joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jonas Varkalys

Jonas Varkalys (g. 1950 m. rugpjūčio 28 d. Kyvaičiuose, Rietavo rajonas) – Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1957–1961 m. mokėsi Kyvaičių pradinėje mokykloje, 1961–1965 m. Tverų aštuonmetėje mokykloje, 1968 m. baigė Rietavo vidurinę mokyklą. 1973 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – hidrotechnikas. 1999–2001 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio universitete, įgijo hidrotechnikos magistro laipsnį.

1975–1976 m. Plungės melioracijos statybos valdybos meistras, 1976–1981 m. darbų vykdytojas, 1981–1982 m. viršininko pavaduotojas gamybai, 1982–1992 m. vyriausias inžinierius. 1992–2009 m. buvo UAB „Plungės Jonis“ akcininkas, direktorius, generalinis direktorius, valdybos pirmininkas. 2009–2016 m. buvo šios bendrovės valdybos pirmininkas.

Buvo Liberalų ir centro sąjungos Plungės rajono skyriaus narys.

2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys. 

2011 m. Klaipėdos apygardos teismas priėmė sprendimą, kad politikas apgaulingai tvarkė apskaitą.

Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.

Plungės pramonininkų sąjungos prezidentas, Plungės Rotary klubo narys. Sutuoktinė Nijolė, vaikai Eglė, Vytautas, Ieva.

Šaltiniai 

Plungės politikai
Lietuvos inžinieriai hidrotechnikai
Seimo nariai
Okupacijų ir laisvės kovų muziejus

Okupacijų ir laisvės kovų muziejus – muziejus Vilniuje, įrengtas tame pačiame pastate, kur nuo 1940 m. antrosios pusės iki pat 1991 m. rugpjūčio sovietinės represinės institucijos NKVD ir NKGB – MGB – KGB kūrė Lietuvos gyventojų trėmimų, suėmimų, kitaminčių persekiojimo, tautos siekio atkurti nepriklausomybę gniuždymo planus.

Istorija 
Genocido aukų muziejus įsteigtas Lietuvos Respublikos kultūros ir švietimo ministro bei Politinių kalinių ir tremtinių sąjungos prezidento 1992 m. spalio 14 d. įsakymu.

1997 m. muziejus reorganizuotas. Jo steigėjo teises perėmė Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras. Dabar muziejus yra šio Centro Memorialinio departamento dalis. Jo uždavinys – rinkti, saugoti, tyrinėti ir propaguoti istorinę – dokumentinę medžiagą, atspindinčią sovietinio okupacinio režimo vykdyto Lietuvos gyventojų fizinio ir dvasinio naikinimo formas, metodus, pasipriešinimo okupaciniam režimui būdus ir mastą, įamžinti sovietinio genocido aukų ir laisvės kovotojų atminimą.

2016 m. prijungtas Druskininkų rezistencijos ir tremties muziejus.

Ekspozicijos 

Pastato pusrūsyje išlikęs vidaus kalėjimas – tardymo izoliatorius, kuriame nuo 1940 m. rudens iki pat 1987 m. buvo kalinami okupacinei valdžiai neįtikę Lietuvos gyventojai. Lankytojai gali susipažinti su ekspozicija, įrengta buvusioje mirties nuosprendžių vykdymo patalpoje. 2011 m. vienoje iš buvusio KGB vidaus kalėjimo kamerų, kurioje ant sienos išlikę nacių okupacijos metais gestapo kalintų žmonių įrašai, atidaryta ekspozicija, skirta nacių okupacijai ir holokaustui Lietuvoje.  

Pirmajame muziejaus aukšte, buvusiame MGB (KGB) vidaus kalėjimo viršininko pavaduotojo kabinete, galima pamatyti dokumentus, nuotraukas, žemėlapius ir kitus daiktus, pasakojančius apie krašto sovietizaciją 1940–1941 m. Ekspozicija, skirta 1944–1953 m. partizaniniam karui, supažindina su partizanų junginių teritorine struktūra ir karine organizacija, laisvės kovotojų siekiais, kasdiene veikla ir buitimi. NKVD-NKGB kovą su ginkluotu pasipriešinimu atskleidžia ekspozicija „Nelygi kova“.

Antrajame muziejaus aukšte lankytojai gali apžiūrėti ekspozicijas, skirtas Lietuvos gyventojų kalinimui gulage 1944–1956 metais, trėmimams 1944–1953 metais, neginkluotam pilietiniam pasipriešinimui ir KGB veiklai 1954–1991 metais. Čia taip pat galima išvysti atkurtą telefoninių pokalbių klausymosi kabinetą – eksponuojama išlikusi klausymosi įranga, baldai, atkurtos kai kurios interjero detalės.

Nuo 2000 m. muziejuje naudojami audiogidai anglų kalba.

Direktoriai 
 Gintaras Vaičiūnas – 1992–1997 m.
 Eugenijus Peikštenis – 1997–2022 m.

Nuorodos 
 Oficialus muziejaus tinklalapis
 Išsamus L. Baškytės-Klimienės straipsnis apie ekspozicijų įrengimą
 Reportažas apie naujų ekspozicijų atidarymą 2006 m.

Vilniaus muziejai
Lietuvos kalėjimų muziejai
Čepulis

Algimantas Čepulis – politikas
 Artūras Čepulis – pedagogas, politikas
 Arūnas Čepulis – politikas
 Arvydas Čepulis – krepšininkas
 Eduardas Čepulis – teatro aktorius, režisierius
 Gediminas Čepulis – politikas
 Gediminas Kazys Čepulis – gydytojas virusologas imunologas
 Jonas Čepulis (1928) – veterinarijos gydytojas, pedagogas
 Jonas Čepulis (1939) – boksininkas
 Jonas Valentas Čepulis – politikas
 Petras Čepulis – politikas
 Pranciškus Kazimieras Čepulis – kunigas, pranciškonas
 Stasys Čepulis – gydytojas chirurgas, stomatologas

Lietuviškos pavardės
Vaidas Baumila

Vaidas Baumila (g. 1987 m. kovo 28 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas, išgarsėjęs 2005 m. televizijos muzikiniame realybės šou „Dangus“, Lietuvos atstovas „Eurovizijoje“ 2015 m.

Biografija 
2005 m. pradžioje Vaidas Baumila buvo žinomas Ozono pseudonimu. Netrukus pasiryžo dalyvauti televizijos realybės šou „Dangus“. Jau pirmąją savaitę pelnė daugiausiai komisijos ir žiūrovų balsų, perdainavęs grupės „Kastaneda“ dainą „Myliu“. Taip pat šou eigoje išsiskyrė dainomis „Kai ši muzika skamba“ bei „Alyvos“. Pateko tarp septynių geriausių dalyvių ir gruodžio 30 d. „Siemens“ arenoje surengtame finale liko trečias (po Rasos ir Augustės). 

Po sėkmės „Danguje“ ėmė daug koncertuoti. 2006 m. gruodžio 11 d. išleido debiutinį albumą „Ką tu mėgsti?“, kurio tiražas siekė 5 000 vnt.

2007 m. atlikėjas dirbo prie antrojo albumo. Liepos mėn. pradžioje naujajam albumui jau buvo paruoštos 6 dainos. V. Baumila tikėjosi įrašyti dainą su „G&G Sindikato“ lyderiu Gabrieliumi Liaudansku-Svaru.

