naugarduko vaivadijai. 1929 m. balandžio 11 d. prie valsčiaus prijungta dalis Sabackinės valsčiaus kaimų, o dalis Užubalio valsčiaus kaimų prijungta prie Voverių valsčiaus.

1939 m. rugsėjo pabaigoje valsčių užėmė Raudonoji armija ir prijungė prie Baltarusijos TSR, Baranovičių srities. 1940 m. valsčius buvo panaikintas ir įtrauktas į Rodūnios rajoną.

|-
| 1869 m. || || 2826 || 308 kiemai  || || 39
|-
| 1874 m. || || 3170 || 303 kiemai  || 2 seniūnijos || 36
|-
| 1880 m. || || 3963 || 306 kiemai  || 2 seniūnijos || 40
|-
| 1885 m. || || 4107 || 306 kiemai  || 2 seniūnijos || 40
|}

Vadovai 
 O. Kunėjus, viršaitis nuo 1884 m.

Suskirstymas

Gyvenvietės 

Valsčiaus gyvenvietės (skliausteliuose – baltarusiškai):

 Apanavičiai (Апонаўцы), k.
 Asipavičiai (Асіпаўцы), bajork.
 Babrauninkai (Баброўнікі), k.
 Biarozauka (Бярозаўка), k.
 Detkai (Дзеткі), k.
 Gudiniškės (Гудзінішкі), k.
 Jakubavičiai (Якубаўцы), k.
 Jedelevičiai (Едзялёўцы), k.
 Katavičiai (Катовічы), k.
 Kazlėnai (Казляны), k.
 Kubelčykai (Кубельчыкі), k.
 Kukliai (Куклі), k.
 Kunėjai (Кунеі), k.
 Kurčaucai (Курчоўцы), k.
 Kurdinkos (Курдзінкі), k.
 Lebeda (Лебяда), plv.
 Lelėnai (Лялянцы), k.
 Maliukai (Малюкі), k.
 Mantūnai (Мантуны), k.
 Misevičiai (Місевічы), vs.
 Naujoji Pelesa (Пеляса Новая), plv.
 Naujoji Pravoža (Правожа Новая), k.
 Navasodai (Навасады), k.
 Padeikiai (Падэйкі), k.
 Paškai (Пашкі), k.
 Peralenskija (Пераленскія), bajork.
 Piaraucai (Пяроўцы), k.
 Remzai (Рэмзы), k.
 Saltoniškės (Салтанішкі), k., plv.
 Senoji Pelesa (Пеляса Старая), plv.
 Senoji Pravoža (Правожа Старая), kolonija
 Smilginiai (Смільгіні), k.
 Šlavėnai (Шлавенцы), k.
 Taločkai (Талочкі), k.
 Traigiai (Трайгі), k.
 Užubalis (Забалаць), mstl., plv.
 Valeišiai (Валейшы), k., plv.
 Zapasninkai (Запаснікі), bajork.
 Zaprudzianai (Запрудзяны), k.
 Zaračanai (Зарачаны), k.
</div>

Gyventojai

Tautinė sudėtis 

Pagal 1921 m. surašymą valsčiuje gyveno 6508 žmonės:

 Lenkai - 96,52% (6282);
 Baltarusiai - 2,76% (180);
 Lietuviai - 0,24% (16);
 Rusai - 0,13% (9).

Šaltiniai 

Lydos apskrities valsčiai
Naugarduko apskrities valsčiai
Buvę Naugarduko vaivadijos valsčiai
Rodūnios rajonas

Rodūnios rajonas () – administracinis vienetas, egzistavęs 1940-1962 m. Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR teritorijoje, Baranovičių ir Gardino srityse su centru Rodūnios kaime. 1940 m. spalio 12 d. rajoną sudarė 12 apylinkių.

Istorija 

Rajonas įkurtas 1940 m. sausio 15 d. iš 1939 m. rugsėjo pabaigoje Tarybų Sąjungos okupuotos Naugarduko vaivadijos Užubalio, Rodūnios ir kelių kitų valsčių bei Vilniaus vaivadijos Varėnos valsčiaus pietinių žemių. 1940 m. rugpjūčio 3 d. dalis vakarinių rajono žemių perduota Lietuvos TSR, Alytaus apskričiai. 1944 m. rugsėjo 20 d. rajonas priskirtas Gardino sričiai. 1962 m. gruodžio 25 d. rajonas panaikintas ir padalintas tarp Ščiutino ir Varanavo rajonų.

Buvę Baltarusijos rajonai
Tromeno ugnikalnis

Tromeno ugnikalnis () – užgesęs ugnikalnis (stratovulkanas) Argentinoje, Neukeno provincijoje, Andų priekalnėse, į pietvakarius nuo Buta Rankilio. Aukštis – 3978 m. Ugnikalnio pašlaitėje, 2100 m aukštyje telkšo Tromeno lagūna (plotas 4 km²). Viršūnėje yra dvi persikertančios kalderos, kurių plotis 3,5 km.

Paskutinis, istorijoje fiksuotas, Tromeno išsiveržimas įvyko 1822 m.

Kalno pavadinimas mapudungunų kalba reiškia „minkštimas“. Kitas kalno pavadinimas yra Pun Mahuida, kuris reiškia „tamsus, debesuotas kalnas“.

Nuorodos 
 Tromen, Global Volcanism Program

Argentinos ugnikalniai
Česka zbrojovka

Česka zbrojovka ('Čekų ginklų gamykla'; santrumpa ČZ ar CZ) – prekinis ženklas, kurį naudoja keli Čekijos ginklų ir transporto priemonių gamintojai:

 Arms Moravia (Technoex) 1993
 Alfa-Proj
 Česká zbrojovka Strakonice (gamina ne tik ginklus, bet ir motociklus)
 Česká zbrojovka Uherský Brod (ČZUB)
 Zbrojovka Brno (buvusi Československá Státní Zbrojovka)
 Czech Weapons (ČZW)
 Zbrojovka Praga
 Zbrojovka Vsetín (ZVI)

Čekijos įmonės
Karinės technikos gamintojai
Buivydiškių dvaras

Buivydiškių dvaras – dvaras Buivydiškėse, Vilniaus rajone.

Istorija
Dvaro teritorija prie pat Vilniaus miesto šiaurės vakarų ribos, šalia Justiniškių mikrorajono. Dvarą supa Sudervėlės upelio tvenkiniai. 

Tai vienas seniausių Vilniaus apylinkių dvarų. Buivydiškės, arba Budziviškės minimos dar XII a. kryžiuočių kronikose. Dvarvietė yra dirbtinai supiltoje kalvoje. Manoma, kad priklausė Pilaitės pilies valdomai teritorijai.

1493 m. minimas Šventaragio dvaras, todėl istorikų manymu,  Buivydiškės galėjo būti vadinamos Šventaragio Suderve.

XVa. II pusėje - XVI a. pirmojoje pusėje Buivydiškių dvarą po bevaikio Vaitiekaus Šventaragio, sūnaus Šedbaro, mirties atiteko Vilniaus vaivadai Mikalojui Radvilaičiui. Po to dvarą valdė jo anūkas Mikalojus Radvila Juodasis (1515–1565), vėliau šio sūnus Vilniaus vyskupas, kardinolas Jurgis Radvila (1556–1600).

1681 m. dvaras buvo išnuomotas jėzuitų vienuoliams. Paskutinis Radvilų giminės dvaro savininkas buvo Dominykas Jeronimas Radvila (1786–1813).

Dvaras buvo užstatytas Trakų vaivadijos statytojui () Jonui Skardžinskiui, o XIX a. pr. atiteko civiliniam patarėjui, bajorų maršalui Antanui Lapui. 

