Kazys Vitkus

Kazys (Kazimieras) Vitkus (1921 m. kovo 4 d. Dembnėje, Surviliškio valsčiuje – 1995 m. sausio 5 d. Panevėžyje) – lietuvių teatro ir kino aktorius.

Biografija 
Vaikystėje su tėvais emigravo į Braziliją. Su broliu likę našlaičiais grąžinti į Lietuvą. Kauno amatų mokykloje įgijo staliaus profesiją. 1939–1940 m. lankė Kauno darbo rūmų teatro vaidybos studiją (vadovas J. Miltinis). 1940–1995 m. – Panevėžio dramos teatro aktorius. Pokario metais kurį laiką buvo teatro direktorius. K. Vitkus buvo vienas pagrindinių J. Miltinio suburtos teatro trupės, su kuria režisierius pastatė geriausius savo spektaklius, aktorių. Teatre sukūrė daugiau kaip 120 vaidmenų.

Nuo 1959 m. vaidino Lietuvos, Baltarusijos, Rusijos kino studijų filmuose, sukūrė apie 20 vaidmenų.

K. Vitkus buvo Panevėžio dramos teatro metraštininkas, sukaupęs didžiulį teatro archyvą, kuriame – unikali dokumentinė ir istorinė medžiaga. Archyvą sudaro jo paties darytos 31 000 teatre pastatytų spektaklių, kino filmų, gastrolių, aktorių veiklos ir asmeninio gyvenimo fotonuotraukos ir negatyvai, 2 584 vienetai skaidrių, 45 vienetai pjesių, knygos su publikacijų tekstais apie teatrą (1940–1995), aktorių užimtumo dienoraščiai, asmeniniai daiktai, repeticijų įrašai. 1996 m. aktoriaus našlė Viktorija Vitkienė archyvą padovanojo Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešajai bibliotekai. Jis saugomas bibliotekai priklausančiame Juozo Miltinio palikimo studijų centre.

Žymesni spektakliai 

 1941 – Korbačijas. B. Džonsono „Sukčiaus testamentas“ (Volponė)
 1945 – Klebonas, Nakutis, Gaška. A. Vienuolio „Prieblandoje“
 1946 – Luka. N. Gogolio „Revizorius“
 1954 – Sorinas. A. Čechovo „Žuvėdra“
 1957 – Levborgas. H. Ibseno „Heda Gabler“
 1957 – Don Bazilijus. P.-A. de Bomaršė „Sevilijos kirpėjas“
 1974 –  Aleliūmas. K. Sajos „Devynbėdžiai“
 1977 –  Teiresijas. Sofoklio „Karalius Edipas“
 1983 –  Albertas. H. Gulbio „Albertas“

Filmografija 
 1959 – Agentūros darbuotojas. Adomas nori būti žmogumi, rež. Vytautas Žalakevičius, Lietuvos kino studija (LKS)
 1960 – Ūkininkas. Novelė „Mums nebereikia“, kino filme Gyvieji didvyriai, rež. Marijonas Giedrys, LKS
 1965 – Lokys, tėvas. Niekas nenorėjo mirti, rež. Vytautas Žalakevičius, LKS
 1966 – Adomas. Naktys be nakvynės, rež. Algirdas Araminas, Gediminas Karka, LKS
 1966 – Laiptai į dangų, rež. Raimondas Vabalas, LKS
 1969 – Sūnūs eina į mūšį, rež. Viktoras Turovas, Belarusfilm
 1970 – Kritimo kampas, rež. Genadijus Kazanskis, Lenfilm
 1971 – Lobių sala, rež. Jevgenijus Fridmanas, M. Gorkio kino studija
 1972 – Butkus. Akmuo ant akmens, rež. Raimondas Vabalas, LKS
 1973 – Vilis Kamaitis. Ties riba, rež. Raimondas Vabalas, LKS
 1973 – Bėdos bijosi-laimės neregėsi, rež. Viktoras Turovas, Belarusfilm
 1975 – Sadūto tūto, rež. Almantas Grikevičius, LKS
 1975 – Nerami rudens diena, rež. Algimantas Kundelis, LKS
 1975 – Atpildo diena, rež. Algimantas Puipa, Stasys Motiejūnas, LKS
 1976 – Tėvas. Virto ąžuolai, rež. Gytis Lukšas, LKS
 1977 – Šeimyninės aplinkybės, rež. Leonidas Martyniukas, Belarusfilm
 1981 – Teisėjas. Lošimas be kozirių, rež. Algimantas Kundelis, LKS
 1981 – Specialybės kontrolinis darbas, rež. Borisas Šadurskis, Belarusfilm
 1983 – Gydytojas. Skrydis per Atlantą, rež. Raimondas Vabalas, LKS
 1985 – Neprofesionalai, rež. Sergejus Bodrovas, Kazachfilm.

Įvertinimas 
1965 m. LSSR nusipelnęs artistas.

1981 m. LSSR nusipelnęs meno veikėjas.

Atminimo įamžinimas 
Nuo 1996 m. Juozo Miltinio palikimo studijų centre saugomas K. Vitkaus asmens fondas

2010 m. Panevėžyje, prie namo Laisvės a. 4, kuriame 1982–1995 m. gyveno K. Vitkus, atidengta atminimo lenta.

Išnašos 

Vitkus, Kazys
Vitkus, Kazys