joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aidas Vaišnora

Aidas Vaišnora (g. 1967 m. rugpjūčio 17 d. Kazlų Rūdoje) – Lietuvos ir Kazlų Rūdos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1974–1985 m. mokėsi Kazlų Rūdos vidurinėje mokykloje. 1992 m. baigė Kauno technologijos universiteto Mašinų gamybos fakultetą ir įgijo inžinieriaus mechaniko kvalifikaciją. 2001–2003 m. Kauno technologijos universiteto Socialinių mokslų fakultete įgijo viešojo administravimo magistro kvalifikacijos laipsnį.
 
1992–1993 m. AB „Eglė“ santechnikos ir ventiliacijos inžinierius, 1993–1994 m. katilinės viršininkas. 1994–2000 m. specialiosios UAB „Alytaus šilumos tinklai“ meistras. 2000–2003 m. ir 2003–2005 m. Kazlų Rūdos savivaldybės mero pavaduotojas, 2000–2007 m. Marijampolės regiono plėtros tarybos narys, Euroregiono „Šešupė“ tarybos narys. 2003–2004 m. Lietuvos delegacijos Europos Sąjungos Regionų komitete tikrasis narys stebėtojo teisėmis. 2005–2007 m. ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės meras. 2007 m. UAB Swedspan „Girių bizonas“ Techninės tarnybos vadovas.

1998–2003 m. Lietuvos centro sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, 2010 m. Naujosios sąjungos narys. 

2000–2003 m. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys. 

Sutuoktinė Daiva, vaikai Gabija, Milda. .

Šaltiniai 

Kazlų Rūdos merai
Kazlų Rūdos politikai
Guajaramerinas

Guajaramerinas (, ) – miestas šiaurės rytų Bolivijoje, Beni departamente, Mamorės kairiajame krante, 1115 km nuo Trinidado, priešais Brazilijos miestą Guajara Miriną. 36 tūkst. gyventojų (2005 m.). Svarbus prekybos centras ir uostas. Kaučiuko, medienos pramonė.

Lietuviai 

1940 m. gegužės 26 d. Guajaramerine mirė garsus lietuvių keliautojas Matas Šalčius. 2005 m. liepą – rugpjūtį Gintauto Babravičiaus vadovaujama ekspedicija Guajaramerime rado keliautojo apytikslę palaidojimo vietą ir ją įamžino bareljefu. Mieste taip pat gyveno lietuvių misionierius Aleksandras Ferdinandas Bendoraitis.

Bolivijos miestai
Jurgis Staševičius

Jurgis Staševičius(g. 1958 m. spalio 27 d. Šaukėnuose, Kelmės rajonas) – Lietuvos, Kelmės rajono savivaldybės ir Telšių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1976 m. baigė Šaukėnų vidurinę mokyklą, 1979 m. – Panevėžio hidromelioracijos technikumą. 1987 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Mechanizacijos fakulteto neakivaizdinį skyrių, įgydamas inžinieriaus mechaniko specialybę.

1979–1991 m. Kelmės Melioracijos statybos montavimo valdybos technikas, darbininkas, brigadininkas ir vyr. mechanikas. 1991–1995 m. valstybinės agroserviso įmonės „Kelmės agrochemija“ vyriausias inžinierius. 2000 m. UAB „Aledabas“, komercijos direktorius. 2000 m. ir 2008–2010 m. Telšių apskrities viršininko pavaduotojas, 2002 m. UAB „Vėtrūna“ komercijos direktorius. Nuo 2010 m. UAB „Ežerūna“ darbų vadovas.

1995–2003 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys. 1995–1997 m. Kelmės rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 1997–2000 m. Kelmės rajono savivaldybės meras. 2011 m. kovo-rugsėjo mėn. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys. 

1993 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2010 m. Krikščionių partijos narys.

Žmona Judita Staševičienė, Telšių rajono apylinkės teismo teisėja, sūnūs Tomas, Adomas.

|-

Šaltiniai 

Kelmės politikai
Kelmės merai
Lietuvos inžinieriai
Lietuvos melioratoriai
Telšių politikai
Virginija Baltraitienė

Virginija Baltraitienė (g. 1958 m. kovo 4 d. Želvaičių kaime, Telšių raj.) – Lietuvos ir Kėdainių rajono politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija 
1976 m. baigė Baisogalos vidurinę mokyklą. 1981 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, ekonomistė – organizatorė.

1981–1984 m. Radviliškio rajono Šušvės kolūkio darbo užmokesčio ekonomistė. 1984–1986 m. – Kėdainių rajono agropramoninio komplekso Statybos skyriaus ekonomistė, 1986–1990 m. – Kėdainių rajono vykdomojo komiteto plano komisijos ekonomistė, 1990–1994 m. – Kėdainių rajono valdybos Ekonomikos skyriaus vedėja-valdytojo pavaduotoja ekonomikai. 1994–1997 m. – AB „Ūkio bankas“ Kėdainių filialo buhalterė tarptautiniams atsiskaitymams, vyr. finansininko pavaduotoja. 1997–1999 m. – Kėdainių rajono savivaldybės administracijos Ekonomikos ir biudžeto skyriaus vedėja. 1999–2004 m. Kėdainių rajono savivaldybės administracijos direktorė.

2005 m. Kėdainių rajono savivaldybės merė. 2005–2008 m. ir 2012–2016 m. Seimo narė, 2006 m. Darbo partijos frakcijos seniūno pirmoji pavaduotoja, nuo 2007 m. frakcijos seniūnė. 2008-2012 m. Seimo narė, Seimo pirmininko pavaduotoja.

2000 m., 2005 m., 2007 m. ir nuo 2019 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narė.
 
2014–2016 m. Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministrė. 

Nuo 2017 m. Nacionalinio maisto ir veterinarijos rizikos vertinimo instituto bendrųjų reikalų skyriaus vedėja.

2003–2017 m. Darbo partijos narė.

Šeima 

Brolis Eugenijus Gentvilas. Vyras Regimantas Baltraitis – UAB „Kėdainių autoservisas“ direktorius. Turi du vaikus – Indrę ir Mantą.

Nuorodos 
 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai

Išnašos 

|-

Kėdainių merai
Seimo nariai
Lietuvos žemės ūkio ministrai
Petras Baguška

Petras Baguška (g. 1941 m. liepos 24 d. Puškoniuose, Pasvalio rajonas) – sovietinis partinis, politinis bei visuomenės veikėjas, buvęs LR teisingumo ministras.

Biografija 
1947–1958 m. mokėsi Pasvalio vidurinėje mokykloje. 1958–1961 m. Pasvalio rajono kooperatyvų sąjungos paruošų kontoros darbininkas. 1961–1964 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1964–1966 m. Pasvalio miesto namų valdybos valdytojas. 1966–1972 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete ir įgijo teisininko specialybę.

1966–1971 m. Pasvalio miesto tarybos Vykdomojo komiteto pirmininkas, 1971–1973 m. LKP Pasvalio rajono komiteto skyriaus vedėjas. 1974–1976 m. mokėsi Leningrado aukštojoje partinėje mokykloje. 1976–1982 m. Šilalės rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas.  1981–1985 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Žemės ūkio ekonomikos ir organizacijos fakultete įgijo ekonomisto organizatoriaus specialybę. 1982–1987 m. Kupiškio rajono Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1987–1990 m. Kėdainių rajono Vykdomojo komiteto pirmininkas.

1990–1995 m. Kėdainių rajono tarybos narys, 1990–1994 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos pirmininkas. 1994–2002 m. Lietuvos žemės ūkio banko Kėdainių skyriaus valdytojas. 2003–2004 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos sekretorius. 2004–2008 m. LR Seimo narys, Antikorupcijos komisijos pirmininkas.  Nuo 2006 m. liepos 18 d. iki 2008 m. gruodžio 9 d. – Algirdo Brazausko ir Gedimino Kirkilo vyriausybėse – LR teisingumo ministras.