1865 m. dvaras už skolas parduotas tikrajam civiliniam patarėjui Vosyliui von Tyzenhauzui. Šis dvaro pastatus rekonstravo, pastatė naujus ūkinius.

Apie 1901 m. dvarą iš varžytinių nusipirko kelių inžinierius, Rusijos imperijos 27-os pėstininkų divizijos, dislokuotos Vilniuje, 2-os brigados vadas (1898-1899) generolas leitenantas Dmitrijus Buturlinas (Sergejaus Buturlino sūnus). Dvaro šeimininkų šeima tapo viešų diskusijų objektu, kai 1910 m. gegužės 15 d. Peterburge buvo nunuodytas Dmitrijaus sūnus Vasilijus Buturlinas – vienintelis ir pagrindinis didelių tėvo turtų (kelios sodybos Peterburge, dvaras Buidydiškėse, kelios gamyklos) paveldėtojas, po karo tarnybos pradėjęs dirbti Vidaus reikalų ministerijoje. Po ilgo tyrimo, kurio metu Vasilijaus kūnas net buvo ekshumuotas, buvo nustatyta, jog vaikinas buvo nunuodytas gydytojo, kurį pasamdęs Vasilijaus švogeris (sesers Liudmilos vyras) Patrikas O‘Brien de Lassy. Dmitrijus Buturlinas mirė 1920 m., o Buivydiškių dvarą valdė jo antroji žmona Marija Bohanavičiūtė–Dvožecka ir duktė Liudmila iki pat 1940 m.

Tarybinis laikotarpis 
1953 m. dvare įsikūrė Buivydiškių tarybinis ūkis.

1961 m. įsteigtas Buivydiškių žemės ūkio technikumas, kuris 1990 m. reorganizuotas į Buivydiškių aukštesniąją žemės ūkio mokyklą, o šią reorganizavus 2001 m. rugsėjo 1 d. ji tapo Vilniaus kolegijos dalimi (Agrotechnologijų fakultetu ).

Atkūrus nepriklausomybę 
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, Buivydiškių tarybinis ūkis buvo privatizuotas, o jo vietoje įsikūrė kelios ūkinės bendrovės, gyvavusios trumpai.

Nuo 1996 m. dvaro rūmuose veikia Buivydiškių pagrindinė mokykla .

Nuorodos 

 Buivydiškių dvaro sodyba (Kultūros vertybių registras)
 Buivydiškių dvaras, Vilniaus r. (miestai.net)
 Buivydiškių dvaro sodybos fotofiksacija (Lietuvos dvarų duomenų bazė) 
 Buivydiškių pagrindinė mokykla

Vilniaus rajono dvarai
Džavaharlalis Nehru

Džavaharlalis Nehru (; g. 1889 m. lapkričio 14 d. – m. 1964 m. gegužės 27 d.) – Indijos politikas, pirmasis nepriklausomos Indijos ministras pirmininkas, vienas svarbiausių Indijos išsivadavimo kovos veikėjų.

Biografija 
Gimė Alahabade, teisininko, Indijos nepriklausomybės aktyvisto Motilalio Nehru šeimoje. Baigė Triniti koledžą Kembridže, Londone įgijo teisininko išsilavinimą. 1912 m. grįžo į Indiją, tapo Alahabado teisėju. 1916 m. vedė Kamal Kaul, su ja susilaukė dukters, Indiros Gandhi.

Nehru tapo Indijos nacionalinio kongreso nariu, pasisakė už nesmurtinį priešinimąsi britams. Todėl tapo Mahatmos Gandžio, taip pat pasisakiusio už taikų pasipriešinimą, sąjungininku. Nehru aktyviai dalyvavo Gandžio organizuotose boikoto, protesto kampanijose, todėl ne kartą britų buvo įkalintas. 1927 m. Nehru išrinktas Indijos kongreso pirmininku. Nors kongreso narių skaičius sparčiai augo, buvo neišvengta skilimo, kuomet musulmonai sudarė Musulmonų lygą ir reikalavo musulmonų valstybės (Pakistano) įkūrimo.

1946 m. Džavaharlalis Nehru tapo laikinosios Indijos vyriausybės vicepremjeru, o 1947 m. – nepriklausomos Indijos pirmuoju premjeru. Jis nesipriešino Indijos ir Pakistano atskyrimui. Jo valdymo metais kilo aršūs konfliktai dėl teritorijų su Pakistanu (Kašmyro karas), vidiniai etniniai-religiniai konfliktai. Nehru pavyko prijungti Indostane buvusius prancūzų ir portugalų anklavus (Goa, Pondičerį). 1950 m. buvo priimta konstitucija, Indija paskelbta sekuliaria ir demokratine valstybe. Nehru pasisakė už socialistinių principų taikymus, kovojo prieš kastinę, etninę, religinę diskriminaciją. Vykdė nuosaikią, planinę reformų politiką.

Užsienio politikoje Nehru vadovaujama Indija laikėsi gan neutraliai, palaikė santykius tiek su JAV, tiek su Tarybų Sąjunga. Tiesa, su Kinija santykiai buvo blogi – šalis 1960–1962 m. įsivėlė į karą dėl Aksai Čino teritorijos.

Džavaharlalis Nehru mirė nuo širdies smūgio 1964 m. Jo palaikai kremuoti ir palaidoti Jamunos upėje.

Šaltiniai 

Nehru
Muhamadas Ali Džina

Muhamadas Ali Džina (; g. 1876 m. gruodžio 25 d. – m. 1948 m. rugsėjo 11 d.) – musulmonų politikas, išsivadavimo iš Britų Imperijos kovotojas, Pakistano valstybės įkūrėjas.

Gimė kaip Mahomedali Jinnahbhai Karačyje, pirklio iš Gudžarato šeimoje. Mokėsi Bombėjuje. 1892 m. Džina gavo darbą laivininkystės kompanijoje, išvyko į Londoną, ten įgijo teisininko specialybę. Tapęs baristeriu, grįžo į Karačį, vėliau dirbo Bombėjuje.

1904 m. Džina tapo Indijos nacionalinio kongreso, kuriame dalyvavo daugiausia hinduistai, nariu. Pradžioje jis pasisakė už hindų ir musulmonų vienybę, taikų ir palaipsnišką Indijos kelią į nepriklausomybę. Tačiau laikui bėgant jis vis labiau siekė musulmonų autonomijos. 1913 m. Džina tapo Musulmonų lygos nariu, o 1916 m. – jos prezidentu. Augo priešprieša tarp Džinos ir Gandžio – Džina laikėsi sekuliarių, vakarietiškų nuostatų ir kaltino Gandį anarchizmu, politikos ir religijos siejimu. Gandžio nesmurtinio pasipriešinimo politika pritraukė daug musulmonų, tuo tarpu Džina siekė radikalesnių kovos būdų. Dėl šios priešpriešos, Muhamadas Ali Džina 1920 m. pasitraukė iš Indijos kongreso.

Kurį laiką Džina buvo atsitraukęs nuo aktyvios politikos, buvo išvykęs į Angliją. Musulmonų Lygos narių įkalbėtas, Džina 1934 m. grįžo į Indiją. Tačiau Musulmonų Lyga 1937 m. pralaimėjo parlamento rinkimus Indijos kongresui visur, net musulmoniškose provincijose. Antrojo pasaulinio karo metais, kuomet Dž. Nehru ir Mahatma Gandis atsisakė remti britus kare, Džina buvo nuosaikesnis, todėl susilaukė britų palaikymo. Po pralaimėtų parlamento rinkimų, Džina vis labiau kurstė musulmonų ir hindų atsiskyrimo idėją. Ji 1940 m. Musulmonų Lygos patvirtinta Lahoro rezoliucijoje. Pasinaudojęs vis didesniu britų palankumu Pakistano idėjai ir indų lyderių suėmimu, Džina pradėjo vykdyti kampaniją mišrios sudėties provincijose, kad šios paremtų Musulmonų Lygą. Artėjant Indijos nepriklausomybei, kilo vis daugiau religinių konfliktų šalyje, musulmonų ir Indijos kongreso lyderiams nepavyko pasiekti susitarimo.

