Lenkijos ir Lietuvos santykiai

Lenkijos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai santykiai tarp Lietuvos ir Lenkijos.
Naujausiųjų laikų istorijos didžiąją dalį santykiai tarp dviejų valstybių buvo labai komplikuoti, nepaisant bendros valstybės 1569–1795 m. laikotarpiu, bendros padėties būnant Rusijos imperijos sudėtyje ir to, kad abi šalys 1918 m. atkūrė savo valstybingumą. Tik valstybėms darkart atkūrus nepriklausomybes ir Lenkijai Lietuvą pripažinus 1991 m. prasidėjo glaudus, kaimyninis bendradarbiavimas.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų, ES, NATO, EBPO, Trijų jūrų iniciatyvos ir Baltijos Jūros Valstybių Tarybos narės, Frankofonijos stebėtojos.

Lietuva turi ambasadą Varšuvoje, kurioje Lietuvai nuo 2018 m. lapkričio atstovauja ambasadorius Edvardas Borisovas, tuo tarpu Vilniuje yra įsikūrusi Lenkijos Respublikos ambasada, kurioje Lenkijai atstovauja ambasadorius Janušas Skolimovskis. Lenkijoje veikia Lietuvos konsulatas Seinuose, garbės konsulatai Katovicuose, Torūnėje, Poznanėje, Gdanske, Ščecine, Olštyne, Krokuvoje, Vroclave; Lietuvoje – Lenkijos garbės konsulatas Klaipėdoje. Lietuvoje gyvena 164 000 lenkų, Lenkijoje – 8000 lietuvių. Šalys turi 103 km ilgio sieną, kertant kurią nėra pasienio kontrolės.

1991 m. rugpjūčio 26 d. Lenkija pripažino atsikūrusios Lietuvos nepriklausomybę, o 1991 m. rugsėjo 5 d. atnaujinti diplomatiniai santykiai.

Institucinis dvišalis bendradarbiavimas užtikrintas per tris bendras institucijas, paprastai posėdžiaujančias dukart per metus: Lietuvos ir Lenkijos Prezidentų Konsultacinis Komitetas, Lietuvos ir Lenkijos Seimų narių Asamblėja, Lietuvos ir Lenkijos Vyriausybių Bendradarbiavimo Taryba. Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Lenkijos Respublika grupė (dabartinis pirmininkas – LLRA narys Jaroslav Narkevič).

Dvišaliams santykiams įtaką daro neišspręsti klausimai, susiję su lenkų tautinės mažumos padėtimi Lietuvoje, ypač pavardžių rašybos ir tautinių mažumų švietimo. Anksčiau dažnai keltas dvikalbių gatvių pavadinimų lentelių klausimas laikomas išspręstu.

Santykių istorija

Santykiai tarp LDK ir Lenkijos karalystės iki Liublino unijos 1569 m. 
Lietuvos ir Lenkijos santykiai prasidėjo dar ankstyvose Lietuvos valstybingumo fazėse XIII a., o santykiai tarp lenkų ir lietuvių tautų siekia dar bent kiek senesnius laikus. Santykiai suintensyvėjo Mindaugui prijungus dalį slavų žemių prie LDK, taip įgavus sieną su Lenkijos karalyste. Tuo laikotarpiu tarp naujų kaimynių vyko kariniai konfliktai dėl pasienio teritorijų. Vieno žymesniojo - 1262 m. žygio į Mazovijos kunigaikštystę metu nužudytas Mazovijos kunigaikštis Semovitas. Santykiai reikšmingai pagerėjo Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu tapus Gediminui - jo valdymo metais sudaryta sąjunga su Lenkijos karaliumi Vladislovu I. Gedimino duktė Aldona susituokė su Vladislovo I sūnumi, būsimu Lenkijos įpėdiniu Kazimieru III Didžiuoju. 1358 m. sutarta dėl Mazovijos-Lietuvos sienos, o 1385 m. vienijantis prieš bendrą priešą - Kryžiuočių ordiną -  buvo pasirašyta Krėvos sutartis, padėjusi pamatus būsimai sąjunginei Lietuvos-Lenkijos valstybei. Nepaisant to, dar XIV a. pab. tarp šalių buvo kilęs Haličo-Voluinės karas. 1410 m. bendros Lietuvos ir Lenkijos pajėgos pasiekė strateginę pergalę Žalgirio mūšyje.