2008 m. išleido solinį albumą „Išklausyk“, laimėjo dvi Radiocentro statulėles – geriausio atlikėjo bei postrealizmo nominacijose. Vasaros pradžioje vykusiuose „Vaikų balso“ apdovanojimuose buvo išrinktas geriausiu tų metų vaikų atlikėju. Su verslininke Violeta Buožyte dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 2“.

Nuo 2009 m. sausio mėn. duete kartu verslininke Daura Zenkevičiūte dainavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 3“ ir pasiekė pusfinalius. 

Vilniaus kolegijoje, kurioje klasikinio vokalo mokėsi pas operos solistą, prof. Vytautą Juozapaitį, baigė pramoginės scenos meno studijas ir nusprendė toliau studijuoti Škotijos universitete, lankė parengiamuosius aktorystės kursus, o 2010 m. Anglijoje įstojo į GSA muzikinio teatro mokyklą.

2012 m. dirbo dainininku „Queen Elizabeth“ kruiziniame laive.

2015 m. kartu su Monika Linkyte dalyvavo 2015 m. „Eurovizijoje“, kurioje užėmė 18-tą vietą.

2022 m. vedė projektą „Lietuvos balsas. Kartos“ kartu su Ieva Prudnikovaite, grupės „69 Danguje“ narėmis Karina Krysko, Nijolė Pareigyte-Rukaitiene ir Goda Alijeva bei roko muzikos atstovu Benu Aleksandravičius iš grupės „ba.“.

Šeima 
Mama Nijolė lietuvių kalbos mokytoja Vilniaus Radvilų gimnazijoje, tėvas Vidmantas advokatas, brolis Donatas Baumila buvęs dainininkas, dabar vestuvių renginių vedėjas.

Diskografija

Albumai 
 Ką tu mėgsti? (2006)
 Išklausyk (2007)
 Iš naujo (2015)
 Milijonai (2020)

Videografija 
 Music is my soul (2007 m.)
 Ant mašinos stogo (2015 m.)
 Kunigunda (2021 m.)
 Tavo veidas (2022 m.)
 Apžavai (2022 m.)

Filmografija 
 2013 m. Valentinas už 2rų, rež. Evaldas Kubilius
 2014 m. Nepatyręs, rež. Julius Paulikas
 2016 m. Gautas iškvietimas, rež. Tadas Vidmantas
 2022 m. Savas, svetimas, mylimas, rež. Agnė Marcinkevičiūtė, Sonata Visockaitė

Šaltiniai

Nuorodos 
 Vaido gerbėjų puslapis
 V. Baumilos „music.lt“ profilis
 Vaido dainų žodžiai ir video klipai

Lietuvos atstovai Eurovizijoje
R&B atlikėjai
Pop dainininkai
Lietuvos dainininkai
Lietuvos aktoriai
2015 m. Eurovizijos dalyviai
Miškinė dedešva

Miškinė dedešva (Malva sylvestris) – dedešvinių (Malvaceae) šeimos dvimetis žolinis augalas. Aukštis 30 - 100 cm aukščio. Stiebas stačias, plaukuotas; lapai pražanginiai, dideli; žiedai dideli, rožiniai; sėklos tamsios; šaknis liemeninė. 

Auga pakelėse, dykvietėse. Žydi birželio - spalio mėn. Vaistinė žaliava - lapai ir žiedai, kurie renkami pilnai neišsiskleidę.

Vaistinės savybės 
Užpilas vartojamas kaip antiuždegiminė priemonė. Geriama sergant virškinamojo trakto, viršutinių kvėpavimo takų uždegimui gydyti. Užpile esančios gleivės apsaugo virškinamojo trakto sieneles nuo dirginančio poveikio esant uždegimui. Juo skalaujama burnos ertmė. Nevartojama esant padidintam skrandžio rūgštingumui. Vienam puodeliui arbatos reikia 2 arbatinių šaukštelių žaliavos. Išgerti po puodelį kelis kartus per dieną, taip pat ir einant miegoti.

Dedešviniai
Vaistiniai augalai
Virginijus Komskis

Virginijus Komskis (g. 1962 m. gegužės 23 d. Sodėnuose, Šilutės rajonas) – Lietuvos ir Pagėgių savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1981 m. baigė Plungės statybos technikumą, 2007 m. – Kaliningrado valstybinį technikos universitetą.

1983–1990 m. Rambyno tarybinio ūkio statybos darbų vykdytojas. 1990–1997 m. Pasienio policijos departamento Pagėgių pasienio Kontrolės tarnybos viršininkas. 1997–2008 m. UAB „Lavirga“ direktorius.

2008–2019 m. Pagėgių savivaldybės meras. 2019-2022 m. Pagėgių savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.

2003–2019 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys. 

2002–2016 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir Teisingumas (liberalai demokratai) Pagėgių skyriaus narys.

Lumpėnų kaimo bendruomenės pirmininkas, VVG „Nemunas“ valdybos narys.

Sutuoktinė Laimutė, vaikai Eglė, Inga. Broliai Zenonas Komskis, Arvydas Komskis ir Kęstas Komskis.

Šaltiniai 

Pagėgių politikai
Pagėgių merai
Fogas

Fogas () – aktyvus ugnikalnis (stratovulkanas) Kabo Verdėje (Žaliojo Kyšulio salose), Fogo saloje, aukščiausias šalyje (aukštis 2829 m). Vulkano kūgis (Pico) taisyklingas, iškilęs virš kalderos apie 1 km. Kalderos plotis 9 km (ugnikalnis užima didžiąją salos dalį). Aktyvus nuo pat stebėjimų pradžios. Galingi išsiveržimai vyko 1675, 1847 metais, paskutinis išsiveržimas įvyko 1995 m.

Nuorodos 
 Ugnikalnių duomenų bazė

Afrikos ugnikalniai
Žaliojo Kyšulio geografija
Sigitas Stonys

Sigitas Stonys (g. 1965 m. spalio 1 d. Šereitlaukyje, Šilutės rajonas) – Lietuvos ir Pagėgių savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1983 m. baigė Vilkyškių vidurinę mokyklą.

1988 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas.

2003 -2010 Pagėgių savivaldybės administracijos Vilkyškių seniūnijos seniūnas. 2010 -2015 asociacijos Vietos veiklos grupės „Pagėgių kraštas“ administracijos vadovas.  2015 -2019  Pagėgių savivaldybės mero pavaduotojas. 

Nuo 2001 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Pagėgių skyriaus narys. Nuo 2020 m. nepriklauso jokiai partijai.

2003 m., 2007 m., 2010–2011 m.2011-2015, 2015-2019 bei nuo 2019 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys. 

Sutuoktinė Rasa, vaikai Agnė, Rūta.

Apdovanojimai: 2010 Už nuopelnus Tauragės apskričiai, 2013 Už nuopelnus Pagėgių kraštui.

Šaltiniai 

Lietuvos inžinieriai
Pagėgių politikai
Lietuvos savivaldybių seniūnai
Vaidas Bendaravičius

Vaidas Bendaravičius (g. 1970 m. rugpjūčio 28 d. Šilutės raj.) – Lietuvos ir Pagėgių savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1985 m. baigė Žukų aštuonmetę mokyklą, 1996 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius miškininkas, 2008 m. – Kauno technologijos universitetą.