Visgi, buvo nuspręsta šalį padalinti. Džina siekė, kad padalinimas įvyktų iki britų pasitraukimo, kad indai neužvaldytų musulmoniškų teritorijų. 1947 m. rugpjūčio 14 d. Muhamadas Džina Karačyje paskelbė Pakistano nepriklausomybę ir tapo šalies generalgubernatoriumi. Dėl šalių padalinimo kilo masinės žudynės ir prievartiniai iškeldinimai. Iškilo problemos ir su smulkiomis indų kunigaikštystėmis, kurios turėjo pasirinkti, prie kurios šalies prisijungti. Džina buvo kaltinamas bandymais papirkti net hindų dominuojamas kunigaikštystes.

Daugiau nei dešimtmetį kamuotas tuberkuliozės, Džina mirė 1948 m. Jis palaidotas Mazari Kvado mauzoliejuje Karačyje.

Pakistane Muhamadas Ali Džina laikomas nacionaliniu didvyriu, tautos tėvu, tuo tarpu Indijoje jis vertinamas daugiausia neigiamai, netgi vietos musulmonų.

Indijos politikai
Pakistano politikai
Shelbee Myne

Šelbi Main (tikrasis vardas – Shelli Marie Casterline; g. 1974 m. sausio 6 d. Kalifornija) – buvusi JAV pornografinių filmų aktorė.

Biografija 
Šelbi Main gimė ir užaugo Pietų Kalifornijoje.  Dirbdama informacijos paieškos kompanijoje ji susipažino su pardavimų vadybininku Pat Myne ir 1997 metų gegužę už jo ištekėjo.

Tais pačiais metais Šelbi susipažino su buvusia vyro mokslo drauge ir jo geriausio draugo žmona Krista Maze, kuri prisipažino besifilmuojanti pornografiniuose filmuose ir pakvietė sutuoktinius taip pat pamėginti.  Šelbi, vyro skatinama, sutiko, Krista ją supažindino ją su filmų kūrėjais ir 1997 metais ši debiutavo kaip aktorė. Vėliau duotame interviu ji tvirtino, kad pinigai niekada nebuvo svarbiausias apsisprendimo motyvas, nes ją kur kas labiau viliojo nauji įspūdžiai 

Nepaisant žmonos apsisprendimo, Patas dar kurį laiką dvejojo ir tik po pusės metų, 1998 balandį ryžosi nusifilmuoti bendroje juostoje kartu su žmona.  Krista Maze tuo metu jau buvo pasitraukusi iš pornografijos, o Šelbi – jau pradėjusi garsėti aktorė. Už vieną pirmųjų bendrų filmų „Psycho Sexuals II“ bendrą sceną Šelbi buvo sumokėta 1500 dolerių, o jos vyrui – tik 100. 

Pradžioje Patas filmavosi tik kartu su Šelbi ir tai padėjo jam apsiprasti su nauju vaidmeniu. Po kurio laiko jiedu ėmė filmuotis tik su kitais partneriais, norėdami tokiu būdu atriboti savo asmeninį gyvenimą nuo vaidybos   ir įkūrė kompaniją „Myne Productions“ , kuri rūpinosi judviejų filmais ir platinimu.

Nors pornografijos pasaulyje Šelbi ir Pato šeima atrodė ideali, 2001 metais jiedu nusprendė išsiskirti. Jiedu liko porno versle, tačiau Šelbi filmavosi kur kas rečiau nei jos buvęs vyras. Paskutinis jos filmas „Biker Dollz“ pasirodė 2008 metais.

Apdovanojimai

Šaltiniai

Nuorodos 

 IMDb profilis
 Oficiali svetainė 

JAV aktoriai
Pornografijos aktoriai
Lea Goldberg

Lea Goldberg (Lija Goldbergaitė) (1911 m. gegužės 29 d. Karaliaučiuje, Rytų Prūsijoje – 1970 m. sausio 15 d. Jeruzalėje, Izraelyje) – žydų literatūros klasikė, poetė, dramaturgė, vertėja, viena žymiausių Izraelio valstybės ir kultūros kūrėjų, Izraelio premijos laureatė.

Biografija 
Dėl Lea Goldberg gimimo vietos kyla abejonių. 1956 m. savo biografijoje ji pažymėjo, kad gimusi Karaliaučiuje, bet 1964 m. pildant paraišką Izraelio autorių asociacijai, ji Kauną įvardijo kaip savo gimimo vietą. L. Goldberg gimė Kauno žydų šeimoje. Taip pat teigiama, kad jos motina vyko į Karaliaučių tik su tikslu pagimdyti ir ten gauti geresnę medicininę pagalbą. 1911–1914, 1918–1930 m. gyveno Kaune, Kęstučio g. 18–12 (senoji numeracija).

Gimus dukrai, tėvai iš Karaliaučiaus persikėlė į Kauną, kuriame gyveno ne viena jų šeimos karta. Čia prabėgo L. Goldberg vaikystė. Pirmojo pasaulinio karo metais šeima bėgo į Rusiją. Grįžusi 1918 m., būsimoji poetė mokėsi Kauno rusų komercinėje mokykloje. Nuo 1920 m. tęsė mokslus Kauno žydų gimnazijoje, kur pradėjo rašyti pirmuosius eilėraščius. 1928 m. baigusi Švabės hebrajų gimnaziją, įstojo į Kauno universitetą. 1930–1933 m. studijavo Vokietijos universitetuose. Grįžusi į Lietuvą, Raseinių Tarbut gimnazijoje dėstė hebrajų kalbą bei literatūrą. 1934 m. Bonoje apgynė semitų lingvistikos daktaro laipsnį. 1935 m. emigravo į Palestiną, kur buvo viena ryškiausių besikuriančios valstybės kultūros veikėjų. Dirbo literatūros patarėja Habimah teatre, taip pat Sifriyat Poalim knygų leidėja. 1952 m. įsteigė Lyginamosios literatūros katedrą Jeruzalės universitete.

Kūryba 

L. Goldberg eiles hebrajų kalba pradėjo kurti būdama dar moksleivė. Poetės eilėraščiai ir poemos pasižymi melancholija su pozityvia potekste, kūryboje atsispindi sužeistos meilės tema, meilės bei šviesos ilgesys. Jos darbai pažymėti estetiniu intelektu, besiribojančiu su modernizmu. Išleido 9 poezijos, 6 mokslines knygas, 2 romanus, 20 knygų vaikams, 3 pjeses ir kt. Į hebrajų kalbą išvertė nemažai lietuvių liaudies dainų: „Benamių daina“, „Išvykimas“, „Mergelės (Nuotakos) daina“, „Trys sūnūs“, „Žąsis“ ir kt. Gerai mokėdama 7 kalbas, vertė literatūros klasikos kūrinius iš rusų (Tolstojaus „Karas ir taika“), anglų (Šekspyrą), italų (Petrarką) ir kitų kalbų.