Dėl grėsmių iš vis stiprėjančios Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės Lietuva siekė ryšių su Lenkija stiprinimo ir 1569 m. sudarė Liublino uniją, kuria įkurta sąjunginė federacinė valstybė, Abiejų Tautų Respublika, gyvavusi iki 1791 m. gegužės 3 d. Konstitucijos ir padalijimų. Po padalijimų Lietuvos žemėse sulėtėjo lenkinimas, jį laikui bėgant pakeitė rusinimas.

Santykiai tarp lietuvių ir lenkų praradus valstybingumą (1795–1918) 
Tiek lenkai, tiek lietuviai organizavo bendrus sukilimus prieš imperinės Rusijos valdžią (1831 m. ir 1863 m.). Abu sukilimai buvo numalšinti, po antrojo sukilimo uždrausta rašytinė lietuvių kalba (vietoje to leisti tik lietuviški leidiniai kirilica), paspartinta rusifikacija ir stačiatikybės plėtra Lietuvos ir Lenkijos žemėse.

Diplomatinių santykių nebuvimas atkūrus nepriklausomybes (1918–1938 m.) 

1918 m. abi šalys atkūrė nepriklausomybę, tačiau netrukus tarp jų kilo karinis konfliktas. Taip prieš raudonosios ir baltosios armijos dalinius kovojusios Lietuvos ir Lenkijos pajėgos kovojo ir viena prieš kita. Pilsudskis siekė suburti naująsias valstybes į federaciją su Lenkija (vadinamą Tarpjūrį), tuo tarpu Lietuvoje sąjunginės valstybės idėja buvo visai nepopuliari. Planą siekta įgyvendinti ir konspiraciniu būdu – 1919 m. Lenkų karinė organizacija (POW) nesėkmingai bandė nuversti ministro pirmininko Mykolo Sleževičiaus vyriausybę, po sąmokslo Lenkų karinė organizacija Lietuvoje buvo likviduota. Panašiu laikotarpiu organizacija sėkmingai suorganizavo Seinų sukilimą ir, lietuvių pykčiui, išstūmė lietuvių dalinius iš Seinų. Nepaisant atvirai priešiškų santykių, šalys viena kitą de facto pripažino 1920 m. liepos 4 d., Lenkijai pripažinus Lietuvos vyriausybę. 

Viltis pagerėti santykiams žlugo, kai po tų pačių metų spalio mėn. pasirašytos Suvalkų sutarties buvo inscenizuotas Želigovskio maištas ir jėga užimta rytinė Lietuvos dalis, įskaitant sostinę Vilnių, užimtose teritorijose įkūrus marionetinę Vidurinę Lietuvą (1922 m. sausio 8 d. atplėštosios žemės formaliai prijungtos prie Lenkijos). Dėl šios priežasties Lietuva iki pat priverstinio diplomatinių santykių užmezgimo ir po to reiškė teritorines pretenzijas Varšuvai, o tarp dviejų valstybių tvyrojo itin įtempti santykiai. 1920 m. lapkričio 17–lapkričio 21 d. vykusiame Giedraičių mūšyje Lietuvai pavyko atremti Lenkijos kariuomenės tolesnį veržimąsi į Lietuvos teritoriją, tačiau planuojamai kontratakai sutrukdė Tautų Sąjungos reikalavimas karinius veiksmus nutraukti. Tokiu būdu 1920 m. lapkričio 29 d. pasirašytos Kauno paliaubos, kuriomis nustatyta 6 km neutrali teritorija tarp Lietuvos ir Liucijaus Želigovskio kariuomenių.