Nuo 1965 m. SSKP narys. 2003–2005 m. Darbo partijos narys, 2006–2008 m. Pilietinės demokratijos partijos narys.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Petras Baguška ir „Katalikų Bažnyčios Kronika“, 2008-01-24

|-

Lietuvos teisingumo ministrai
Kėdainių politikai
Kėdainių merai
Velso lyga

Velso lyga – aukščiausia Velso futbolo sistemos pakopa. Nors tai yra aukščiausia Velso futbolo klubų lygą, šeši stipriausi Velso klubai lygoje nežaidžia – Cardiff City, Swansea City, Wrexham FC, Newport County, Merthyr Tydfil FC ir Colwyn Bay FC dalyvauja Anglijos futbolo sistemos įvairiose pakopose.

Lyga sukurta 1992 metais, UEFA reikalaujant atskirti šalių futbolo sistemas – iki tol daugelis Velso klubų žaidė Anglijoje, o Velse nebuvo nė vienų nacionalinių pirmenybių.

Lygoje žaidžiančios 12 komandų, kurios varžosi dėl trijų vietų Europiniuose klubų turnyruose – lygos laimėtojai patenka į UEFA Čempionų lygos atrankinį etapą, antros vietos laimėtojai dalyvauja UEFA taurės varžybose, o trečiosios – UEFA Intertoto taurės varžybose.

Komandos 
<...>

Prizininkai

Taip pat skaitykite

Nuorodos 
 Lygos svetainė
 RSSSF duomenų bazė
 Foot.dk archyvas
 Soccerway
 The-sports.org

Velso futbolo varžybos
UEFA šalių pirmenybės
Eugenijus Gentvilas

Eugenijus Gentvilas (g. 1960 m. kovo 14 d. Želvaičiuose, Telšių raj.) – Lietuvos valstybės ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1978 m. baigė Radviliškio rajono Baisogalos vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą, specialybė – geografija. 1993 m. apgynė mokslų daktaro disertaciją tema „Lietuvos glacigeninio reljefo epigenezės pagrindiniai bruožai“.

1983–1990 m. dirbo mokslinį darbą Mokslų akademijoje, 1993–1996 m. Klaipėdos universitete.

1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos–Atkuriamojo Seimo narys, Nepriklausomybės Akto signataras. 1991–1992 m. Seimo seniūnas. 1997–2001 m. Klaipėdos miesto savivaldybės meras. 2001 m. kovo mėn. – liepos mėn. Lietuvos Respublikos ūkio ministras, 2001 m. birželio – liepos mėn. – laikinasis Lietuvos Respublikos Ministras Pirmininkas. 2004–2009 m. Europos Parlamento narys, Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcijos pirmininko pavaduotojas. 2009–2012 m. VĮ Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcijos generalinis direktorius. 

Nuo 2012 m. Seimo narys.

1995–2004 m., 2007 m. (mandato atsisakė) ir 2009–2012 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys. 

1993–2003 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, 1996–1999 m. ir 2001–2003 m. partijos pirmininkas. 2003–2004 m. Liberalų ir centro sąjungos pirmininko pirmasis pavaduotojas. 2006–2007 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Klaipėdos miesto skyriaus pirmininkas. 2012–2017 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio pirmininko pirmasis pavaduotojas. Nuo 2016 m. Seimo Liberalų frakcijos seniūnas. 2017–2019 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio pirmininkas.

Nuo 1995 m. Rotary klubo narys, nuo 2001 m. spalio mėn. – visuomeninės organizacijos „Liberalios reformos“ pirmininkas. Apdovanotas Prancūzijos, Norvegijos, Latvijos ordinais. Apie 20 mokslinių ir apie 500 publicistinių straipsnių autorius.

Žmona Aušra, sūnus Simonas, dukros Rūta ir Rasa. Sesuo Virginija Baltraitienė.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Seimas (2012–2016). Seimo nariai: Eugenijus Gentvilas

|-

Europos Parlamento nariai (Lietuva)
Seimo nariai
Lietuvos ūkio ministrai
Klaipėdos merai
Klaipėdos politikai
KU dėstytojai
Kovo 11 akto signatarai
Skiemonių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia

Skiemonių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Skiemonių miestelyje, prie kelio , Luknos (įteka į Nevėžos ežerą) kairiajame krante.

Istorija 

Pirmoji bažnyčia ar koplyčia pastatyta apie 1500 m. Skiemonys 1618 m. dovanoti Videniškių reguliariesiems atgailos kanauninkams. 1677–1832 m. veikė jų vienuolynas.

1677 m. pastatyta medinė bažnyčia. Jai sudegus, pamaldos laikytos laikinoje stoginėje. Skiemonių dvare 1714 m. savininkai Aloyzas Maleckis ir Vincas Maleckis pastatė medinę bažnyčią. Joje buvo 4 altoriai, 10 registrų vargonai. Prie bažnyčios stovėjo stulpinė varpinė su 3 varpais. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. 1782 m. bažnyčiai priklausė Jonydžių kaimas. 1812 m. bažnyčia sudegė, tais pačiais metais pastatyta laikina.

1832 m. uždarius vienuolyną, uždaryta ir bažnyčia. Jos turtas perduotas kitoms bažnyčioms. Be to, uždaryta bažnyčia apdegė. Gaisro apgadinti vargonai palikti. Vincas Maleckis 1835 m. prašė vyskupo kapų koplyčioje įrengti filinę bažnyčią. V. Maleckis 1838 m. kunigui skyrė namą, daržinę, įsipareigojo mokėti atlyginimą. 1840 m. kapų koplyčia, suremontuota ir išplėsta, tapo bažnyčia, paskirtas kunigas.

Kunigo K. Bernatavičiaus rūpesčiu 1884 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia, kunigo Nikodemo Petkaus iniciatyva 1903 m. – mūrinė varpinė. 1926 m. įsteigta parapija. 1930 m. įrengti nauji 10 registrų vargonai. 1962 m. liepos 13-14 d. anksčiau bažnyčiai priklausiusiame Janonių lauke aštuoniolikmetei merginai pasirodžiusi Dievo Motina. Atgimimo metais šioje vietoje pastatyta Janonių koplyčia. Nuo to laiko Skiemonis pradėjo lankyti maldininkai.

Architektūra 
Bažnyčia istoristinė, kryžminio plano (27 × 17 m), su portiku, vienabokštė. Vidus 3 navų, yra 3 altoriai. Atokiau nuo bažnyčios stovi mūrinė 3 tarpsnių varpinė (pastatyta 1903 m., 25 aukščio). Šventoriuje yra senos kapinės. Jo tvora akmenų mūro.

Galerija

Nuorodos 

 Parapijos tinklalapis 

Anykščių rajono bažnyčios
Skiemonys
Skirsnemunės Šv. Jurgio bažnyčia

Skirsnemunės Šv. Jurgio bažnyčia – katalikų bažnyčia Skirsnemunės kaime, Jurbarko rajone, 0,7 km į šiaurę nuo kelio .

Parapijoje atstatyta Pažėrų koplyčia.

Istorija 
Mikalojus Jonavičius Kęsgaila 1523 m. testamentu dalį turto paliko Skirsnemunės bažnyčiai. 1636 m. jai dovanotas Geišių kaimas, įsteigta parapija. 1791 m. pastatyta nauja bažnyčia. Po 1818 m. gaisro bažnyčia atstatyta. 1841 m. Skirsnemunėje gyveno 2 kunigai, parapijai priklausė 8 valakai ir 3 margai žemės.

Klebono Kazimiero Žekevičiaus (1840–1926; palaidotas šventoriuje) pastangomis architektas Ustinas Golinevičius 1892 m. suprojektavo mūrinę bažnyčią. Valdžia 1896 m. leido ją statyti. Sutikęs prižiūrėti statybą inžinierius Nikolajus Andrejevas 1898 m. perdarė projektą. Pagal jį iki 1903 m. bažnyčia pastatyta. Ją 1919 m. konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. Klebonas V. Semenavičius 1935 m. bažnyčią suremontavo.