Įamžinimas 

2010 m. balandžio 11 d. dalyvaujant delegacijai iš Izraelio, Kaune ant buvusio Švabės hebrajų gimnazijos pastato (dab. Paslaugų verslo darbuotojų rengimo centras) atidengta memorialinė lenta su trikalbiu įrašu: „Šiuose rūmuose veikusioje žydų (hebrajų) gimnazijoje mokėsi ir ją 1928 metais baigė Izraelio premijos laureatė, poetė Lea Goldberg (1911–1970)“. Lentą sukūrė skulpt. Balys Gudas. Perskaičius eilėraštį „Pušis“, autorės atminimui prie mokyklos pasodinta pušaitė.

L. Goldberg buvo apdovanota daugeliu premijų, tarp jų vienu garbingiausių Izraelio valstybės apdovanojimu – Izraelio premija 1970 m.

Nuorodos 
 Rytų Europos žydai: Lea Goldberg
 Kauno žmonės: Lija Goldbergaitė
 Atidengta atminimo lenta Lijai Goldbergaitei

Izraelio rašytojai
Izraelio vertėjai‎
Vyžulionių dvaras

Vyžulionių dvaras (arba Vyžulėnų dvaras) – dvaras Vyžulionyse, Vilniaus rajone, šalia Vyžulėnų ežero.

Istorija

1906 m. dvarą valdę Korvinai-Vrublevskiai įkūrė mišraus plano parką. 1958 m. parkas paskelbtas valstybės saugomu gamtos paminklu.

Iki II pasaulinio karo dvaro rūmai, statyti XX a. pradžioje, priklausė garsiam Vilniaus advokatui Bronislavui Vrublevskiui ().

Po karo metais dvare įkurta Vyžulionių TBC sanatorija, vėliau – tuberkuliozės ligoninė, kuri 2003 m. prijungta prie VšĮ Respublikinės tuberkuliozės ir infekcinių ligų universitetinės ligoninės.

Galerija

Nuorodos 
 Vyžulėnų dvaro sodybos fotofiksacija (Lietuvos dvarų duomenų bazė) 
 Vyžulionių (Vyžulėnų) dvaras
 Vyžulionių buv. dvaro sodybos fragmentai (Kultūros vertybių registras)
 Vyžulionių dvaras, Vilniaus r. (miestai.net)
 Vyžulionys (Vilnijos vartai)

Vilniaus rajono dvarai
Biruta Mikienė

Biruta Miliūtė-Mikienė (g. 1952 m. rugsėjo 5 d. Kretingoje) – Lietuvos pedagogė.

Biografija 
1959–1962 m. mokėsi Kretingos pradinėje mokykloje, 1962–1970 m. Kretingos vidurinėje mokykloje, 1970–1974 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute. 1974–1980 m. Kretingos 2-osios 8-metės mokyklos mokytoja. 1980–1983 m. Kretingos 3-osios vidurinės mokyklos direktorės pavaduotoja, 1984–1995 m. mokytoja, nuo 1995 m. direktorė, prancūzų kalbos mokytoja. 1993–1996 m. prancūzų kalbos dėstytoja asistentė Kretingos religijos studijų institute prie Vytauto Didžiojo universiteto. 2004 m. Klaipėdos universitete įgijo edukologijos magistro kvalifikacinį laipsnį.

1992–1996 m. „Lietuvos-Prancūzijos“ asociacijos Kretingos skyriaus pirmininkė. 2003–2004 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narė (LCS).  Nuo 2002 m. Kretingos rajono Švietimo įstaigų atestacijos komisijos narė, 2004–2007 m. vidurinio ugdymo programos akreditavimo ekspertė. Lietuvos gimnazijų asociacijos tarybos narė. Nuo 2004 m. Kretingos miesto bendruomenės tarybos narė.

Šaltiniai 

Lietuvos mokyklų direktoriai
Kretingos politikai
Teagan Presley

Tygan Presli (tikrasis vardas – Ashley Erickson; g. 1985 m. liepos 24 d. Hiustonas) – JAV pornografinių filmų aktorė.

Biografija 
Tygan Presli gimė Hiustone, Teksaso valstijoje, 
o sulaukusi 15 su tėvais persikėlė į San Diegą.  Ji turi tris brolius ir tris seseris ir yra vyriausias vaikas šeimoje. 

Jau nuo 7 Tygan pradėjo lankyti šokių bei gimnastikos treniruotes  ir tapo mokyklos sporto komandos palaikymo grupės nare. Vos 152 cm ūgio,  paauglystėje Tygan keletą kartų atstovavo savo šalį šokių bei gimnastikos turnyruose Danijoje bei Vokietijoje.  JAV ji taip pat ne kartą dalyvavo šokių turnyruose „Star Power Talent Competition“ ir „Showstopper American Dance Championships“, tačiau baigusi Fallbrook mokyklą, nusprendė toliau netęsti karjeros. 

Tygan apsigyveno su vaikinu, tačiau pastarasis niekur nedirbo ir jiems reikėjo rasti pajamų šaltinį. Ieškodama išeities, ji pradėjo šokti striptizą, tačiau vaikiną tai supykdė ir jiedu išsiskyrė. Netrukus po to Tygan surado agentą, kad šis padėtų jai tapti pornografinių filmų aktore. Ne viename vėliau duotame interviu ji tvirtino, kad žengti šį žingsnį ją pastūmėjo noras atkeršyti savo buvusiam vaikinui. 

Savo pseudonimu ji pasirinko dviejų vardų rinkinį: Tygan buvo vienas iš vardų, kurį jai norėjo duoti tėvai,  o Presli – pagal dainininkės Lizos Meri Presli pavardę. 

Tygan tapo aktore vos sulaukusi 18 metų ir per pirmus 4 mėnesius suspėjo nusifilmuoti daugiau kaip 40 juostų.

2004 metų pabaigoje ji pasirašė trejų metų sutartį su kompanija „Digital Playground“.

Pasibaigus šiai sutarčiai, ji kartu su vyru Tyler Durden (Tyler Wood) įkūrė savo kompaniją, nors ir buvo pasiekusi susitarimą pratęsti kontraktą dar 3 metams. Kaip pagrindinę priežastį Tygan nurodė „Digital Playground“ nenorą leisti jai įkurti savo pačios kompaniją.

Po teisminių ginčų „Digital Playground“ liko jos pavardės „Presley“ autorinės teisės ir filmuose ji ėmė pasirašinėti tik vardu.

2009 metais kartu su draugu Josh Lehman įkūrė kompaniją „SkinWorxxx“. Nors ši sukūrė tik 2 filmus, tačiau šie pelnė keletą AVN apdovanojimų. 

Tais pačiais metais Tygan pasirašė sutartį su studija „Adam and Eve“.

2010 metais žurnalas „Maxim“ pavadino ją viena iš 12 populiariausių dabartinių pornografijos aktorių. 

Viso nuo 2002 iki 2012 metų Tygan nusifilmavo daugiau kaip 130 juostų.

Kita veikla 
2004 metais su kolege Cytherea dalyvavo Hovardo Šterno pokalbių laidoje.

2005 metais ji pasirodė kanalo HBO serialo „Entourage“ epizode „I Love You Too“, kuriame taip pat vaidino Džesė Džein ir Devon.

2009 metų sausį Tygan buvo paskelbta žurnalo „Penthouse“ Mėnesio mergina. Jos nuotrauka taip pat yra buvusi ant žurnalo „Temptress“ viršelio.

Šeima 
2005 metais Tygan susilaukė dukters Jordan. 

2007 metais ištekėjo už kolegos Tyler Duden, su kuriuo gegužės mėnesį susilaukė antrosios dukters

2008 metų balandį vyras buvo apkaltintas smurtu prieš ją ir liepos mėnesį pora išsiskyrė. 

Nuo 2010 metų Tygan yra ištekėjusi už Josh Lehman.