1985–1989 m. Jurbarko miško pramonės ūkio Mociškių girininkijos miško traukėjas. 1989 m. Jurbarko miško pramonės ūkio Globių girininkijos meistras. 1989–1991 m. Šilutės miško pramonės ūkio Rambyno girininkijos eigulys, 1991–1993 m. – šios girininkijos girininko padėjėjas. 1993–1999 m. Jurbarko miškų urėdijos Mociškių girininkijos girininko pavaduotojas. 1999–2007 m. Jurbarko miškų urėdijos girininkas.

2007–2014 m. Pagėgių savivaldybės administracijos direktorius. 2014–2018 m. Šilutės miškų urėdijos miškų urėdas. 2018 m. UAB „Pagėgių komunalinis ūkis“ projektų vadovas. 2018–2019 m. Pagėgių savivaldybės administracijos Strateginio planavimo ir investicijų skyriaus vyriausiasis specialistas.

Nuo 2019 m. Pagėgių savivaldybės meras.

2007 m., 2011 m. ir 2015–2018 m. ir nuo 2019 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys. 

Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2001 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Pagėgių skyriaus narys.

Vaikai: Sandra, Justas, Matas.

Šaltiniai 

Pagėgių merai
Lietuvos miškų inžinieriai
Lietuvos girininkai
Lazdynų tiltas

Lazdynų tiltas – tiltas per Nerį Vilniuje. Tiltas pastatytas 1969 m. 

2009 m. pradžioje prasidėjo tilto rekonstrukcijos bei platinimo darbai. Pagrindinis darbų etapas baigtas 2010 m. rugpjūčio 30 dieną. Po šių darbų tiltas vietoj buvusių šešių turi aštuonias eismo juostas. Naujosios Lazdynų tilto dalies plotis sudaro 11,25 m, o kartu su senąja rekonstruoto tilto dalimi bendras tilto plotis siekia 39 m, tilto ilgis – 233 metrai.

Šaltiniai 

Vilniaus tiltai
Lazdynai
Dainora Butvydienė

Dainora Žilinskaitė-Butvydienė (g. 1963 m. gegužės 16 d. Pagėgiuose, Šilutės rajonas) – Lietuvos, Pagėgių savivaldybės ir Šilutės rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija 
1985 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, matematikos mokytoja, 2005 m. Kauno technologijos universiteto Socialinių mokslų fakultete baigė viešąjį administravimą.

1986–2003 m. Šilutės rajono Piktupėnų pagrindinės mokyklos direktorė, 2003–2007 m. Pagėgių savivaldybės administracijos direktorė, 2007–2011 m. administracijos direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2011 m. Šilutės rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja.

Lietuvos centro sąjungos, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, 2006 m. Pilietinės demokratijos partijos Pagėgių skyriaus narė, nuo 2010 m. partijos Tvarka ir teisingumas Šilutės rajono skyriaus narė.

2000–2003 m., 2003 m., 2007 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narė, mandato atsisakė paskirta direktoriaus pavaduotoja, ir 2011 m. (atsistatydino) Šilutės rajono savivaldybės tarybos narė. Nuo 2011 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narė. 

Piktupėnų kaimo bendruomenės narė, VVG „Pagėgių kraštas“ valdybos narė.

Šaltiniai  

Pagėgių politikai
Šilutės politikai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos mokyklų direktoriai
Fylkir Reykjavík

Reikjaviko „Fylkir“ – Islandijos futbolo klubas iš Reikjaviko. Klubas turi vyrų ir moterų futbolo ekipas.

Istorija
Klubo ištakos siekia 1967 m., kai naujai pastatytame Reikjaviko priemiestyje Árbær buvo įkurtas KSÁ (Knattspyrnufélag Seláss og Árbæjar). Vėliau pervadintas ir tapo Fylkir Reykjavík.

Du kartus per klubo istoriją buvo iškovota šalies futbolo taurė (2001 ir 2002 m.).

Du kartus tapo vicečempionais (2000 ir 2002 m.).

Spalvinė gama 
Juoda ir oranžinė.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Treneriai

Taip pat skaitykite 
Fylkir (moterys)

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Globalsportsarchive

Islandijos futbolo klubai
KR Reykjavík

Reikjaviko KR – Islandijos futbolo klubas iš Reikjaviko.

Istorija 
Klubas įkurtas 1899 m. Daugkartinis šalies čempionas ir taurės savininkas.

Spalvinė gama 
Juoda ir balta spalvos.

Sportinė apranga:

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 [ Oficiali klubo svetainė]
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

KR
Albinas Klimas (1952)

Albinas Klimas (g. 1952 m. kovo 25 d. Sakučiuose, Priekulės rajonas) – Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1970 m. baigė Plungės trečiąją vidurinę mokyklą, 1970–1971 m. studijavo Vilniaus universiteto Finansų ir apskaitos fakultete. 1971–1973 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1973–1990 m. liaudies kūrybos gaminių įmonės „Minija“ medžio drožėjas, stalius, brigadininkas, suvenyrų cecho viršininko pavaduotojas. 1990–1991 m. – UAB „Dara“ medžio apdirbimo baro viršininkas, 1991–1993 m. – UAB „Plateliai“ – Maskvos padangų gamykla medžio apdirbimo baro viršininkas. 1993–1995 m. individualios įmonės savininkas, nuo 1996 m. UAB „Iešnalė“ direktorius. . Nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės meras.

2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas.

2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys. 

Sutuoktinė Elena, vaikas Sigitas.

Šaltiniai 

Plungės politikai
Plungės merai
Vaistinė dirvuolė

{{Taxobox_paveiksliukas | image = [[Vaizdas:Agrimonia eupatoria01.jpg|260px|Vaistinė dirvuolė ('Agrimonia eupatoria)]] | caption = Vaistinė dirvuolė (Agrimonia eupatoria)}}

Vaistinė dirvuolė (Agrimonia eupatoria) - daugiametis erškėtinių (Rosaceae) šeimos, dirvuolių (Agrimonia'') genties 30-150 cm aukščio žolinis augalas.

Stiebas stačias, viršutinė dalis kiek šakota, plaukuotas. lapai sudėtiniai, pertrauktai neporomis plunksniški, į viršūnę mažėjantys, apatinė pusė balsva, kartais šviesiai žalia, gausiai apaugusi plaukeliais. Žiedynas - paprasta, į viršūnę tankėjanti varpiška, 10-30 cm ilgio kekė. Žiedai taisyklingi, vainiklapiai geltoni. Vaisius 5-8 mm ilgio, 3-6,5 mm skersmens, vagotas, šeriuotas.

Auga pamiškėse, pievose, šlaituose, mėgsta saulėtas, sausas vietas. Žydi birželio - rugpjūčio mėnesiais. 

Vaistinė žaliava - antžeminė augalo dalis, pjaunama liepos mėnesį, kol nesubrendę vaisiai.

Žolėje yra 5 % rauginių medžiagų, eterio aliejaus, cholino, vitamino PP, apie 430 mg% askorbino rūgšties, flavonoidų, organinių rūgščių, mineralinių ir kitokių medžiagų.

Vartojami užpilai ir ištraukos gydant kepenų, virškinamojo trakto ligas ir odos pažeidimus; burnos ertmei skalauti sergant stomatitu, gingivitu, kai skauda gerklę. Iš stiebų ir lapų gaunami patvarūs geltoni dažai.