Šventoriuje palaidotas kunigas Antanas Jakaitis (1907–1981).

Parapija garsėja Šv. Baltramiejaus atlaidais.

Architektūra 
Bažnyčia neogotikinė, lotyniško kryžiaus plano, dvibokštė, su zakristijomis ir apside. Išlikęs nebenaudojamas 1632 m. H. Bedekerio liedintas varpas.

Bažnyčioje sumontuoti garsaus vargonų meistro Martyno Masalskio vargonai, apie 1903-uosius sukurti meistro dirbtuvėje Panevėžyje. Šiais vargonais vargonavo kompozitorius Stasys Šimkus. Tai didžiausi istoriniai vargonai Jurbarko krašte.

Galerija

Nuorodos 

 Skirsnemunės Šv. Jurgio bažnyčios internetinė svetainė
 Skirsnemunės Šv. Jurgio parapija
 Bažnyčios vargonai

Jurbarko rajono bažnyčios
Skirsnemunė
Skriaudžių Šv. Lauryno bažnyčia

Skriaudžių Šv. Lauryno bažnyčia – bažnyčia, stovinti Skriaudžių kaime, 4,5 km į pietvakarius nuo Veiverių, prie kelio . Neobarokinė, turi neorenesanso bruožų.

Istorija 

Pilviškių seniūnas Mikalojus Chrapovickis 1759 m. pastatė koplyčią. Ji nuolatinio kunigo neturėjo. 1766 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. 1778 m. įkurta parapija. 1802 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Parapijai paskirti 3 valakai žemės. 1812 m. bažnyčia sudegė, pastatyta laikina.

1829–1834 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. 1889 m. norėta padidinti, valdžia neleido. Kunigas M. Juodišius su parapijiečiais bažnyčią 1895–1896 m. perstatė ir padidino (sąmatinė vertė 12 611 rb). Vargonininkas Pranas Puskunigis (1860–1946 m.) Skriaudžiuose 1906 m. įkūrė kanklininkų būrelį. Kurį laiką kunigu tarnavo Antanas Radušis.

1907 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius. Jis 1908 m. įsteigė biblioteką – skaityklą. Per Pirmąjį pasaulinį karą sudegė klebonija ir ūkiniai pastatai, apardyti bažnyčios skliautai. 1918 m. kunigo T. Žilinsko rūpesčiu bažnyčia suremontuota, uždengtas stogas. Ji remontuota ir po Antrojo pasaulinio karo. Klebonas Vincas Čėsna aštuntajame dešimtmetyje įdėjo naujas grindis.

Architektūra 

Bažnyčia neobarokinė, turi neorenesanso bruožų, kryžminio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, dengtų skliautais. Šventoriaus tvora su mūriniais stulpais (cokolis akmenų mūro). Jame stovi medinė koplyčia.

Galerija

Nuorodos 

 Skriaudžių Šv. Lauryno parapija 

Prienų rajono bažnyčios
Neobarokas Lietuvoje
Skudutiškio Švč. Trejybės bažnyčia

Skudutiškio Švč. Trejybės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Skudutiškio kaime, 4 km į vakarus nuo kelio . Parapijoje yra Skudutiškio koplyčia.

Istorija 

1724 m. pastatyta koplyčia vietoj buvusios senesnės. 1782 m. vizitacijų aktuose nurodyta supuvusi bažnyčia. Metrikų knygos rašytos nuo 1756 m. Kunigas Juozapas Poviliauskas su parapijiečiais 1859 m. ją perstatė ir padidino. 1882–1914 m. Skudutiškyje kunigo nebuvo (bažnyčia buvo Molėtų parapijos filija). 1915 m. paskirtas kunigas Julijonas Svirskis pastatė kleboniją, įsteigė lietuvių mokyklą, 1922 m. įkurta parapija.

1927 m. klebonas Stanislovas Čelkus su parapijiečiais 1939 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Jis 1946 m. suimtas ir nuteistas 10 m. kalėti. Į Lietuvą grįžo 1956 m.

Architektūra 
Bažnyčia lotyniško kryžiaus plano, su aukštu bokštu, turi sudėtingos kompozicijos fasadą. Joje yra Švč. Marijos Sopulingosios paveikslas, tikinčiųjų laikomas stebuklingu. Šventoriaus tvora akmenų mūro, prie jos šliejasi medinė varpinė ir kryžius.

Galerija 

Molėtų rajono bažnyčios
Skudutiškis
Slavikų Šv. Onos bažnyčia

Slavikų Šv. Onos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Slavikų miestelyje, Šešupės dešiniajame krante.

Istorija 

Jurbarko seniūnas kunigaikštis Mykolas Čartoriskis iki 1752 m. pastatė medinę bažnyčią, nors kai kur nurodoma, kad ji pastatyta 1754 m. Ji buvo Jurbarko parapijos filija. 1795 m. įkurta parapija. Pirmasis jos klebonas 1795–1827 m. buvo dominikonas Rapolas Aleknavičius (palaidotas šventoriuje). XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla.

Bernardino kunigo Lauryno Tautkevičiaus rūpesčiu 1835 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (konsekravo vyskupas Povilas Strašinskis) ir klebonija. 1858–1888 m. klebonavęs Pranciškus Andriukaitis padėjo knygnešiams platinti draudžiamą spaudą. 1906 m. įsikūręs „Žiburio“ draugijos skyrius 1907 m. įsteigė biblioteką – skaityklą.

1914 m. rugpjūčio 13 d. vokiečių kariai sušaudė Slavikų vikarą Andrių Pesį. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

Architektūra 

Bažnyčia stačiakampio plano, bebokštė, su 2 bokšteliais. Šventoriaus tvora medinių statinių ir mūrinių stulpų. Šventoriuje stovi medinė 3 aukštų varpinė.

Galerija

Nuorodos 

 Slavikų parapija (slavikai.lt)
 Slavikų parapija (vilkaviskiovyskupija.lt)

Slavikai
Šakių rajono bažnyčios
Smalininkų Šv. Juozapo bažnyčia

Smalininkų Šv. Juozapo bažnyčia – katalikų bažnyčia, stovinti Smalininkuose. Parapija  garsėja Porciunkulės atlaidais (rugpjūčio 2 d.).

Istorija 

Telšių vyskupijos pastangomis 1932 m. iš ūkininko S. Žilaičio nupirktas namas ir jame įrengta katalikų koplyčia. Tai buvęs mokyklos pastatas. 1934 m. kunigas Nikodems Petkus įsigytame pastate įrengė naują mūrinę filijinę bažnyčią. Jo iniciatyva 1935 m. buvo aptvertas šventorius, įrengti nauji bažnyčios laiptai, padarytas vidaus remontas: pakeltos pastato lubos, įtaisyta vieta choristams, taip pat buvo nupirktas ir pakabintas varpas, įsigyta daug kitokio bažnytinio inventoriaus. 1935 m. liepos 18 d. jis pašventino naująją Smalininkų Šv. Juozapo bažnyčią.

Architektūra 

Bažnyčia mūrinė, stačiakampio plano, su bokšteliu. Šventoriaus erdvė atsiveria iš rytų pusės nuo bažnyčios, jį juosia medinių statinių tvora. Kampe slūgso dviejų stambių girnų akmenys. Aikštelėje priešais vartus stovi aukštas medinis kryžius.

Šaltiniai 

Jurbarko rajono bažnyčios
Smalininkai
Smalvų Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia

Smalvų Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Smalvų kaime, kaimo viduryje, kelių sankryžos suformuotoje aikštėje, 13 km i pietryčius nuo Zarasų. Liaudies architektūros formų.

Istorija 
Breslaujos žemės teismo raštininkas Jonas Samsonas savo Smalvų pastatytai bažnyčiai 1598 m. paskyrė Jurgiškių sklypą, Bagdoniškės ir Pieviškės kaimus. 1600 m. įsteigtas reguliariųjų atgailos kanauninkų vienuolynas. Jiems atiduota ir bažnyčia. Smalvų dvare koplyčia atsirado apie 1600–1609 m.