Apdovanojimai

AVN apdovanojimas

XRCO apdovanojimas

F.A.M.E. apdovanojimas

Kiti apdovanojimai

Šaltiniai

Nuorodos 

 IMDb profilis
 Oficiali svetainė

JAV aktoriai
Pornografijos aktoriai
Nicolás Maduro

Nikolas Maduro Morosas (Nicolás Maduro Moros, g. 1962 m. lapkričio 23 d.) – Venesuelos politikas, nuo 2013 m. balandžio 14 d. einantis šalies prezidento pareigas. 2012–2013 m. jis taip pat buvo viceprezidentas, 2006–2013 m. – užsienio reikalų ministras, taip pat po ankstesnio prezidento H. Čaveso mirties buvo paskirtas laikinai eiti prezidento pareigas.

Venesuelos prezidentai
Pūčkorių dvaras

Pūčkorių dvaras (kartais – Puškarnia) – dvaras Pūčkoriuose, Vilniaus rajone.

Pūčkorių pavadinimas kildinamas iš LDK laikų, kai XVI a. veikė patrankų liejykla – Puškarnia (iš lenkiško termino ). Vilnios pakrantėje ties Pūčkoriais patrankos buvo ir išbandomos bei mokomi kariai. Pūčkorių pabūklus žinojo net geriausiai Europoje ginkluota švedų kariuomenė. 1625 m. švedams užėmus Biržų pilį, kaip karo grobis atiteko 60 lietuviškų patrankų, lietų Pūčkoriuose.

Istorija 
Dvaras minėtas jau XIV a., tačiau pirmieji duomenys siekia XVI a. pradžią. Iki šių dienų išliko XVIII–XIX a. pradžios palivarko pastatų kompleksas, išsidėstęs abipus Vilnios upės.

Iki XVIII a. vidurio dvaras priklausė LDK iždui ir buvo Artilerijos vadovybės žinioje, čia nuo XVI a. vidurio veikė Vilniaus patrankų liejykla.

1797 m . dvaras atiteko valstybės patarėjui Loškariovui, kuris jį 1804 m. pardavė Jokūbui Sidorovičiui. Po šio mirties dvarą paveldėjo sūnus Stanislovas Sidorovičius, Vilniaus vyriausiojo teismo advokatas. Jam valdant prie Vilnios pastatytas vandens malūnas.

Kitas šeimininkas – papulkininkas Steponas Izmailskis – pritaikė malūną medienos masės gamybai, o vėliau – ir popieriaus fabrikui. Šis, nuomojamas bendrovės „Šabad i Ko“, gamino kartoną, popierių bei medienos masę (veikė iki 1915 m.).

1921 m. daugiau kaip 6 ha dvaro žemės nupirko valstybė, dalį perdavė geležinkeliui.

1927 m. valstybė nupirko žemės sklypą S.Batoro gatvei platinti.

1928 m. sklypas už geležinkelio buvo parduotas Aleksandrui Andriuškevičiui.

1929 m. mirus dvaro paveldėtojos Olgos Izmailskos dukrai Sofijai Krasovskai dvarą paveldėjo pastarosios dukra Irena Romankievič, kuri dvarą valdė iki 1940 m.

Nuorodos 
 Pūčkorių palivarko sodyba (Kultūros vertybių registras)
 Pūčkorių dvaras, Vilnius (miestai.net)
 Pūčkorių dvaro sodybos fotofiksacija (Lietuvos dvarų duomenų bazė) 
 Pūčkoriai (Vilnijos vartai) 
 Markučių vietovė ir apylinkės: Pūčkoriai

Vilniaus dvarai
2013 m. Kinijos Grand Prix

2013 m. Kinijos Grand Prix – 3-iosios Formulės 1 2013 m. sezono lenktynės. Jos vyko balandžio 12-14 dienomis Shanghai trasoje. Tai buvo dešimtosios Kinijos GP lenktynės.

Kvalifikacija 
Antroje kvalifikacijos dalyje M. Webberiui pritrūko kuro grįžti į techninio aptarnavimo zoną, dėl to jo rezultatas buvo anuliuotas. Australas lenktynėse startavo iš boksų.

 M. Webberis buvo 14-tas, tačiau komanda nutarė prieš lenktynes atlikti svarbius bolido pokeitimus ir lenktynininkui teko startuoti iš techninio aptarnavimo zonos.

Lenktynės 
Lenktynių pradžioje puikiai startavo abu Ferrari lenktynininkai, pakilę į 2 ir 3 vietas. Vėliau F. Alonso taktikos dėka pakilo į pirmąją vietą ir nesunkiai pelnė pergalę. Pirmas startavęs britas L. Hamiltonas finišavo trečias; antras finišą pasiekė suomis K. Raikkonenas.

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2013 sporte
Kinijos sportas
Zlín Z 42

Zlín Z 42 – vieno variklio dvivietis Čekoslovakijos gamybos mokomasis lėktuvas, gamintas kompanijos Moravan Otrokovice (dabar – Zlin Aircraft a.s. Otrokovice). Modernizuota versija Z 142 yra populiariausias šios serijos lėktuvas.

Konstrukcija ir istorija 

Šiuos lėktuvus gamino kompanija Moravan Otrokovice, įkurta 1934 m. Tomašo Batios (Tomáš Baťa).

Zlín Z 42 mokomųjų lėktuvų serija buvo kuriama kaip pakaitalas sėkmingai tandeminių mokomųjų lėktuvų serijai Zlín Z 26 (kitaip Zlin Trener). Zlín Z 42 lėktuvai irgi dviviečiai, bet vietos greta viena kitos. Tuo pačiu metu buvo sukonstruotas ir imtas gaminti keturvietis mokomasis ir turistinis lėktuvas Zlín Z 43. Zlín Z 42 pirmą kartą pakilo 1967 m. spalio 17 d. Leidimą skraidyti šie lėktuvai gavo 1970 m. rugsėjo 7 d.

Centrinė lėktuvo fiuzeliažo sekcija yra suvirintas plieninis vamzdis, padengtas skardos ir stiklaplastikio plokštėmis. Galinė fiuzeliažo dalis yra monokoko tipo. Kilis ir stabilizatorius iš lakštinio metalo. Sparnų konstrukcija – aliumininė. Triratė neįtraukiama važiuoklė su vairuojamu nosiniu ratu. Sukurtas oro akrobatikos mokymui, pagal išduotą sertifikatą manevruodamas turi atlaikyti nuo +6,0 iki -4,0 apkrovas. Degalų ir alyvos tiekimo sistemos užtikrina ilgalaikį skrydį aukštyn ratais.

Zlín Z 42 varomas Walter’io 6 cilindrų variklio, kurio galia 134 kW (180 AG).

Modifikuotas Zlín Z 42M pakilo 1972 m. lapkritį. Jo uodeginė dalis paimta iš Z 43, pradiniame variante naudotas kintamo žingsnio propeleris pakeistas į nekintamo žingsnio propelerį. Ankstyvieji Z 42, kuriems pakeitė sraigtus, vadinami Z 42 MU.

Vėliau sukurtas variantas Zlin Z 142, kurios kabina šiek tiek padidinta, panaudotas galingesnis 157 kW (210 AG) variklis Avia M 337.
Zlín Z 142 prototipas pakilo 1978 m. gruodžio 29 d.

9-to dešimtmečio pabaigoje lėktuvas buvo dar sykį patobulintas. Paskutinis variantas Zlín Z 242 turi 4 cilindrų variklį Lycoming IO-360

Kovinio panaudojimo istorija 
Du lėktuvus Z-142 2007 m. Šri Lankoje panaudojo „Tamil Elamo išlaisvinimo tigrai“, surengę Šri Lankos vyriausybės aviacijos bazių bombardavimo antskrydžius.
2008 m. spalį Z-142 buvo panaudoti šturmuoti Šri Lankos armijos bazę ir elektrinę Kolombo apylinkėse.