Erškėtiniai
Vaistiniai augalai
Dažiniai augalai
Orisaba

Orisaba (), Sitlaltepetlis (nah. Citlāltepētl) – snaudžiantis ugnikalnis (stratovulkanas) Meksikoje, Meksikos Vulkanų ašyje, Verakruso ir Pueblos valstijose. Aukštis 5636 m (aukščiausias šalyje, 3-as pagal aukštį Šiaurės Amerikoje).

Ugnikalnis iškilęs šalia Orisabos slėnio ir Orisabos miesto. Tai vienas aukščiausių pasaulio ugnikalnių. Nors Orisaba yra 110 km nuo Verakruso, tačiau matoma net iš jūros. Viršūnę dengia ledynai. Orisabos ugnikalnis buvo šventa vieta actekams, totonakams. Kalnas ir jo apylinkės įtrauktos į Orisabos nacionalinį parką. Pirmieji įkopė F. Maynard ir G. Reynolds (1848 m.).

Žinomi išsiveržimai įvyko: 1545, 1566, 1569, 1613, 1687 ir 1846 m.

Išnašos 

Meksikos ugnikalniai
Andriejus Stančikas

Andriejus Stančikas (g. 1961 m. lapkričio 30 d. Pučkoriuose, Plungės rajonas) – ūkininkas, Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1981 m. baigė Rietavo žemės ūkio technikumą, technikas – mechanikas, 1986 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas. Ūkininkas, nuo 2000 m. Žemės ūkio kooperatinės bendrovės „Pieno gėlė“ organizatorius ir valdybos pirmininkas. 2011 m. vasario 25 d. Žemės ūkio rūmų X suvažiavime išrinktas pirmininku trejų metų kadencijai.

Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.

2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys. 

Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.

Ūkininkų sąjungos narys, Lietuvos žemės ūkio rūmų prezidiumo narys, Lietuvos žemės ūkio ministerijos Pieno tarybos narys. Sutuoktinė Sigutė, vaikai Skaistė, Marijus, Martynas, Tomas, Laimonas, Ieva, Simonas, Gabrielė, Monika, Šarūnas, Sigitas-Andrius. .

Šaltiniai 

Lietuvos inžinieriai
Lietuvos kooperatininkai
Plungės politikai
Seimo nariai
Paprastoji durnaropė

Paprastoji durnaropė (Datura stramonium) – vienmetis bulvinių (Solanaceae) šeimos, durnaropių (datura) metro aukščio žolinis augalas. Stiebas stačias; lapai pražanginiai, dideli, stambiai dantytais kraštais; žiedai pavieniai, balkšvi, piltuvėlio formos. Jų kvapas nemalonus, svaiginantis. Vaisius – dėžutė. Auga apleistuose daržuose, šiukšlynuose. Žydi vasarą.   

Vaistinė žaliava – lapai, skinami nuo stiebo viršūnės augalui žydint. Augalas nuodingas. Vartojama ištraukos ir aliejai kaip skausmą malšinanti priemonė, sergant bronchine astma, reumatu ar radikulitu. Perdozavus atsiranda sausumas burnoje, sutrinka regėjimas, išsiplečia vyzdžiai, padažnėja širdies plakimas, atsiranda mieguistumas.

Poveikis 
Augale yra tropano alkaloidų, dėl kurių paprastoji durnaropė kartais vartojama kaip haliucinogenas. Dažniausiai vartojama arbata iš sėklų, daug rečiau pačios sėklos valgomos ar rūkomos. Tropano alkaloidai sukelia haliucinacijas, kurios, kitaip nei nuo LSD ir psilocibino, neatskiriamos nuo realybės. Labai lengva mirtinai perdozuoti, taip pat suvartojus per didelę dozę „kelionė“ gali tęstis net kelias dienas, potyriai dažnai būna blogi. Dažniausiai perdozuojama, nes kiekis norimam rezultatui gauti ir kiekis, nuo kurio mirštama, skiriasi labai nedaug. Taip pat kartais vartojantysis nesupranta, jog poveikis jau prasidėjo. Kilus bent menkiausiai abejonei dėl perdozavimo, reikia dirbtinai sukelti vėmimą (praplauti skrandį) ir nedelsiant kreiptis į gydytojus.

Bulviniai
Narkotiniai augalai
Nuodingieji augalai
Kotopaksis

Kotopaksis () – antras pagal aukštį (po Čimboraso) Ekvadoro kalnas ir aukščiausias šalies veikiantis ugnikalnis (stratovulkanas), Andų kalnuose, Kotopaksio provincijoje, 75 km į pietus nuo Kito. Aukštis 5897 m. Nepaisant to, kad Kotopaksis yra ties pusiauju, šlaituose virš 5000 m aukščio prasideda ledynai. Tai vienas aukščiausių aktyvių ugnikalnių pasaulyje. Nors dažnai teigiama, kad Kotopaksis – aukščiausias pasaulio ugnikalnis, tačiau už jį aukštesni Llullaillaco, Ochos del Saladas.

Nors tai aktyvus ugnikalnis, tačiau į jį dažnai kopiama.

Ugnikalnio kūgis itin simetriškas, iškyla virš 3800 m aukščio plokščiakalnio. Krateris viršūnėje yra 800 x 550 m diametro ir 350 m gylio.

Nuo 1738 m. ugnikalnis išsiveržė 20 kartų. Taip pat ugnikalnio pašlaitės ne kartą nusiaubtos laharų (purvo nuošliaužų). Didžiausi išsiveržimai: 1744, 1768, 1877, 1903 m. Paskutinis išsiveržimas įvyko 2015 m., nors vulkaninis aktyvumas pasireiškė 1942 ir 1975 m. Didžiausias išsiveržimas buvo 1877 m.; jo metu ištirpo ugnikalnio šlaituose esantys ledynai, dėl to susidariusio nuošliaužos visiškai sunaikino Latakungos miestą.

Pirmasis europietis bandęs užkopti į Kotopaksį buvo Aleksandras fon Humboltas. 1802 m. jis pasiekė 2 500 m aukštį.

Nuorodos 
 Pasaulio ugnikalnių duomenų bazė

Ekvadoro ugnikalniai
Kliučių Sopka

Kliučių Sopka () − aktyvus ugnikalnis (stratovulkanas) Rusijoje, rytų Kamčiatkoje, 60 km nuo Beringo jūros. Aukštis 4750 m (aukščiausias aktyvus ugnikalnis Žemėje). Šalia Kliučių Sopkos iškilęs Bezymiano ugnikalnis. Kūgis taisyklingas, su pastoviai rusenančiu krateriu. Sudarytas iš bazalto, andezitinės lavos. Per paskutinius 270 metų Kliučių Sopka stipriai išsiveržė daugiau nei 50 kartų. Aktyvios fumarolės ir solfataros. Krateryje dažnai vyksta sprogimai. Viršūnė padengta ledynais. Kliučių Sopkos papėdėje įsikūrusi Kliučių gyvenvietė. Kartu su kitais Kamčiatkos ugnikalniais, Kliučių Sopka įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Stipriausi išsiveržimai: 1729, 1739, 1790, 1796, 1829, 1853–1854 ir 1896 m. Paskutinį kartą išsiveržė 2005 m.

Nuorodos 
 Pasaulio ugnikalnių duomenų bazė

Rusijos ugnikalniai
Vytas Bujanauskas

Vytas Bujanauskas (g. 1950 m. rugpjūčio 21 d. Balbieriškyje, Prienų rajonas) – Lietuvos ir Prienų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1985 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą, 2001 m. baigė andragogiką Vytauto Didžiojo universitete, edukologijos magistras.