Breslaujos žemės teisėjas Kazimieras Podbereskis 1674 m. koplyčios vietoje pastatė naują medinę bažnyčią. Ją konsekravo pavyskupis Mikalojus Slupskis. 1750 m. įkurta parapija, Podbereskiai įkurdino kanauninkus. 1766 m. bažnyčia perstatyta grafo Pliaterio ir parapijiečių pastangomis. 1804 m. minima parapinė mokykla. Prancūzijos kariuomenė 1812 m. apgriovė vienuolyną. 1832 m. jis uždarytas. Iki tol vienuolynui priklausė jurisdika Smalvose, Rotaniškės ir Jurgiškių kaimai. Grafas Pliateris Smalvų kapinėse 1855 m. pastatė Šv. Rozalijos koplyčią.

Pliateriai su parapijiečiais 1857 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Klebonas Teofilius Rudžius 1866 m. už į atlaidus atvykusių svečių priėmimą klebonijoje nubaustas 50 rb, už išvykimą į Gaidę – 25 rb, 1868 m. už šoninio altoriaus įrengimą be valdžios leidimo – 100 rb. 1869 m. ištremtas į Archangelsko guberniją. 1897 m. parapijos kapinės apmūrytos.

1902 m. žaibas trenkė į bažnyčios bokštą, jis apdegė. XX a. pradžioje Zaborskis bažnyčios interjerą papuošė spalvingu augaliniu ornamentu. 1920 m. administracinė linija Smalvų parapiją perskyrė. Rytinė dalis su Smalvomis liko Vilniaus vyskupijoje, vakarinė – Panevėžio. Lietuvos pusėje esančius parapijiečius aptarnavo Zarasų kunigai Pasmalvio dvaro koplyčioje.

1982 m. pristatytas dviejų aukštų atviras prieangis su dvišlaičiu stogu.

Architektūra 
Bažnyčios ilgis 25,2 m, plotis 17,6 m, aukštis apie 15 m. Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė, registruota Kultūros vertybių registre (unikalus kodas 1789). Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šventoriuje stovi 3 tarpsnių medinė varpinė.

Dailės paminklas – žalvarinis 1780 m. varpas, nulietas klebono P. Zviagino iniciatyva su dviem ornamentų juostomis ir Šv. Jurgio bareljefu. XX a. pradžioje bažnyčios interjeras dekoruotas spalvingu augaliniu ornamentu.

Zarasų rajono bažnyčios
Smilgių Šv. Jurgio bažnyčia

Smilgių Šv. Jurgio bažnyčia – bažnyčia, stovinti Smilgių miestelyje, prie Panevėžio-Pakruojo kelio.

Istorija 

Šeduvos seniūnijos inventoriuje 1645 m. minima Smilgių bažnyčia ir 2 valakai klebonijos žemės. 1655 m. bažnyčiai dovanotas Gikonių kaimas su 17 valakų ir Čelkių kaimas su 6 valakais žemės. 1677 m. bažnyčiai dar priklausė Matarakų kaimas. Kunigo Jurgio Jakševičiaus rūpesčiu 1690 m. bažnyčia perstatyta.

1761 m. ji buvo sena ir netinkama naudoti. Klebonas Antanas Vaitelis, remiamas grafo Jono Jurgio Flemingo, 1764 m. pastatė naują bažnyčią. Statybai buvo naudojami pušiniai rąstai, tąšyti kirviais. Sienos suręstos sujungiant rąstus per išpjovas. Joje 1768 m. buvo 6 altoriai. 1820 m. klebonija turėjo 33 valakus žemės. 1858 m. perstatytas fasadas ir bokštai.

1873 m. klebono prelato J. Rodavičiaus (Smilgiuose 1869–1885 m.) rūpesčiu suveržtos bažnyčios sienos, perdažytas vidus, pertvarkyti altoriai, perlydyti varpai. Lietuviškos spaudos draudimo laikais kunigas M. Opulskis platino knygas, maldaknyges. Kunigas Domininkas Tuskenis-Tuskevičius 1896 m. įkūrė slaptą bibliotekėlę. 1919 m. ji perduota pavasarininkų kuopai. Kunigas dekanas Petras Kuzmickas po 1983 m. suremontavo bažnyčią, įvedė šildymą.

Architektūra 
Pastatas yra medinis, su 2 zakristijomis ir viškomis. Bažnyčios interjeras įrengtas pagal baroko epochos stilių. Didysis altorius su medinėmis skulptūromis pasižymi rokoko formomis. Bažnyčia barokinė, kryžminio plano (28 × 18 m), halinė, su trisiene apside, dvibokštė. Vidus 3 navų. XIX a. pabaigoje buvo pastatyta originali bažnyčios varpinė. Spaudos draudimo metais Smilgių bažnyčia prisidėjo prie tautiškumo puoselėjimo. Varpinėje knygnešiai slėpdavo lietuviškąją spaudą.

Bažnyčioje yra Povilo Puzino (1907–1967) tapytų paveikslų.

Galerija

Nuorodos 

 Dekanato informacija
 Smilgių šv. Jurgio bažnyčia

Smilgiai
Panevėžio rajono bažnyčios
Spitrėnų Švč. Mergelės Marijos, Taikos Karalienės, bažnyčia

Spitrėnų Švč. Mergelės Marijos, Taikos Karalienės, bažnyčia – bažnyčia, stovinti Spitrėnų kaime, 11 km į rytus nuo Utenos, 4,5 km į pietryčius nuo Utenos-Zarasų kelio.

Bažnyčia ir jos aplinka sutvarkyta. Bažnyčioje įrengti vitražai (aut. Andrius Cvirka), šventorių puošia stogastulpis kunigų atminimui (aut. Romualdas Šimkūnas), paminklinis akmuo bažnyčios statytojams, dekoratyvinių augalų kolekcija. Bažnyčią administruoja Algis Neverauskas. Parapijoje veikia Radeikių koplyčia.

Istorija 

Utenos gyventojai, klebono Pranciškaus Turausko paraginti, dvaro savininkų Jono Balaišos ir Elenos Balaišienės remiami, 1917 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią (studento Pr. Gineičio projektas). 1919 m. į Spitrėnus paskirtas kunigas Petras Margevičius nupirko fisharmoniją, 1921 m. pastatė kleboniją, 1924 m. įrengė altorius (už Antano Jasūdžio pinigus). Vėliau įrengti 6 registrų vargonai, apmūrytas šventorius, bažnyčia apkalta lentomis. Noliškio dvaro savininkas 1927 m. bažnyčiai dovanojo 8 ha žemės. Nuo 1964 m. bažnyčioje klebonu dirbo Julijonas Kuprys, 1974 m. – Vytautas Tvarijonas.

Architektūra 
Bažnyčia pusiau kryžminio plano (20 × 11 m), vienabokštė. Turi 3 altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė, kryžius.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Parapijos puslapis 

Utenos rajono bažnyčios
Spitrėnai
Spraudžio Šv. apaštalo Pauliaus bažnyčia

Spraudžio Šv. apaštalo Pauliaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Spraudžio kaime, 2 km į šiaurės rytus nuo naujojo Žemaičių plento, netoli Letauso ir Paparsto santakos. Pasiekiama vykstant keliu , netoli Žadvainių pasukus 3km į vakarus.

Istorija 
1935 m. suprojektuota medinė bažnyčia. 1936 m., skirstantis kaimui į vienkiemius, kapinėse parinkta vieta bažnyčiai. Inžinierius Steponas Stulginskis 1937 m. suprojektavo mūrinę bažnyčią. 1938 m. rugsėjo 12 d. pašventinti jos pamatai. Rietavo klebono Juozapo Valaičio rūpesčiu bažnyčia 1939 m. lapkričio 12 d. pastatyta – joje buvo aukojamos pirmosios Mišios. Spraudžio bažnyčioje prieškario, karo ir pokario metais meldėsi visų aplinkinių kaimų gyventojai.