Variantai 
 Zlin Z 42:
 Zlin Z 42M:
 Zlin Z 142:

 Zlin Z 242: 200 AG 
 Fernas-142 – Alžyre pagal licenciją gaminti Zlín Z 142.

Naudotojai

Civiliniai 
Šie lėktuvai populiarūs lakūnų mokymo organizacijose. Vienas didžiausių šių lėktuvų naudotojų yra Sault College Ontarijuje (Kanada), naudojantis 10 Zlin Z 242L.

Kariniai 
  – Alžyro oro pajėgos – Z-142
  – Bulgarijos oro pajėgos – Z 42
  – Kubos oro pajėgos – Z-142
  – Kroatijos oro ir oro gynybos pajėgos – Z-242
  – Čekijos oro pajėgos – Z-142
  – Egipto oro pajėgos
  – Makedonijos oro pajėgos – Z-242L
  – Meksikos karinis jūrų laivynas – Z-242
  – Peru oro pajėgos – Z-242
  – Slovėnijos oro ir oro gynybos pajėgos – Z-242
  – Jemeno oro pajėgos – Z-242.

Separatistų organizacijos:
 „Tamil Elamo išlaisvinimo tigrai“ – anksčiau veikusi Šri Lankoje.

Z 42 charakteristikos

Šaltiniai 

Mokomieji lėktuvai
Čekoslovakija
2014 m. Dakaro ralis

2014 m. Dakaro ralis buvo 36-tas Dakaro ralis, kuris vyko nuo sausio 5 iki 18 dienos trijose Pietų Amerikos šalyse – Argentinoje, Bolivijoje ir Čilėje. Tai buvo 6 kartas iš eilės, kuomet Dakaro ralis rengiamas Pietų Amerikos žemyne. Pirmą kartą Dakaro lenktynės vyko Bolivijoje.

Dalyviai

Lietuviai Dakare 
Šių metų Dakare dalyvavo lietuvis Benediktas Vanagas su šturmanu iš Baltarusijos Andrejumi Rudnickiu. Jie lenktyniavo Latvijoje pagamintu OSCar automobiliu. Galutinėje įskaitoje šis ekipažas liko 35-oje vietoje nuo nugalėtojų atsilikę daugiau nei 28 valandas.

Antrą lietuvių ekipažą šiose lenktynėse sudarė Antanas Juknevičius su Vytautu Obolevičiumi. Jie lenktyniavo „Toyota FJ Cruise“ automobiliu. Ekipažas bendroje įskaitoje liko 56-i, nuo nugalėtojų atsilikę beveik 88 valandas.

Maršrutas 
Ralio metu automobiliai turėjo įveikti 9 374 km, iš kurių 5 522 km buvo greičio ruožai. Motociklai įveikė 8 734 km (iš jų 5 228 km greičio ruožai), sunkvežimiai – 9 188 km (5 212 km greičio ruožai).

Etapai ir rezultatai 
Motociklų ir keturračių kategorijų lenktynininkai 7 etape kirto Bolivijos sieną. Kiti dalyviai grįžo į Saltos miestą. 8 etapo pabaigoje visi dalyviai vėl važiavo bendru maršrutu.

Pastabos:

 Anton Shibalov parodė greičiausią laiką, bet de Rooy buvo paskelbtas etapo nugalėtoju po to, kai jam buvo kompensuotas laikas praleistas pagelbstint kitam ekipažui.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali Dakaro ralio svetainė

2014 sporte
Dakaro ralis pagal metus
Juli Ashton

Džiuli Ešton (tikrasis vardas – Julie Ellen Gauthier; g. 1968 m. spalio 5 d. Kolorado Springsas) – buvusi JAV pornografinių filmų aktorė.

Biografija 

Džiuli Ešton gimė ir užaugo Kolorado Springse, mokytojų šeimoje, kartu su dar 3 broliais ir seserimis.

1990 metų gegužę, tebesimokydama koledže, kur studijavo ispanų kalbą ir istoriją, Džiuli ištekėjo. Kadangi šeimai trūko pinigų, ji įsidarbino padavėja naktiniame klube, kur, stebėdama striptizo šokėjų pasirodymus, sau prisiekė niekada nelipti ant scenos. 

Baigusi studijas, Džiuli tapo ispanų kalbos mokytoja vidurinėje mokykloje. Naujasis darbas jai labai nepatiko ir po metų ji su vyru nutarė persikraustyti į Floridą. Čia Džiuli vėl įsidarbino naktiniame klube, tačiau, pamačiusi kiek uždirba striptizo šokėjos, nutarė ir pati pamėginti. 

Šiame klube ji susipažino su pornografinių filmų aktorėmis Šeila LeVjuks ir Aleksis DeVel, atvykusiomis su savo programa. Kadangi visos trys buvo kilusios iš Kolorado, netrukus rado bendrą kalbą ir susidraugavo. Šeila ir Aleksis papasakojo Džiuli apie savo darbą ir išvykdamos paliko jai savo bei agento koordinates.

Praėjo metai, kol Džiuli nutarė jam paskambinti.  Radus bendrą kalbą, 1994 metais ji debiutavo pornografiniame filme „Dinner Party“.

Vėliau Džiuli kalbėjo: „- Tai juokinga, nes nuo tada man buvo atlikta nosies operacija ir labai pasikeitė šukuosena. Buvau pasivadinusi Julia Austin ir niekas niekada nesužinojo, kad tai buvau aš.“ 

1995 metų vasarą ji persikėlė iš Floridos į Los Andželą ir netrukus pasirašė sutartį su „VCA“ bei tapo pirmąja pornoaktore su kontraktu. 

„- Klaidinga nuomonė yra tai, kad jei esu pornoaktorė, vadinasi, esu pasiruošusi bet kam. Tiesą sakant, mano pažįstami būna nustebinti sužinoję, kokia konservatyvi sekso požiūriu aš esu“, - sakė Džiuli vieno interviu metu. 

1997 metais ji įkūrė „AshtonWiev Promotions“, tačiau pati liko ir „VCA“, nors visi filmai, sukurti jos naujoje kompanijoje,  buvo platinami bendradarbiaujant su „Wicked Pictures“. Jos svajonė – kad jos kompanija kurtų populiarius filmus.

2000 metais Džiuli baigė aktyvią aktorės karjerą, tačiau iš pornografijos nepasitraukė ir kartais pasirodo filmuose kaip kviestinė aktorė.

Ji taip pat režisavo 4 filmus, o nusifilmavusi beveik 80 juostų.

Kita veikla  
Be porno filmų Džiuli keletą metų buvo Playboy TV „Night Calls“ programos vedėja. Taip pt yra dalyvavusi Hovardo Šterno pokalbių laidoje ir filmavusis „The Helmetcam Show“.

1997 metais vaidino komedijoje „Orgazmo“. Tais pačiais metais įkūrė „AshtonWiev Promotions“ ir yra jos vadovė.

Džiuli galima išvysti grupės Counting Crows „Hanging Around“  ir „The Verve Pipe“ „Hero“ vaizdo klipuose.

Jos nuotraukos buvo ant „Adam Film World Guide“ (1995 birželis), „Fox“ (2001 birželis) ir „Hustler Erotic Video Guide“ (1996 vasaris bei 2000 kovas) leidinių viršelių.

Jos IQ koeficientas yra 137 balai.

Šeima 
Džiuli pirmą kartą ištekėjo 1990 metais, tačiau santuoka po 6 metų iširo.

2005 metais ji ištekėjo antrą kartą ir 2006 liepą susilaukė dukters.