1994–2011 m. Prienų senelių globos namų direktoriaus pavaduotojas. 2011–2015 m. Prienų rajono savivaldybės meras.

Nuo 2007 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys. 

Lietuvos socialdemokratų partijos Prienų rajono skyriaus narys.

Vaikas Tadas.

Šaltiniai 

Prienų merai
Lietuvos pedagogai
Popokatepetlis

Popokatepetlis (, nah. Popōcatepētl), dar vadinamas El Popo ir Don Goyo – aktyvus ugnikalnis (stratovulkanas) Meksikoje, Meksikos ugnikalnių juostoje, Meksiko ir Pueblos valstijose. Šiaurėje Korteso perėja atskirtas nuo Ictaksiuatlio. Aukštis 5426 m (antras pagal aukštį Meksikoje, po Orisabos). Tai vienas aktyviausių Meksikos ugnikalnių. Nuo ispanų atvykimo 1519 m. jis smarkiai išsiveržė jau 21 kartą. Viršūnę dengia ledynai. Netoli ugnikalnio įsikūręs Pueblos miestas. Į Popokatepetlį 1519 m. įkopė Korteso ekspedicijos narys Diego de Ordaz. Kalno pavadinimas nahuatlių kalba reiškia „rūkstantis kalnas“.

Paskutinį kartą ugnikalnis išsiveržė 2019 m. Popokatepetlis vėl suaktyvėjo 2016 m. liepos pabaigoje ir rugpjūčio pradžioje, paskleisdamas pelenus ant kelių sostinės Meksiko rajonų.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Pasaulio ugnikalnių duomenų bazė

Meksikos ugnikalniai
Parikutinas

Parikutinas (Volcán de Parícutin) yra ugnikalnis Meksikos Mičoakano valstijoje, netoli lava užlieto to paties pavadinimo kaimo.

Ugnikalnis veržtis pradėjo taraskų ūkininko Dionisio Pulido kukurūzų lauke 1943 m. vasario 20 d. Ariant lauką Pulido, jo žmona ir sūnus stebėjo pirminį pelenų ir akmenų išsiveržimą. Ugniklanio kūgis išaugo per pirmuosius metus, kol ugnikalnis tebebuvo piroklastinėje fazėje. Šalia esantys Parikutino ir Nuevo San Juan Parangaricutiro kaimai buvo palaidoti po lavos ir pelenų sluoksniu, jų gyventojai iškelti. Veržiantis šiam ugnikalniui aukų nebuvo.

Baigiantis pirmajai ugnikalnio augimo fazei po maždaug metų jis pasiekė 336 m aukštį. Per kitus aštuonerius metus ugnikalnis nuolat išsiverždavo, tačiau tai buvo santykinai ramūs lavos, kuri padengdavo aplinkinius 25 km², išsiveržimai. Ugnikalnio aktyvumas šiuo laikotarpiu mažėjo iki paskutinių šešių mėnesių, kai padažnėjo dideli išsiveržimai ir sprogimai. 1952 m. išsiveržimai baigėsi ir nuo to laiko Parikutinas liko ramus, pasiekęs 424 m aukštį virš kukurūzų lauko, kuriame iškilo.

Vulkanizmas yra įprastas Meksikos kraštovaizdžiui. Parikutinas tėra tik jauniausias iš daugiau nei 1 400 tokio tipo ugnikalnių, kurie yra Meksikos ugnikalnių juostoje. Ugnikalnis unikalus tuo, kad jo susiformavimas buvo stebimas nuo pat pirmųjų išsiveržimo ženklų.

Šaltiniai 
 Paricutin at Volcano World 
 Parícutin: The Volcano Born in a Mexican Cornfield, Edited by James F Luhr and Tom Simkin, Phoenix AZ: Geoscience Press, 1993. The definitive collection of reports and documentary illustrations of the eruption and its effects up to the date of publication.

Nuorodos 
 The eruption of Parícutin (1943–1952) 
 Pictures of Paricutin – 2006

Meksikos ugnikalniai
Valur Reykjavík

Reikjaviko „Valur“ – Islandijos futbolo klubas iš Reikjaviko.

Istorija 
Klubas įkurtas kaip KFUM komanda, bet tais pačiais metais pervadinta Valur (isl. „medžioklinis sakalas“). 

Klube iki 1940 metų žaistas tik futbolas, 1940 metais įkurti kitų sportų skyriai. 1970 metais įkurtas krepšinio skyrius.

Pastaruoju metu kelis kartus iškovojo šalies čempionų titulus. Iš viso čempionais yra tapę net 22 kartus.

Iškovota Islandijos futbolo taurė net 11 kartų, o taip pat ne kartą trofėjais tapo Lygos taurė bei Supertaurė.

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai

Namų apranga 
 Namuose žaidžia raudona balta apranga.

Išvykų apranga

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Žaidėjai (2021 m.)

Kitos komandos 

 Klubo rankinio vyrų komanda yra 22 kartus tapusi šalies čempione.
 Moterų futbolo komanda 6 kartus laimėjo šalies čempionatus bei iškovojo 10 šalies taurių.
 Vyrų krepšinio komanda du kartus tapo šalies čempionais ir 3 kartus iškovojo šalies taurę.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Valur
Víkingur Reykjavík

Reikjaviko „Víkingur“ – Islandijos futbolo klubas iš Reikjaviko.

Istorija 
„Vikingų“ klubas įkurtas 1908 m. Tapę šalies čempionais 1920 m. bei 1924 m. 

O vėliau ilgai teko laukti, kol pavyko pakartoti šiuos pasiekimus. Tai pavyko padaryti 1981, 1982 bei paskutinį kartą 1991 m.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Víkingur Reykjavik
ÍB Vestmannaeyja

Vestmanaejaro ÍBV – Islandijos futbolo klubas, įsikūręs Vestmanaejare.

Istorija 
Klubas įkurtas 1903 m. Vyrų futbolo komanda tris kartus tapo šalies čempionais (1979, 1997, 1998 m.)

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Globalsportsarchive

IBV
UMF Grindavík

Grindaviko UMF – Islandijos futbolo klubas iš Grindaviko.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1932 m. aukštais pasiekimais negali pasigirti. Vieną kartą žaidė Islandijos futbolo taurės finale, bet nepavyko iškovoti trofėjaus.

Buvo iškritę į antros pakopos pirmenybes.

2017 m. vėl žaidė elito divizione. Grįžo į Úrvalsdeild ir iškovojo 5 vietą. Andri Rúnar Bjarnason tapo rezultatyviausiu lygos žaidėju ir buvo pripažintas geriausiu sezono žaidėju.

Spalvinė gama 
Mėlyna ir geltona spalvos.

Logotipo kaita

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Grindavik
Breiðablik UBK

Koupavoguro „Breiðablik“ – Islandijos sporto klubas iš Koupavoguro.

Istorija 
Klubas įkurtas 1950 m. Turi krepšinio komandas (vyrų ir moterų), bei futbolo komandas (vyrų, bei moterų).

Vyrų futbolo komanda 

Dukart tapo šalies čempionais ir vieną kartą iškovojo šalies futbolo taurę.

Moterų futbolo komanda 

Klubo moterų futbolo komanda žaidžia aukščiausioje šalies lygoje. 17 kartų tapo šalies čempionėmis, 12 kartų iškovojo šalies taurę.