Popiežius Benediktas XVI 2009-uosius buvo paskelbęs Šv. Pauliaus metais. Visoje Telšių vyskupijoje Spraudžio bažnyčia – vienintelė pavadinta šio šventojo vardu. Ir būtent tais metais buvo minimas šios bažnyčios 70-metis. Prieš šį jubiliejų bažnytėlė buvo suremontuota. Tąkart pakeistas stogas, sutvarkytas beveik nugriuvęs bokštellis, nuo sienų nugramdyti pelėsiai ir jos perdažytos. Tuoj po remonto, atlaidų sekmadienį, pašventintas ir ką tik atnaujintas Šv. Mergelės Marijos horeljefas. Dauguma darbų atlikta už žemiečio verslininko Jono Šarkausko lėšas.

Šalia bažnyčios išlikusi nenaudojama buvusios klebonijos sodyba.

Bažnyčios išlaikymu rūpinasi kaimo gyventojai, Rietavo bažnyčia, aukotojai.

Architektūra 
Bažnyčia tinkuoto mūro, stačiakampio plano, su bokšteliu, prieangiu ir zakristijomis. Šventoriaus tvora medinių statinių.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Spraudžio bažnytėlės likimas – tuštėjančio kaimo rankose 
 Apie klebonavimą išskirtinio stiliaus bažnyčią turinčioje parapijoje

Rietavo savivaldybės bažnyčios
Stačiūnų Šv. Lauryno bažnyčia

Stačiūnų Šv. Lauryno bažnyčia – bažnyčia, stovinti Stačiūnų kaime, Obelės (Kamajos dešiniojo intako) kairiajame krante. Liaudies architektūros formų.

Parapijoje veikia Vismantų koplyčia.

Istorija 
Pirmoji koplyčia pastatyta 1668 m. Ji 1729 m. sugriuvo ir netrukus buvo atstatyta. Vėlesnė statyta 1765 m. Į Stačiūnus 1779 m. paskirtas kunigas; koplyčia tapo filija. Metrikų knygos rašytos nuo 1780 m. Bažnyčiai 1781 m. dovanotas vienas valakas žemės. 1811 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia.

Architektūra 
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu ir pusapvalia apside. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė. Stačiūnų kapinėse palaidotas kunigas, istorikas Petras Veblaitis.

Pakruojo rajono bažnyčios
Stačiūnai
Stakių Šv. Antano Paduviečio bažnyčia

Stakių Šv. Antano Paduviečio bažnyčia – bažnyčia, stovinti Stakių kaime, prie Veliuonos–Šimkaičių kelio. Turi klasicizmo architektūros bruožų. Regioninės reikšmės architektūros paminklas (unik. kodas ).

Istorija 
Pamituvyje (taip iki XX a. pradžios vadinti Stakiai) apie 1750 m. buvo pastatyta koplyčia. Ji 1806 m. buvo vieša, turėjo 2 altorius. Veliuonos klebonas 1815 m. prašė vyskupo leidimo pastatyti Pamituvyje bažnyčią, skirti kunigą.

1817 m. pastatyta klebonija, 1821 m. perstatyta koplyčia. Ji 1841 m. buvo Veliuonos parapijos filija. Bažnyčiai priklausė 1 valakas žemės. XIX a. (iki 1863 m.) veikė parapinė mokykla. Kunigas Motiejus Čiuzevičius dalyvavo 1863 m. sukilime. Už tai buvo ištremtas į Sibirą. 1872 m. grįžo į Kuršą. 1875 m. bažnyčią padidinta.

Stakių filialistas kunigas Feliksas Sereika (1844–1913 m.) pirkdavo draudžiamą lietuvišką spaudą ir ją dalydavo parapijiečiams. Jis pastatė kleboniją. Klebono A. Gečiaus vadovaujamas raseiniškis Bronikauskas 1909 m. atnaujino bažnyčios vidų.

1906 m. gegužę–1907 m. sausį bažnyčios kuratu buvo Vaižgantas. Jo rūpesčiu buvo gautas Žemaičių vyskupo leidimas sutuokti jaunavedžius Stakių bažnyčioje, užuot važiavus į Girkalnį, jis pradėjo vietos vaikams rengti lietuviškas tikybos pamokas. Ėmėsi iniciatyvos blaivinti vietinį jaunimą, nutraukė girtų muštynių tradicijas, ragino parapijiečius atsisakyti sveikatos gadinimo.

Klebonas Romualdas Macevičius (1931–1988 m.; Stakiuose 1956–1988 m., palaidotas šventoriuje) suremontavo bažnyčią, įvedė centrinį šildymą, pastatė kleboniją. Parapija garsėja Šv. Antano Paduviečio atlaidais.

Architektūra 

Bažnyčia turi klasicizmo architektūros bruožų, yra stačiakampio plano, su portiku, apside ir bokšteliu. Netoli bažnyčios stovi aukšta, masyvi medinė varpinė. Šventoriaus priekyje, pietvakariniame  kampe, pastatytas akmeninis lurdas su niša ir skulptūra.

Bažnyčioje sumontuoti meistro  A. Montvilo vargonai.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Stakių Šv. Antano Paduviečio parapija

Jurbarko rajono bažnyčios
Stakiai
Stakliškių Švč. Trejybės bažnyčia

Stakliškių Švč. Trejybės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Stakliškių kaimo centre, 1 km į šiaurę nuo kelio . Vėlyvojo baroko stiliaus architektūros paminklas (unik. kodas ).

Istorija 
Pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1586 m. Jai 1596 m. dovanoti Kielionių, Kvedariškių, Virkininkų kaimai, ežeras (kunigas privalėjo mokėti lietuviškai, įsteigti mokyklą). 1641 m. valdą padidino Jonas Alfonsas Lackis. Manoma, kad 1655 m. karo su Maskva metu bažnyčią sudegino Rusijos kariuomenė.

1663 m. nauja bažnyčia pastatyta iki stogo. Užbaigta 1674 m. Parapijai 1744 m. priklausė 31 kaimas. 1770–1776 m. Stakliškių seniūnas Juozapas Teodoras Boufalas-Daraškevičius (lenk. Józef Teodor Bouffał-Doroszkiewicz), herbas Kościesza, pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią, konsekravo Vilniaus pavyskupis Tomas Zenkavičius. 1818 m. audra suardė bažnyčios stogą, apgriovė bokštus. 1828 m. bokštai dar buvo neatstatyti.

1871 m. į Stakliškes iš Pagramančio (Telšių vyskupija) atkeltas klebonas Vincas Butvydas (buvo įkliuvęs Motiejaus Valančiaus knygnešių byloje). Jis Stakliškėse klebonavo 29 metus, kėlė gyventojų tautinį sąmoningumą. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

1925–1954 m. Stakliškėse klebonavo (vėliau altarista) Vladas Jezukevičius (1886–1956), lietuvių atgimimo žadintojas ir spaudos bendradarbis, palaidotas šventoriuje.

Architektūra 
Bažnyčia vėlyvojo baroko, kryžminio plano, su pusapskrite apside, 2 bokštais. Vienanavė, su transeptu. Virš kryžmos – aklinas žemas kupolas. Pagrindinį fasadą remia du tritarpsniai bokštai. Šoninius fasadus sudaro siaurų bokštų ir plačių koplyčių bei žemų zakristijų kontrastai. Viduje saugomas barokinis interjeras. Vidaus erdvę formuoja trumpa nava, triarkis priebažnytis, dvi šoninės koplyčios ir presbiterija bei chorai. Centrinis altorius – dviejų aukštų, iškeltas ant aukšto cokolio, tradicinės kompozicijos. Dar keturi bažnyčios altoriai išdėstyti transepto koplyčiose.

Yra vertingų objektų: vargonai, sakykla, XVII–XVIII a. dailės ir skulptūros kūriniai, liturginiai reikmenys, tarp kurių – paveikslas „Švč. Trejybė“ ir skulptūra „Nukryžiuotasis“. Altoriaus, krikštyklos ir sakyklos formose įamžinti Boufalų šeimos herbų motyvai. Vienas iš trijų varpinės varpų nulietas 1631 m.