Apdovanojimai 

2011 metais ji įtraukta į XRCO, o 2012 - į AVN Šlovės galerijas.

Šaltiniai

Nuorodos 

 IMDb profilis

JAV aktoriai
Pornografijos aktoriai
2013 m. Bahreino Grand Prix

2013 m. Bahreino Grand Prix 4-iosios Formulės 1 2013 m. sezono lenktynės. Jos vyko balandžio 19-21 dienomis Sakhir trasoje. Tai buvo devintosios Brahreino GP lenktynės.

Padangų tiekėja Pirelli planavo šioms lenktynėms atvežti kietos ir minkštos sudėties padangas. Tačiau daugumai komandų susidūrus su itin sparčiu minkštos sudėties padangų nusidėvėjimu Kinijos GP, Pirelli pakeitė savo planus ir į Bahreiną atvežė kietos ir vidutinės sudėties padangas.

Treniruočių rezultatai 
Saulėtu oru vykusiose pirmose penktadienio treniruotėse greičiausius rezultatus parodė abu Ferrari lenktynininkai – Felipe Massa (1:34:487) ir Fernando Alonso (1:34:564). Antrose penktadienio treniruotėse greičiausią ratą nuvažiavo suomis Kimi Raikkonenas (1:34.154).

Paskutinėse prieš kvalifikaciją Bahreino GP laisvosiose treniruotėse geriausią rato įveikimo laiką pasiekė „Ferrari“ pilotas Fernando Alonso(1:33.247).

Kvalifikacija 

Pastabos:
  – Lewis Hamilton gavo 5 starto vietų baudą už pavarų dėžės keitimą.
  – Mark Webber gavo trijų pozicijų baudą už sukeltą avariją su Jean-Éric Vergne 2013 m. Kinijos Grand Prix.
  – Valtteri Bottas ir Pastor Maldonado pasiekė vienodus laikus kvalifikacijoje, tačiau suomis tai padarė pirmasis, dėl to V. Bottas pateko į antrąją dalį.
  – Esteban Gutiérrez gavo penkių starto vietų baudą už sukeltą avariją su Adrian Sutil Kinijos GP.

Lenktynės

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2013 sporte
Panų kalnas

Panų kalnas, Mergakalnis – istorinės ir mitologinės reikšmės objektas, alkakalnis, esantis Pasruojės kaime Telšių rajone,  UAB „Žemaitijos žuvis“ tvenkinių rytų pusėje esančiame iškyšulyje, apie 1 km į vakarus nuo kelio . Šiame kelyje stovi nuoroda į kalną, kuris pasiekiamas miško keliuku. 1996 m. gruodžio 23 d. įrašytas į Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą (kodas ). Panų kalno koplyčia priklauso Alsėdžių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapijai.

Tai pailga, smėlėta ir pušimis apaugusi kalva, apie 210 m ilgio ir 100–150 m pločio. Šlaitai nuolaidūs, 5-6 m aukščio. Iš šiaurės, vakarų ir pietų yra tvenkiniai, iš rytų – miškas. Kalvos viršūnė plokščia, ji iškilusi 124,1 m virš jūros lygio. Teritorijos plotas apie 2,5 ha.

Istorija 
Panų kalną Lietuvos archeologas Fiodoras Pokrovskis įtraukė į Kauno gubernijos archeologijos žemėlapį, kurį jis išleido Vilniuje 1899 m. Kalną minėjo ir Petras Tarasenka 1928 m. knygoje „Lietuvių archeologijos medžiaga“. Panų kalno rytinėje dalyje nuo seno stovėjo dvi koplytėlės. Apie vandalizmą šioje vietoje sovietmečiu rašė Lietuvos Katalikų Bažnyčios Kronika. 1982 m. balandžio 4 d. jos buvo nuverstos ir nustumtos į tvenkinį. Koplytėlės atstatytos 1990 m. liepos mėn.

Padavimai 
Panų kalnas minimas keliuose padavimuose:
 Tai esą buvusi slėpimosi vieta nuo užpuolusių priešų. Kai kraštą XVII a. užplūdo švedai, ten pasislėpė iš apylinkių subėgusios merginos ir jaunos moterys. Sužinoję po kalnu esant pasislėpusias merginas, švedai užvertę urvų angą ir taip palaidoję apie 2000 merginų ir jaunų moterų. Iš čia kilęs ir kalno vardas. Žuvusiosioms atminti ant kalno buvo pastatyta koplyčia. Kalno papėdės šaltinis laikytas stebuklingu – jo vandeniu gydyta skaudančias akis.
 Kalne stovėjo vienuolynas, kuriame gyveno jaunos panos – vienuolės.
 Stovėjo bažnyčia, kurioje švedų užpuolimo metu slėpėsi mergaitės. Bet jos buvo švedų nužudytos, pati bažnyčia sugriauta.

Kalnas gausiai lankomas maldininkų religinių švenčių metu. Šioje vietoje pradedami Didieji Žemaičių Kalvarijos atlaidai (liepos 1–12 d.).  Čia duodami įžadai meldžiant sveikatos, laimės.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Panų kalnas 

Lietuvos kalvos
Katalikybė
Redirected

Redirected / Už Lietuvą! – lietuvių ir britų kūrybos juodoji veiksmo komedija, kino teatruose pasirodžiusi 2014 m. sausio 10 d. Filmo režisierius – Emilis Vėlyvis. Iki 2013 m. balandžio mėnesio filmo darbinis pavadinimas buvo „Flight Redirected“.

Siužetas 

Filme „Redirected / Už Lietuvą!“ pasakojama apie keturis draugus – Maiklą, Džoną, Beną ir Timą, kurie, ieškodami prieglobsčio egzotiškoje Azijoje, netikėtai patenka į Lietuvą ir stačia galva pasineria į visas mūsų turimas „lietuviškas grožybes“. Mėgindami išnešti sveiką kailį, vyrai atranda nuostabią šalį, kur purvas, skurdas, girtuoklystė ir alkoholio kontrabanda žavingai dera su nuostabia gamta bei tikrais, nuoširdžiais, civilizacijos nesugadintais žmonių tarpusavio santykiais.
 
Filmas atskleidžia kitokį, netikėtą ir savotiškai žavingą neparadinės Lietuvos vaizdą – satyrinį, šaržuotą ir kiek iškreiptą šiuolaikinės visuomenės bei jos aktualijų atspindį.

Aktoriai 
Filme „Redirected / Už Lietuvą!“ skirtingus vaidmenis iš viso atliko per 50 aktorių iš Lietuvos, D. Britanijos, JAV, Latvijos, Rusijos bei Australijos. Pagrindiniai aktoriai:

 Vinnie Jones – Golden Pole
 Scot Williams – Michael
 Gil Darnell – Johnny
 Oliver Jackson – Tim
 Antony Strachan – Ben
 Artur Smolyaninov – Doncius
 Vytautas Šapranauskas – Algis
 Kęstutis Jakštas – policijos pareigūnas #2
 Mindaugas Papinigis – Vova
 Rafailas Karpis – Antanas
 Andrius Žiurauskas – Staska
 Monika Vaičiulytė – Simona
Daiva Jovaišienė – Sandra

Kūrybinė grupė 
 Režisierius – Emilis Vėlyvis
 Scenarijus – Emilis Vėlyvis, Jonas Banys
 Prodiuseriai – Asta Liukaityte, Daiva Jovaišienė, Donatas Šimukauskas, Alastair Clark, Rachel Robey, Andrius Paulavičius

Tarptautinis platinimas 
Filmo prodiuseriai yra numatę 60 tikslinių regionų, kuriuose sieks rasti partnerius filmo rodymui kine. Jau kalbamasi su D. Britanijos, Prancūzijos, JAV, Kanados, Rusijos, Skandinavijos distribucinėmis kompanijomis.