 Úrvalsdeild kvenna (Elito divizionas)
 Čempionės (17): 1977, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1990, 1991, 1992, 1994, 1995, 1996, 2000, 2001, 2005, 2015, 2018

 Bikarkeppni KSÍ (FA-Cup)
 Nugalėtojos (12): 1981, 1982, 1983, 1994, 1996, 1997, 1998, 2000, 2005, 2006, 2016, 2018

Klubo simbolika

Spalvinė gama 
Žalia ir balta spalvos.

Pasiekimai 

 II lygos čempionas (1970, 1975, 1979, 1993 m.)

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Taip pat skaitykite 
 Breiðablik (moterų futbolo ekipa);

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Breidablik
ÍA Akranes

Akraneso ÍA – Islandijos futbolo klubas iš Akraneso.

Istorija 
Klubas įkurtas 1945 m. Daugkartinis šalies čempionas ir taurės laimėtojas, tačiau šie pasiekimai iškovoti ankstesniais metais.

2018 m. praleido antros pakopos pirmenybėse, kurias laimėjo ir sugrįžo į elito divizioną.

Spalvinė gama 
Juoda ir geltona.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Lietuviai 
  Arsenij Buinickij, puolėjas, 2015 m.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Islandijos futbolo klubai
HK Kópavogur

Koupavoguro HK – Islandijos futbolo klubas iš Koupavoguro.

History
Oficialiai klubas įkurtas 1970 m sausio 26 d. iš pradžių užsiimta rankiniu, o nuo 1992 m. suburta futbolo komanda.

2007 m. pirmą kartą žaidė Úrvalsdeild pirmenybėse, elito divizione. Tą sezoną lygoje buo 10 komandų, HK liko devintoje vietoje ir išvengė kritimo į žemesnį lygmenį.

2008 m. elito divizione buvo 12 komandų, o HK liko 11 vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

2018 m. antros pakopos pirmenybėse buvo užima antroji vieta, kuri komandai leis grįžti į 2019 m. elito lygą.

Spalvinė gama 
Raudona ir balta spalvos.

Apranga 
Ekipa žaidžia raudona balta apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

HK
FH Hafnarfjörður

Habnarfjorduro FH – Islandijos futbolo klubas iš Habnarfjordure.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1929 m., kaip buvo įkurtas FH.

1935 m. tapo ÍBH ''(prijungus KF Haukar klubą).

1961 m. vėl tapo FH (atšaukus sujungimą).

Per klubo gyvavimo istoriją aštuonis kartus tapo šalies čempionais.

Spalvinė gama 
Juoda ir balta spalvos.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Lietuviai 
 Valdas Trakys, puolėjas, 2002 m.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

FH
Fram Reykjavík

Reikjaviko „Fram“ – Islandijos futbolo klubas iš Reikjaviko.

Istorija

Įkurtas 1908 m. kaip „Kári“, tačiau tais pačiais metais pervadintas „Fram“.

Daugkartiniai šalies čempionais ir taurės savininkai, tačiau šie laimėjimai buvo iškovoti ankstesniais metais.

Spalvinė gama 
Mėlyna ir balta.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Fram
Radviliškiai

Radviliškiais vadinami du kaimai:

 Kauno rajone;
 Panevėžio rajone.

Manoma, kad abiejų kaimų vardai kilę nuo vyriško asmenvardžio Radvila (arba Radvilas).
Keflavík ÍF

Keblaviko ÍF – Islandijos futbolo klubas iš Keblaviko.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1929 m. kai buvo įkurtas UMFK Keflavík.

Keflavík nuo 1956 m. dalyvauja šalies futbolo pirmenybėse. 

Žaidžia arba antros, arba pirmos pakopos pirmenybėse. Patenka į elitą, bet jame neįsitvirtina ir vėl krenta į antrą pakopą.

Spalvinė gama 
Juoda ir balta.

Logotipo kaita

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Keflavik
Kieliugala

Kieliugala – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Šilų miestelio.

Etimologija 

Kaimo vardas susidaręs iš žodžių junginio kielių galas (t. y. vieta, kur būta daug kielių), panašiai kaip ir Žąsūgalas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Poasas

Poasas () – aktyvus ugnikalnis centrinėje Kosta Rikos dalyje, Centrinėje Kordiljeroje, Alachuelos provincijoje, 26 km į šiaurės rytus nuo San Chosė. Aukštis 2708 m. Ugnikalnio krateryje aptikti du sieros ežerai. Pasižymi dideliu aktyvumu – nuo 1828 m. Poas ugnikalnis buvo išsiveržęs 39 kartus. Ugnikalnis yra Poaso vulkano nacionaliniame parke.

Šį stratovulkaną sudaro keletas kalderų ir trys krateriai, kurių du yra išeina į ežerus. Pagrindinio kraterio diametras yra 2 km. Krateryje esantis ežeras yra žalios spalvos, nes jame yra daug rūgščių (pH < 1), sieros, temperatūra siekia virš 85 °C. Antras krateris, vadinamas Botos, išeina į šaltą ežerą (Laguna Botos), kuris susisiekia su Rio Angel upe.

Nuorodos 
 Ugnikalnių duomenų bazė

Kosta Rikos ugnikalniai
Dainius Želvys

Dainius Želvys (g. 1963 m. rugpjūčio 5 d. Palangoje) – Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1986 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, miškų inžinierius.

1997–2000 m. Palangos miesto savivaldybės mero pavaduotojas. 2000 m. valstybės įmonės Kretingos miškų urėdija Palangos girininkas. 2004 m. Palangos botanikos parko vyriausiasis specialistas miškininkas, nuo 2008 m. Seimo nario padėjėjas-sekretorius.

Nuo 1994 m. Tėvynės sąjungos Palangos skyriaus narys, politinio komiteto pirmininkas, 2003 m. Palangos skyriaus pirmininkas.

1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Palangos savivaldybės tarybos narys.  2003–2007 m. Statybos ir miesto ūkio komiteto pirmininkas, 2007–2011 m. Kontrolės komiteto pirmininkas.

Lietuvos krantotvarkos asociacijos narys. Lietuvos žmogaus teisių gynimo asociacijos narys. Sutuoktinė Lilija, duktė Aistė.

Šaltiniai 

Lietuvos miškininkai
Lietuvos miškų inžinieriai
Lietuvos girininkai
Palangos politikai
Šarūnas Vaitkus

Šarūnas Vaitkus (g. 1975 m. lapkričio 17 d. Palangoje) – Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinis veikėjas, miesto meras nuo 2011 m.

Biografija 
1993 m. baigta Palangos Vlado Jurgučio vidurinė mokykla.

2004 m. Klaipėdos universitete baigė rekreacijos ir turizmo vadybą, magistras.

Nuo 2002 metų Tėvynės sąjungos narys, nuo 2006 m. Tėvynės sąjungos Palangos skyriaus pirmininkas.

2003 m. Palangos savivaldybės mero patarėjas, 2005–2006 m. Palangos savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2008 m. Seimo nario Vaidoto Bacevičiaus padėjėjas-sekretorius, nuo 2011 m. Palangos savivaldybės meras.

2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Palangos savivaldybės tarybos narys. 

Nuo 2015 m. jis vadovauja Lietuvos kurortų asociacijai (LKA). 