Šventorių juosia mūrinė tinkuota tvora. Šalia bažnyčios XVIII a. buvo įrengta mūrinė koplytėlė, kurioje šiuo metu pastatyta skulptūra Lietuvos nepriklausomybės dešimtmečiui atminti.

Galerija

Literatūra 
 Stakliškių bažnyčios jungtuvių ir mirties metrikai, 1699–1798 (sud. Algimantas Krinčius). – Panevėžys: Savilaida, 2008. – 174 p. – ISBN 978-9955-694-47-2

Šaltiniai

Nuorodos 

 Birštono dekanato bažnyčios
 Architektūros objektai. Stakliškių Švč. Trejybės bažnyčia 
 Pajusk Lietuvą: Stakliškių Švč. Trejybės bažnyčia 
 Stakliškių Švč. Trejybės bažnyčia

Stakliškės
Prienų rajono bažnyčios
Baroko architektūra Lietuvoje
Stalgėnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia

Stalgėnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia – katalikų bažnyčia, stovinti Plungės rajone, Stalgėnų kaime, prie kelio , Minijos kairiajame krante. Parapijos teritorija apima Stalgėnų, Stalgo, Luknėnų ir Rapšaičių kaimus.

Istorija 

Stalgo kaimo ūkininkai Petras ir Petronėlė Stoniai būsimai bažnyčiai dovanojo savo ūkį su pastatais ir 15 ha žemės. Plungės klebono Povilo Pūkio rūpesčiu pagal inžinieriaus Kačanausko projektą 1918 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Medieną dovanojo M. Oginskienė.

1918 m. lapkričio 23 d. bažnyčią konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. Vietovę, kurioje pastatyta bažnyčia, nutarta vadinti Stalgėnais. 1921 m. įkurta parapija.

2012 m. rugsėjo 29 d. medinė bažnyčia nukentėjo nuo padegėjo. Ji buvo padegta ant pastato užmetus degantį deglą. Tačiau nors liepsnos apgadino statinį, nuo lietaus permirkusios lentos nespėjo įsidegti, ugnis buvo pastebėta ir užgesinta laiku. Gaisro nebūta didelio, todėl ugniagesiai naktį į šį gaisrą nebuvo kviesti. Tiriant įvykį nustatyta, kad Stalgėnų bažnyčią padegti bandė tas pats asmuo, padegęs tais pačiais metais Paštuvos ir Kulautuvos bažnyčias.

Architektūra 

Bažnyčia stačiakampio plano (24 × 12 m), vienabokštė, su apside, 2 bokšteliais. Įrengti 5 altoriai. Šventoriaus tvora medinių statinių su betoniniais stulpeliais.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Stalgėnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus parapija (vyskupijos informacija)
 Stalgėnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia (facebook.com)
Bažnyčios interjero panoramos (panoramas.lt)

Plungės rajono bažnyčios
Stalgėnai
Stemplių Šv. Aloyzo bažnyčia

Stemplių Šv. Aloyzo bažnyčia – katalikų bažnyčia, stovinti Šilutės rajono savivaldybėje, Stemplių kaime, prie kelio , Ašvos (Veiviržo kairiojo intako) kairiajame krante.

Istorija  

Stemplių dvaro salėje įrengus altorių 1934 m. pirmąkart laikytos šv. Mišios. Kunigas atvažiuodavo kas trečią sekmadienį. 1937 m. Stemplių kaimo gyventojai Bronislava Žiogaitė ir jos sesuo Amelija ir Antanas Žąsyčiai dovanojo kelis hektarus žemės bažnyčiai, klebonijai pastatyti ir kapinėms įrengti Stemplių kaime. Gavęs vyskupo sutikimą, kun. A. Baltinis pradėjo statyti šv. Aloyzo bažnyčią, tą darbą tęsė kun. Memgaudas ir užbaigė kun. Feliksas Valaitis. Bažnyčią 1943 m. konsekravo Telšių vyskupas Vincentas Borisevičius.

Stemplėse pradėjus eksploatuoti naftos telkinį, su naftininkų parama buvo suremontuota bažnyčia: perdengtas stogas, sutvarkytas bokštas.

Architektūra 

Bažnyčia stačiakampio plano, medinė, vienabokštė. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora medinių statinių. Priešais šventorių pastatytas koplytstulpis, pažymintis Lietuvos valstybingumo šimtmečio jubiliejų.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Stemplių Šv. Aloyzo parapija (dekanato inf.)
  Stemplių Šv. Aloyzo bažnyčia (panoraminės nuotraukos)

Šilutės rajono bažnyčios
Stemplės
Stirnių Šv. Jono Krikštytojo Nukankinimo bažnyčia

Stirnių Šv. Jono Krikštytojo Nukankinimo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Stirnių kaime, prie  kelio.

Istorija 

Stirniuose jau 1726 m. buvo dvi koplyčios: viena jėzuitų Šv. Jono, kurią Molėtų klebonas aplankydavo dukart per metus: per Šv. Kazimierą ir per Šv. Baltramiejų apaštalą. Matyt, panaikinus jėzuitų ordiną joje pamaldų nelaikydavo 1795 m. Kita Stirnių koplyčia priklausė Žarnovskiams. Ją Molėtų klebonas aplankydavo per Šv. Mariją Magdalietę ir Šv. Kotryną. Stirnių jėzuitai veikė plačioje apylinkėje nuo XVII a. pabaigos. Jie turėjo valdų (Mockėnų ir Vikėnų kaimus – abu dabar Suginčių seniūnijoje), ežerų, daugiausiai užrašytų Žarnovskių. Suginčių koplyčioje Stirnių jėzuitai krikštydavo ir tuokdavo. Žinomi Molėtų krašte dirbę XVII a. pabaigos – XVIII a. pradžios tėvai jėzuitai Delamarsas, Jonas Balandis.
Perstatoma Stirnių koplyčia (atrodo, buvusi jėzuitų) išliko iki XX a.

1922 m. įkūrus parapiją, pamaldos laikytos koplyčioje. 1931 m. kitoje vietoje pastatyta laikina medinė bažnyčia. 1937–1940 m. kunigai Jonas Kazlauskas ir Jonas Daugėla (1909–1941) su parapijiečiais pastatė dabartinę akmenų mūro bažnyčią. Klebonas J. Daugėla 1941 m. birželio 29 d. besitraukiančių raudonarmiečių nušautas.

Architektūra 

Bažnyčia masyvi, stačiakampio plano, su plačiu bokštu ir apside. Vidus 3 navų, atskirtų lieknais piliastrais. Šventoriaus tvora medinių statinių. Jame yra kapinės.

Šaltiniai 

Molėtų rajono bažnyčios
Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia

Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia – bažnyčia, stovinti Subačiaus mieste, 1 km į šiaurę nuo geležinkelio stoties, prie Viešintos ir jos dešiniojo intako Kumpono santakos.

Parapijoje veikia Lukonių, Žiliškių, Tiltagalių, Miliūnų, Stračnių koplyčios.

Istorija 
Iš Subačiaus miestelio parapijos kunigo Pr. Kazlausko palikimo bažnyčios statybai vyskupas paskyrė 10 000 litų. Nupirktas 2,5 ha žemės sklypas. 1940 m. pradžioje būsimos bažnyčios rektoriumi paskirtas kunigas Povilas Mikalajūnas (1943 m. palaidotas šventoriuje). Pastatyta medinė bažnyčia 1940 m. spalio 6 d. pašventinta. 1941 m. sausio 9 d. įsteigta parapija. Prie jos iš Subačiaus miestelio parapijos priskirtos 28 gyvenvietės. Po Antrojo pasaulinio karo nusavinta ūkiniams pastatams suvežta medžiaga.