Rėmėjai 
Filmą „Redirected / Už Lietuvą!“ finansavo Lietuvos kino centras bei privatūs rėmėjai ir investuotuojai: Birštono mineraliniai vandenys, Lietuvos geležinkeliai, AB Stumbras, Švyturys, Unibet, Crowne Plaza, Wizzair ir kiti.

Nuorodos 
 RedirectedMovie.com – filmo svetainė
 Redirected tinklalapyje IMDb.com

2014 filmai
Lietuvos filmai
Kriminaliniai filmai
Komedijos
Barelis

Apie miestą Indijoje, žr. Bareli.

Barelis (nuo  – 'statinė') – iš JAV kilęs tūrio matavimo vienetas, kuriuo visų pirma matuojamas naftos kiekis. Barelį sudaro 42 galonai arba 158,988 litro. Tarptautinėje rinkoje barelis yra pagrindinis naftos matavimo vienetas, naftos kainos nusakomos doleriais už barelį. Kitur, pavyzdžiui, Rusijoje, nafta matuojama tonomis. Tačiau barelio ir tonos santykis priklauso nuo naftos tankio.

Jungtinėje Karalystėje yra naudojamas alaus barelis, kuriuo matuojamas alaus arba elio kiekis. 1 alaus barelį sudaro 2/3 hogshedo, tai lygu 2 kilderkinams ir 4 ferkinams. Nuo 1824 m. alaus barelio santykis yra 1 barelis = 36 angliški galonai = 163,66 litro.

Amerikoje įvairiems skysčiams matuoti naudojamas barelis = 31,5 amerikietiško galono = 119,2 litro. Taip pat išskiriamas sausasis barelis, naudojamas biriems produktams. Jis lygus 105 sausoms kvortoms = 115,6 litro.

Tūrio matavimo vienetai
Kirsten Price

Kirsten Prais (tikrasis vardas – Katherine Barrett; g. 1981 m. lapkričio 13 d. Kalgaris) – Kanados pornografinių filmų aktorė ir modelis.

Biografija 

Kirsten Prais gimė Kalgaryje, Kanada, 1981 metų lapkričio 13 d., penktadienį. Netrukus po to šeima persikėlė į JAV ir apsistojo Bostone, kur Kirsten ir užaugo. 

Ji mokėsi Fišerio koledže, tačiau jo nebaigė. Vėliau lankė kosmetologų kursus ir gavo licenciją užsiimti šia veikla, nors niekada to nedarė. 

Savo karjerą suaugusiųjų versle Kirsten pradėjo pozuodama apsinuoginusi įvairiems žurnalams, tarp jų ir „Playboy“  bei pelnydama „Miss Hawaiian Tropic“ nugalėtojos titulą.  

Pradėjusi garsėti kaip modelis, Kirsten persikėlė į Los Andželą, kur apsistojo pas savo draugę Džesę Džein. Pastaroji jau filmavosi pornografiniuose filmuose ir pakvietė prisijungti ir Kirsten. Jos pirmuoju filmu tapo juosta „Loaded“, kurios filmavimo metu ji susipažino su būsimu vyru Barrett Blade. 

2005 metais Kirsten pasirašė sutartį su kompanija „Wicked Pictures“.

2010 metais kartu su kolege Kejden Kros ir komiku Dave Attell vedė AVN apdovanojimų ceremoniją.

Kita veikla 

2006 metais ji dalyvavo realybės šou „My Bare Lady“ ir pateko tarp 4 finalininkų. 

Kartu su drauge ir aktore Džese Džein 2006 m. kovą vedė Playboy TV šou „Night Calls“.

Yra atlikusi epizodinius vaidmenis TV serialuose, „Weeds“, „X – Play“ (2011), „Canoga Park“ (2007) ir „Sex Games Vegas“ (2005–2006).

Šeima 
Kirsten nuo 2004 iki 2006 metų buvo ištekėjusi už kolegos aktoriaus Barett Blade.

Apdovanojimai

AVN apdovanojimas

F.A.M.E. apdovanojimas

XRCO apdovanojimas

XBIZ apdovanojimas

Šaltiniai

Nuorodos 

 IMDb profilis

Kanados aktoriai
Pornografijos aktoriai
Aleksandras (filmas)

Aleksandras () – 2004 m. epinė istorinė drama apie žymų karvedį Aleksandrą Makedonietį. Filmą režisavo Oliveris Stounas.

Filmas kurtas JAV, Jungtinėje Karalystėje, Vokietijoje, Maroke, Nyderlanduose, Prancūzijoje, Italijoje, Tailande.

Siužetas 

Filmas remiasi seno Egipto valdovo Ptolemajaus naratyvu. Pradžioje vaizduojama Aleksandro vaikystė, komplikuoti jo tėvo, karaliaus Pilypo II ir motinos, kerėtojos Olimpijos santykiai, Aristotelio pamokymai. Vėliau pasakojama apie intrigas dėl Makedonijos sosto. Toliau pasakojime Aleksandras jau vaizduojamas karaliumi, užkariavusiu daugelį žemių, stovinčiu priešais persų armiją Gaugameluose. Po taktinės graikų pergalės ir persų karaliaus Darijaus III atsitraukimo, Aleksandras įžengia į Babiloną šlovinamas kaip pasaulio valdovas. Tačiau jis nenori sustoti ir siekia rasti Darijų ir užkariauti visą Persiją. Tačiau Darijų nužudo patys persai, o Aleksandras su savo armija klajoja po Baktrijos ir Sogdianos stepes. Pastarajame krašte jis susižavi ir veda vietinio valdovo dukterį Roksaną, nors makedonai tam itin prieštarauja. Toliau Aleksandras žengia per Hindukušą ir pasiekia Indiją. Tačiau ten graikai susiduria su ligomis, kyla pasipriešinimas Aleksandrui, dauguma nori grįžti namo. Aleksandras įkalba karius toliau kautis, bet Hidaspo mūšyje patiria daug nuostolių ir atsitraukia. Po sunkios kelionės per dykumą, Aleksandras grįžta į Persiją. Ten jis vėl kuria planus apie pasaulio užkariavimą, rengia žygį į Arabiją. Tačiau jo artimo bičiulio Hefestiono mirtis palaužia karalių, o vėliau jis ir pats nunuodijamas.

Filme taip pat atskleidžiama motinos Olimpijos įtaka Aleksandrui, jo santykiai su Hefestionu.

Aktoriai 
 Colin Farrell – Aleksandras Makedonietis
 Angelina Jolie – Olimpija iš Epyro
 Val Kilmer – Pilypas II Makedonas
 Anthony Hopkins – Ptolemėjus I Soteras (senas)
 Jared Leto – Hefestionas
 Rosario Dawson – Roksana
 Christopher Plummer – Aristotelis
 Gary Stretch – Klitas Juodasis
 Jonathan Rhys Meyers – Kasandras
 Raz Degan – Darijus III
 Denis Conway – Nearchas
 Francisco Bosch – Bagoas

Įvertinimas 

Filmas kino kritikų sutiktas daugiausia neigiamai. Rotten Tomatoes filmą įvertino tik 16 %. 2005 m. „Aleksandras“ nominuotas 6 „auksinėms avietėms“ (tačiau negavo nei vienos). JAV filmas patyrė komercinę nesėkmę daugiausia dėl homoseksualumo vaizdavimo. Dėl tos pačios priežasties filmas buvo kritikuojamas Graikijos atstovų. Irano atstovai pasipiktino, jų nuomone, netiksliu persų vaizdavimu. Istorikai filmo siužete įžvelgė nemažai netikslumų.

2004 filmai