Žmona Vilma (1975 m.), vaikai — dukros Gabija (2004 m.) ir Ieva (2015 m.), sūnus Domantas (2008 m.).
Tėvas Bronius (1953 m., mirė 2015 m.), motina Elite (Elene)(1953 m.), jaunesnysis brolis Bronius (1993 m.), sesuo Neringa.

Šaltiniai 

Palangos merai
Mindaugas Skritulskas

Mindaugas Skritulskas (g. 1975 m. vasario 1 d. Palangoje) – Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Gimė 1975 m. vasario 1 d. Palangoje politinio kalinio - rezistencijos dalyvio, gydytojo Eduardo Vytauto Skritulsko (1932 - 2015) ir ekonomistės Vidos Stanislavos Skritulskienės (1944 - 2010) šeimoje. 1997 m. Klaipėdos universitete baigė istorijos bakalauro, 2002 metais Mykolo Romerio universitete -  teisės magistro studijas.

2000–2003 m. Palangos savivaldybės mero patarėjas teisės ir valdymo klausimais, Palangos miesto valdybos narys, 2003–2006 m. Palangos savivaldybės mero pavaduotojas, Lietuvos Respublikos atstovas Europos Sąjungos Regionų komitete.

2000–2020 m. Palangos savivaldybės tarybos narys.  2007–2020 m. Ekonomikos ir finansų komiteto pirmininkas.

2006 - 2011 m.; 2018 - 2020 m. verslo įmonių vadovas.  

2011 - 2018 m. Klaipėdos teritorinės darbo biržos direktorius.

Nuo 1997 m. Tėvynės sąjungos Palangos skyriaus narys, skyriaus pirmininko pirmasis pavaduotojas.

2020 m. išrinktas vienmandatėje "Mėguvos" apygardoje į Lietuvos Respublikos Seimą;  Ekonomikos komiteto narys, Lietuvos pajūrio bičiulių Seimo narių grupės pirmininkas. 

Sutuoktinė Ramunė, sūnūs Vakaris, g. 2007 m.; Gediminas, g. 2008 m.; Tautvydas, g. 2011 m.

Šaltiniai 

Lietuvos teisininkai
Seimo nariai
Genoveita Krasauskienė

Genoveita Krasauskienė (g. 1952 m. vasario 13 d. Kaukolikuose, Skuodo rajonas) – Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija 
1970 m. baigė Skuodo vidurinę mokyklą, 1976 m. Vilniaus universitetą, anglų kalbos dėstytoja. 1976–1978 m. Mosėdžio vidurinės mokyklos, 1979–1981 m. Skuodo 2-osios vidurinės mokyklos, 1983–1984 m. Palangos 2-osios vidurinės mokyklos anglų kalbos mokytoja, 1984–1989 m. šios mokyklos direktoriaus pavaduotoja, 1990–2004 m. direktorė. 2004 m. Kauno technologijos universitete baigė viešąjį administravimą.

2002–2007 m., 2007 m. ir 2011–2015 m. Palangos miesto savivaldybės tarybos narė. 2004–2006 m. Palangos miesto mero patarėja, Palangos miesto savivaldybės Švietimo tarybos pirmininkė, vadovavo Švietimo, kultūros ir sporto komitetui. 2004 m. išrinkta Palangos miesto metų moterimi.

Nuo 2007 m. anglų kalbos dėstytoja Klaipėdos verslo ir technologijų kolegijoje bei VšĮ „Kauno paslaugų verslo darbuotojų profesinio rengimo centras“.

Nuo 1999 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) partijos narė, Palangos skyriaus pirmininkė. Nuo 2019 m. Visuomeninis rinkimų komitetas „Stipri Lietuva vieningoje Europoje“ narė. Nuo 2013 m. sausio 22 d. LR švietimo ir mokslo viceministrė. 2015 m. kandidatavo Palangos miesto mero rinkimuose. 

Sutuoktinis Edmundas Krasauskas, vaikai Inesa ir Edvinas.

Šaltiniai 

Lietuvos švietimo ir mokslo viceministrai
Lietuvos mokyklų direktoriai
Palangos politikai
Rimantas Antanas Mikalkėnas

Rimantas Antanas Mikalkėnas (g. 1948 m. gegužės 12 d. Radviliškyje) – Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1971 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius. 1980 m. Komunalinio ūkio įmonės direktorius, AB Šiaulių bankas Palangos filialo direktorius.

Nuo 2006 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis Palangos skyriaus narys.

1990–1995 m. Palangos miesto tarybos deputatas, nuo 2007 m. Palangos savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Laimutė Marija, vaikai Audronė, Marijus.

Palangos politikai
Lietuvos komunalininkai
Kronokų Sopka

Kronokų Sopka () – veikiantis ugnikalnis (stratovulkanas) Rusijoje, rytinėje Kamčiatkos pakrantėje. Aukštis 3482 m. Kūgis taisyklingas, krateris užpildytas ekstruzyviniu kamščiu, veikia fumarolės. Ugnikalnis sudarytas iš bazaltinio ir andezitinio šlako, lavos. Išsiveržia retai (paskutinį kartą 1923 m.). Žemutiniai Kronokų Sopkos šlaitai padengti kedrų ir Ermano beržų sąžalynais. Aukščiau – ledynai. Kalno papėdėje telkšo Kronokų ežeras, driekiasi Geizerių slėnis. Įeina į Kronokų draustinį.

Šaltiniai 

Rusijos ugnikalniai
Arūnas Vaidogas

Arūnas Vaidogas (g. 1965 m. spalio 29 d. Eitulionyse, Trakų rajonas) – Lietuvos ir Prienų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

2005 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, mokslinis agronomas.

2000 m. Prienų rajono savivaldybės administracijos Jiezno seniūnijos seniūnas, 2007-2009 m. Prienų rajono savivaldybės administracijos direktorius, nuo 2009 m. UAB „Stamena“ komercijos direktorius.

Naujosios sąjungos Prienų rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininkas.

2000 m., 2003 m., 2007 m., dėl užimamų pareigų buvo atsisakęs mandato bei 2009-2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Prienų rajono savivaldybės tarybos narys. 

Jiezno kraštiečių klubo „Jieznelė“ pirmininkas. Sutuoktinė Vilma Vaidogienė, vaikai Karolis, Mindaugas, Arūnas. .

Šaltiniai 

Prienų politikai
Lietuvos agronomai
Paprastoji jonažolė

Paprastoji jonažolė (Hypericum perforatum) - daugiametis žolinis augalas, priklausantis jonažolinių (Hypericaceae) šeimos jonažolių (Hypericum) genčiai.

Užauga iki metro aukščio. Stiebas stačias, viršutinėje dalyje šakotas; lapai priešiniai, ovalūs, lygiais kraštais; žiedai geltoni, susitelkę į šluoteles. Vaisius - dėžutė. Auga pievose, sausuose retuose miškuose, šlaituose, pagrioviuose. Mėgsta saulėtas sausas vietas. Žydi ir vaisius brandina visą vasarą.       

Jonažolė turi daug biologiškai aktyvių medžiagų: vitaminų C, E, P, karotino, dažinių rauginių medžiagų, mikroelementų.

Alternatyvioji medicina 
Pastaba: Oficialioji medicina ne visada pritaria alternatyviems gydymo būdams. Netinkamai vartojami preparatai  ne tik negydo, bet gali ir pakenkti Jūsų sveikatai.Prieš naudodami, pasitarkite su gydytoju!