Architektūra 
Bažnyčia kryžminio plano, vienabokštė, 24 m ilgio, karkasinės konstrukcijos. Turi 3 altorius. Yra 2 zakristijos. Šventoriaus tvora medinių statinių.

Nuorodos 
 Parapijos svetainė 
Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčios panoraminių fotografijų katalogas

Kupiškio rajono bažnyčios
Subačius
Sudargo Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Sudargo Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Sudargo kaime, Nemuno kairiajame krante. Įrengta 1945 m. parapijos salėje. Stačiakampio plano, tradicinio gyvenamojo namo formos.

Istorija 

Sudarge iki 1636 m. pastatyta koplyčia. 1748 m. pastatyta medinė bažnyčia. Ji buvo Jurbarko parapijos filija, iki 1752 m. nuolatinio kunigo neturėjo. 1795 m. įkurta parapija. 1844 m. įsteigta parapinė mokykla. Sudarge 1873–1907 m. klebonavo Martynas Sederavičius. Jis platino lietuviškas maldaknyges ir kitus spaudinius, palaidotas Sudargo kapinėse. Kunigas Juozas Dailidė 1907 m. įkūrė „Žiburio“ draugijos skyrių, įsteigė biblioteką - skaityklą, 1909 m. atstatė griūvančią bažnyčią, sutvarkė parapijos trobesius.

1912 m. bažnyčia sudegė. Kunigas Mykolas Brundza su parapijiečiais 1924 m. pradėjo statyti naują mūrinę bažnyčią, kurią 1929 m. baigė statyti klebonas V. Dumčius. Įrengta parapijos salė. Iki 1924 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa.

Vokietijos kariuomenė bažnyčią 1944 m. sugriovė. 

Kunigo Augustino Pečiulio (1916-1947) rūpesčiu, pamaldos buvo atnaujintos Dievaičių kaime pas parapijiečius Baltrušaičius. Kartu su žmonėmis jis ėmėsi statyti naują medinę bažnyčią. Maldos namų statyba buvo užbaigta 1946 m. Staiga susirgęs ir miręs kun. A. Pečiulis buvo palaidotas Kaimelio bažnyčios šventoriuje. Už pastatytą bažnyčią dėkingi parapijiečiai 2002 m. prie klebono kapo pastatė antkapinį paminklą. 

Klebonija ir parapijos namai buvo įkurdinti šalia stovėjusiame buvusio vaikų darželio pastate, kurį 1992 m. išpirko katalikų parapijiečiai. Parapijos namus įsteigė 22 metus čia klebonavęs kun. Petras Sitka (1914–2002). Sudarge pradėjęs dirbti kun. Albinas Paltanavičius daug jėgų ir darbo skyrė parapijos namų įrengimui. 

Kolūkių laikais ant likusių bažnyčios griuvėsių norėta statyti kultūros namus. Parapijiečiai pasipriešino, kreipėsi į tuometinį Šakių rajono Vykdomąjį komitetą. Galiausiai kultūros namai iškilo miestelio centre. Kun. Jonas Povilaitis su parapijiečiais ėmėsi šventoriaus tvarkymo darbų. Apie 50 metų buvęs apleistas šventorius atnaujintas, įmūryta paminklinė atminimo lenta apie buvusią bažnyčią.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Sudargo Šv. Jono Krikštytojo parapija
 Sudargo senosios bažnyčios griuvėsiai (panoramas.lt)

Šakių rajono bažnyčios
Sudargas
Sudervės Švč. Trejybės bažnyčia

Sudervės Švč. Trejybės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Sudervės kaime, 16 km į šiaurės vakarus nuo Vilniaus. Klasicistinė rotonda. Pamaldos vyksta lenkų ir lietuvių kalbomis. Viena iš kelių bažnyčių Lietuvoje, turinčių apvalią formą.

Istorija 

Sudervė 1594 m. paskirta Vilniaus stačiatikių Švč. Trejybės brolijai, kuri ją 1669 m. pardavė Vilniaus jėzuitų naujokynui. Vyskupas Ignotas Jokūbas Masalskis ir Teodora Sapiegienė 1782 m. pastatė bažnyčią. Jai paskirtas Saugūniškės kaimas ir palivarkas (prie Maišiagalos). 1783 m. įsteigta parapija. Prie bažnyčios veikė prieglauda, 1820 m. sudegė. Nuo 1797 m. iki 1820 m. bažnyčios vargonininku dirbo bajoras Simonas Baginavičius. Jam buvo išnuomotas ir Saugūniškės kaimas.

Sudervės dvaro savininkas (nuo 1774 m. vyskupas) Valentinas Volčackis pagal Laurynas Gucevičius projektą 1803–1822 m. pradėjo statyti dabartinę mūrinę bažnyčią. Statybą prižiūrėjo L. Gucevičiaus mokinys, architektas Laurynas Bortkevičius. Keturias evangelistų skulptūras ir didįjį altorių sukūrė skulptorius Ignotas Gulmanas. Vidų dekoravo dailininkas Napoleonas Ylakavičius. Bažnyčią 1834 m. konsekravo vyskupas Andrius Benediktas Klongevičius. Ji remontuota 1851–1852 m. (architektas Tomas Tišeckis), 1876 m., 1883 m., 1903 m. ir 1927 m.

Nuo 2005 m. įvestos pamaldos ir lietuvių kalba.

2015 m. bažnyčia buvo suremontuota.

Architektūra 
Bažnyčia – klasicistinių formų kupolinė rotonda, su giliomis išėmomis ties šoniniais altoriais, 6 dorėninių kolonų portiku. Už kolonų yra nišos, kuriose stovi 6 apaštalų skulptūros (skulptorius Pulmanas). Virš kupolo yra žibintas su kryžiumi. Šventoriuje stovi klasicistinė mūrinė varpinė. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija

Šaltiniai 

 Sudervės Švč. Trejybės bažnyčia
 Sudervės Švč. Trejybės bažnyčia

Vilniaus rajono bažnyčios
Sudervė
Suosto Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia

Suosto Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Suosto kaime, 6 km nuo Lietuvos ir Latvijos valstybių sienos, prie  kelio .

Suosto Šv. Kryžiaus Išaukštinimo parapijoje veikia Germaniškio Šv. Marijos Magdalenos koplyčia.

Istorija 

Kunigas Juozas Šarkevičius Suosto dvare 1720 m. pastatė medinę bažnyčią, įrengė 3 altorius ir 8 registrų vargonus. Po J. Šarkevičiaus mirties koplyčioje pamaldas retkarčiais laikydavo Pabiržės kunigas. Dvaro savininkas Koscialkovskis paskyrė bažnyčiai 20 dešimtinių žemės. Apie 1828 m. Suoste apsigyveno kunigas Vincentas Tilvidavičius. Jis padidino koplyčią. Į pristatytą bokštą įkelti 2 varpai (1915 m. išvežti į Rusiją).

1831 m. suimtas ir ištremtas kunigas V. Tilvidavičius. Apie 1860 m. atvyko nuolatinis kunigas Mykolas Januškevičius. Jis pastatė ūkinius trobesius, apie 1862 m. koplyčiai išrūpino filinės bažnyčios teises. Nuo tų metų pradėtos rašyti metrikų knygos. Klebonų Stepono Macejausko ir Jeronimo Viksvos rūpesčiu 1890–1897 m. akmenų mūru aptvertas šventorius. J. Viksva 1897 m. pastatė naują kleboniją, 1898 m. užveisė sodą (bažnyčia turėjo 22 ha žemės).

1902 m. gautas leidimas statyti naują bažnyčią. 1904 m. pastatyta medinė, stačiakampio plano (27 × 12 m) dvibokštė bažnyčia, turėjusi 3 altorius. Kunigo Antano Benesevičiaus rūpesčiu 1938 m. įsigyti 2 varpai. 1944 m. vasarą sudegė bažnyčia, klebonija ir visi ūkiniai pastatai. Po karo pastatyta medinė bažnyčia, savo forma primenanti gyvenamąjį namą. 2001 m. spalio 12 d. bažnyčia sudegė.