Vaistinė žaliava - stiebų viršūnėlės su žiedais ir lapeliais, kurie pjaunami žydėjimo metu. Žmonės jonažolę vadina „vaistu nuo 99 ligų“. Negalima vartoti būnant saulėje, nes gali atsirasti alerginiai odos pažeidimai.

Dažniausiai vartojama dezinfekcijai kaip priešuždegiminė, surišančioji, reguliuojanti medžiagų apykaitą priemonė. Vartojama esant inkstų uždegimams, akmenligei, virškinamojo trakto veiklai reguliuoti, kvėpavimo takų ligoms gydyti. Mažina kraujagyslių pralaidumą.

Išoriškai vartojama žaizdas gydanti, regeneraciją skatinanti priemonė. Nuoviru plaunamos pūlingos žaizdos, flegmonos, abscesai. Sergant stomatitu, skalaujama burnos ertmė.

Jonažolė šiek tiek mažina depresiją, baimę. Vartojama nerviniams ir su didele baime susijusiems kvėpavimo sutrikimams gydyti. Vienai antpilo porcijai reikia 1-2 arbatinių šaukštelių žolės. Gerti 2-3 kartus per dieną kelias savaites.

Šaltiniai 

Jonažoliniai
Vaistiniai augalai
Valsčius (Latvija)

Valsčiai Latvijoje () – patys mažiausi Latvijos administraciniai–teritoriniai vienetai, maždaug atitinkantys Lietuvos seniūnijas, tačiau turintys savivaldos teises ir NUTS–LAU kodo indeksą.

Istorija 
Latviškas valsčiaus pavadinimas pagasts kilęs iš Senovės Rusios ( – užvažiuojamasis kiemas, dab. viešbutis) duoklės, renkamos kunigaikščiui apvažiuojant savo valdinius, vietos pavadinimo. Valsčius kaip nuolatinius administracinius-teritorinius vienetus Naugardo žemėje apie 950 m. įtvirtino kunigaikštienė Olga. 

Latviją valdant Rusijos imperijai, 1817 m. valsčiais pavadintos Kuršo savivaldybės, iki 1866 m. turėjusios ribotą teisę rengti bajorų susirinkimus. 1918 m. pabaigoje valsčiais pavadintos savarankiškai besiformuojančios savivaldybės.

Iki 1937 m. Latvijoje buvo 519 valsčių. 1990 m. valsčiais vėl pavadintos TSRS okupacijos metais įvestos apylinkės. 1996 m. buvo 492, 1998 m. – 486 valsčiai. Valsčiaus teritorijoje paprastai yra vienas miestelis ar gyvenvietė, neturinti miestelio teisių, ir keli ar keliolika kaimų. Iki 2009 m., kai buvo panaikinti rajonai, valsčius Latvijoje buvo antro lygio savivaldybė, pavaldi rajonui.

Įgaliojimai 
Valsčiaus Latvijoje valdžia – valsčiaus taryba, susidedanti iš 5–13 deputatų, kurie sudaro 3–5 komitetus. Valsčiaus administracijai vadovauja valsčiaus tarybos pirmininkas (vadovas) ir jam bei tarybai pavaldus vykdomasis direktorius.

Valsčius įgaliotas rūpintis visais socialiniais, kultūros ir sporto organizavimo, vietinės infrastruktūros ir valsčiaus turto priežiūros klausimais. Valsčiai Latvijoje turi savo biudžetą, kurį sudaro tiesioginiai mokesčiai, pajamos už paslaugas ir valstybės biudžeto dotacijos.

2001 m. prasidėjus administracinei reformai, ne mažiau kaip du valsčiai ar kaimų apylinkės () gali savanoriškai susijungti į stambesnį administracinį-teritorinį vienetą – savivaldybę. 2010 m. Latvijoje buvo 494 valsčiai. Plečiant administracinę reformą, savivaldybėje turi likti viena teritorinė administracija, tačiau reforma atliekama demokratiškai, vietos gyventojų iniciatyva.

Pareigos, institucijos 
 Valsčiaus vadovas (pagasta vadītājs)
 Valsčiaus valdyba (pagasta pārvalde)
 Valsčiaus susirinkimas (pagasta sapulce)
Istorinės institucijos, pareigos:
 Valsčiaus viršaitis (pagasta vecākais): XIX a. – 1940 m. ir 1991–1994 m. aukščiausia valsčiaus pareigybė, vadovas. Atskirais laikotarpiais viršaičiai būdavo arba renkami, arba paskiriami;
 Valsčiaus vadovybė arba valsčiaus valdyba (pagasta valde): valsčių egzistavimo periodais iki 2009-ųjų administracinės reformos valsčiuose buvo vietinė valdžios vykdomoji institucija;
 Valsčiaus raštininkas (pagasta skrīveris):  – pasenęs raštininko pavadinimas;
 Valsčiaus sueiga (pagasta sapulce): iki 1922 m. buvo valsčiaus gyventojų arba turinčių teisę jiems atstovauti susirinkimas, skirtingais laikotarpiais galimybė dalyvauti sueigoje priklausė nuo turtinės padėties. Šiuo metu  vadinami paprasti gyventojų susirinkimai valsčiaus reikalams aptarti ir spręsti.

Šaltiniai 

Latvijos administraciniai vienetai
Administracinis suskirstymas
Stonkus

Stonkus − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Stonkienė arba Stonkuvienė (ištekėjusi moteris) ir Stonkutė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

Aleksandras Stonkus (g. 1953) – politikas;
Aloyzas Stonkus (g. 1931) – politikas;
Apolinaras Stonkus (g. 1960) – pedagogas, politikas;
Ramūnas Stonkus (g. 1970) – futbolininkas;
Stanislovas Stonkus (g. 1931) – krepšininkas, treneris;
Vidmandas Stonkus (g. 1957) – politikas;
Valdas Stonkus – verslininkas.
FK Dečić Tuzi

Tuzų „Dečić“ – Juodkalnijos futbolo klubas iš Tuzų. Atstovauja albanų ir muslimanų mažumai.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1926 m. Titulais negali pasigirti: aukščiausi pasiekimai 2021 m. iškovota 3 vieta ir patekimas į taurės finalą.

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai
 Namuose žaidžia mėlyna–balta apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}
Šaltiniai:

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Facebook paskyra
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 SOFASCORE
 Transfermarkt
 foot.dk archyvas 
 Globalsportsarchive

Juodkalnijos futbolo klubai
FK Mogren Budva

Budvos „Mogren“ – Juodkalnijos futbolo klubas iš Budvos.

Istorija 
Klubo ištakos siekė 1920 m., kai buvo įkurtas FK Budva.

1991–2016 m. 
1991 m. pervadintas ir tapo FK Morgen.

Atkūrus Juodkalnijos nepriklausomybę, klubas nuo 2006 m. žaidė šalies elito divizione (Pirmoje lygoje). 

2015/16 m. turėjo žaisti Antroje lygoje, bet iš šių pirmenybių pasitraukė ir buvo paskelbta apie klubo likvidavimą.

Pasiekimai

Sezonai 

|}
Šaltiniai:

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 foot.dk archyvas 
 SOFASCORE
 Globalsportsarchive

Juodkalnijos futbolo klubai
FK Berane

Beranės FK – Juodkalnijos futbolo klubas iš Beranės.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1920 m.

Pasiekimai

Sezonai 

|}
Šaltiniai:

Išnašos

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 SOFASCORE
 Transfermarkt
 foot.dk archyvas 

Juodkalnijos futbolo klubai