Naujoji bažnyčia 

2004 m. spalio 12 d. padėtas kertinis akmuo naujajai bažnyčiai (arch. Kazys Tamošėtis), kuri pašventinta 2007 m. gegužės 13 d.

Architektūra 
Stačiakampio plano, bebokštė bažnyčia su prieangiu.

Nuorodos 

 Parapijos puslapis 
 Pašventinta iš pelenų prikelta bažnyčia
 Suosto parapija: keletas istorijos štrichų ir dabartis 

Biržų rajono bažnyčios
Ukrainos aukščiausioji lyga

Ukrainos aukščiausia lyga (, Vyscha Liha) – Ukrainos profesionalų futbolo varžybos, rengiamos nuo 1992 metų. Lygoje žaidžia 12 stipriausių komandų. Iki 1996 metų lygą organizavo Ukrainos futbolo federacija, vėliau organizavimą perėmė Ukrainos Profesionalų futbolo lyga (PFL).

Formatas 
Lygos sezonas tęsiasi nuo liepos iki kitų metų birželio su trijų mėnesių žiemos pertrauka, komandos tarpusavyje sužaidžia po dvejas rungtynes. Tada pirmenybės skeliamos per pusė. Geriausios šešios komandos sužaidžia dar po du ratus. Silpnųjų grupė taip taip sužaidžia po du ratus ir kovoja dėl išlikimo elito pirmenybėse. Paskutiniąsias dvi vietas užėmusios komandos iškrenta į žemesnę Pirmąją lygą, jas pakeičia stipriausios Pirmosios lygos komandos. Dvi lygos komandos patenka į UEFA Čempionų lygą.

Komandos 
 2021–2022 m. čempionatas nutrauktas dėl karo.
 2022–2023 m. atnaujintas čempionatas, dalyvavo 16 ekipų.

Prizininkai

Taip pat skaitykite

Nuorodos 

 Lygos svetainė 
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės 1921–1936 m.
 foot.dk archyvas
 SOCCERWAY
 The-sports.org

Ukrainos futbolo varžybos
UEFA šalių pirmenybės
Spitrėnai

Spitrėnai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Vaikutėnų. Stovi Švč. Mergelės Marijos Taikos Karalienės bažnyčia (pastatyta 1917 m.), stūkso du Spitrėnų akmenys su dubenimis, Spitrėnų piliakalnis.

Istorija 

XVIII a. kaime buvo dvaras, kurį prieš I pasaulinį karą nupirko Jonas Balaiša. Iki 1985 m. veikė biblioteka ir paštas, vėliau perkelta į Vaikutėnus.

|}

Gyventojai

Šaltiniai 

 

Spitrėnai
Malabas

Malabas () – Pusiaujo Gvinėjos sostinė ir uostamiestis prie Gvinėjos įlankos. Išsidėstęs šiauriniame Bioko salos (Bioko, buvusi Fernando Póo sala) pakraštyje, netoli pusiaujo. Tai pagrindinis šalies administracinis ir ekonomikos centras. Eksportas: kakava, kopra, kava, mediena, žuvies produktai.

Istorija 

Miestą 1827 m. įkūrė britai ir pavadino Klarensu (Port Clarence arba Clarencetown). Vėliau jis atiteko ispanams, kurie čia įkūrė Ispanijos Gvinėjos koloniją, o miestą pavadino Santa Izabele (Santa Isabel). 1968 m. miestas tapo nepriklausomos valstybės sostine, o 1973 m. pervadintas į Malabą.

Sostinės
Pusiaujo Gvinėjos miestai
Maseru

Maseru – miestas vakarų Lesote, prie Mohokare (Caledon) upės, greta valstybės sienos su PAR. Šalies sostinė, susisiekimo ir prekybos centras, jame gyvena apie 180 tūkst. gyventojų (2004 m.). Prekiaujama gyvuliais, odomis ir kailiais, vilna, grūdais. 1955 m. įkurta Lesoto žemės ūkio kolegija, šalia esančioje Roma gyvenvietėje yra Lesoto valstybinis universitetas (įkurtas 1966 m.).

Istorija 
1869 m. miestas tapo britų Basutolando protektorato (dabartinis Lesotas) administraciniu centru, pakeitęs gretimą gyvenvietę Thaba Bosiu. 1966 m. Maseru tapo nepriklausomos Lesoto Karalystės sostine.

Sportas 
 Matlama FC (futbolo klubas); daugakrtiniai šalies čempionai.
 Lesotho Correctional Services FC (futbolo klubas); trumpai vadinami LCS.
 Lesotho Mounted Police Service FC (policijos futbolo klubas); trumpai vadinami LMPS.
 Lesotho Defence Force FC (futbolo klubas0; trumpai vadinami LDF.
 FC Likhopo (futbolo klubas);
 Kick4Life FC (futbolo klubas);
 Pico stadionas (), kuriame namų rungtynes žaidžia Matlama FC.
 LSC aikštė, ja naudojasi LSC FC bei FC Likhopo klubai.
 PTC stadionas (), kurio talpa tūkstantinė žiūrovų. jame žaidžia LMPS FC.
 Retdžomozės stadionas (), kuris talpina tūkst. žiūrovų (skaičiuojant stovimas vietas).

Šaltiniai 

Lesoto miestai
Sostinės
Monrovija

Monrovija () – miestas vakarų Liberijoje prie Atlanto vandenyno, šalies sostinė ir didžiausias miestas. Plotas apie 176 km², 1,418 milijono gyventojų. Išsidėsčiusi greta Sent Polo (Saint Paul) upės žiočių, Bushrod saloje ir Mesurado kyšulyje šalia Atlanto vandenyno. Šalies verslo centras, turi plačius dokus, yra Roberts tarptautinis oro uostas. Pagrindinės eksporto prekės – geležies rūda ir kaučiukas. Išvystyta maisto, naftos apdirbimo, chemijos, vaistų, statybų pramonė. Mieste veikia 1862 m. įkurtas Liberijos universitetas, Liberijos nacionalinis ir Afrikos muziejai. Šalia miesto kasama geležies rūda.

Istorija 

Miestą 1822 m. įkūrė Amerikos kolonizacijos draugija (American Colonization Society) kaip prieglobstį išlaisvintiems pabėgėliams vergams iš Šiaurės Amerikos. Miestas pavadintas Cristopoliu. XIX amžiuje čia atvyko ir daugiau išlaisvintų vergų. Apie 1990 m. miestas smarkiai nukentėjo nuo Liberijoje vykusio pilietinio karo.

Pavadinimo kilmė 
Miestas 1824 m. pervadintas JAV prezidento James Monroe garbei.

Šaltiniai 

Sostinės
Liberijos miestai
Lyduvėnų tiltas

Lyduvėnų tiltas – ilgiausias (599 m) ir aukščiausias (42 m) Lietuvoje tiltas, esantis prie Lyduvėnų (Raseinių rajonas). Tiltas pastatytas Radviliškio-Pagėgių geležinkelio ruožo 50,7 km. Tiltas nutiestas per Dubysą ir jos slėnį.

Istorija 
Medinę estakadą 1916 m. pastatė vokiečių kariuomenės pionieriai. Tai buvo vienas didžiausių medinių tiltų Europoje.

1918 m. vokiečių okupacinė valdžia pastatė plieninį tiltą. Ant tilto stovėjo Vokietijos kanclerio Oto fon Bismarko statula.

1944 m. tiltas buvo susprogdintas.

1951 m. rusų okupacinės kariuomenės inžinerinis dalinys atstatė tiltą ant naujų atramų.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 delfi.lt / Vidurio Lietuvos pasididžiavimas iš paukščio skrydžio: atvykstančius pasitinka įspūdingi vaizdai; Justinas Arlauskas, Rinatas Chairulinas, 2018 m. gegužės 31 d.

Lyduvėnai
Geležinkelio tiltai Lietuvoje
Raseinių rajono paveldas
Raseinių rajono tiltai
Tiltai per Dubysą