Dėl susidariusios įtampos dvišaliuose santykiuose, tiek Lenkijoje, tiek Lietuvoje būta didelės antipatijos viena kitos šalies atžvilgiu. Dėl to dažnai kentėdavo lietuviai, gyvenantys Lenkijai pavaldžiose teritorijose, ir lenkakalbiai, gyvenantys Lietuvoje. Valstiečių liaudininkų vyriausybė, 1926 m. laimėjusi rinkimus, reikšmingai praplėtė lenkų pradžios mokyklų tinklą (iki 1926 m. įsteigta 70 pradžios mokyklų). Tai labai piktino krikščionių demokratų opoziciją ir tautininkus, nes kai kurie mokytojai anksčiau buvo įtarti ir nubausti baudomis už antivalstybinės veiklos apraiškas. Tai nė kiek nesušvelnino priešpriešos tarp tautų. Didelio atgarsio sulaukė 1926 m. rugsėjo 26 d. Kaune įvykęs smurto protrūkis, kurio metu įvyko susišaudymas ir buvo sunkiai sužeisti keturi žmonės, nes Kauno lenkų jubiliejinė religinė procesija buvo susieta su politiniais tikslais. Šis įvykis Lenkijos istoriografijoje laikomas pogromu prieš lenkus.

Analogiškai yra išlikę pasakojimų apie dažnus buitinius antilietuviškus išpuolius prieš lietuvių gimnazistus Vilniuje. Po 1926 m. valstybinių perversmų Lenkijoje ir Lietuvoje, atitinkamų tautinių mažumų švietimo padėtis vis prastėjo. 1927 m. dvišalis konfliktas dar paaštrėjo, taikomojo vaidmens ėmėsi Tautų Sąjunga. Po J. Pilsudskio mirties įsitvirtinę Lenkijos nacionaldemokratai paskyrė Vilniaus vaivada Liudviką Bocianskį, kuris minimas kaip priešiškas krašto lietuvybės atžvilgiu. Daugelyje mokyklų apribota dėstojamoji lietuvių kalba. 1938 m. Vilniaus krašte neuždaryta veikė vienintelė gimnazija, Vytauto Didžiojo gimnazija. Iki to laiko iš viso Vilniaus krašte uždarytos 266 lietuvių mokyklos, uždraustos beveik visos lietuviškos organizacijos, vykdoma osadnictvos politika, kuomet Lenkijos armijos veteranams siūloma įsikurti ginčytinose teritorijose.

Vis dėlto nuo 1935 m. Lietuvos Užsienio reikalų ministerija bandė vesti slaptas derybas su Lenkija Vilniaus klausimu. 1938 m. derybos nutrūko, netrukus įvyko pasienio incidentas ties Marcinkonimis, po kurio Lenkija Lietuvą ultimatumu privertė užmegzti diplomatinius santykius. Tokiu būdu Lietuvos ir Lenkijos diplomatiniai santykiai užmegzti tik 1938 m. kovo mėn., o Lenkija Lietuvą de jure pripažino 1938 m. kovo 17 d.

Trumpas diplomatinių santykių laikotarpis (1938–1939 m.) 

Net ir užmezgus formalius diplomatinius santykius, nevengta atvirų nedraugiškų komentarų. Pirmuoju Lietuvos nepaprastuoju pasiuntiniu ir įgaliotuoju ministru Lenkijoje buvo paskirtas Kazys Škirpa, pirmuoju Lenkijos nepaprastuoju pasiuntiniu ir įgaliotuoju atstovu Lietuvoje – Franciszekas Charwatas (paskirtas 1938 m. kovo 31 d.) Abu atstovai garsėjo nedraugišku požiūriu vienas kito šalies atžvilgiu – Kazys Škirpa Vokietijai užpuolus Lenkiją palaikė vokiečių siūlymus rytinę Lietuvos dalį atsiimti jėga, o Lenkijos atstovas Lietuvą vadinęs Kauno Lietuva ir kartą tosto metu palinkėjęs Lietuvai sugrįžti į Lenkiją. 1938 m. Lietuvai priėmus naują Konstituciją, kurioje sostine nurodytas Vilnius, ambasadorius F. Charwatas įteikė Lenkijos vyriausybės notą, kurioje pažymima Vilniaus priklausomybė Lenkijai pagal Ambasadorių konferencijos sprendimą.

Lenkijos pasiuntinybės kanceliarija pradžioje buvo įkurta tuometinio viešbučio Lietuva antrajame aukšte, o 1939 m. persikėlė į modernų pastatą Kęstučio g. 24 (dabartinis adresas – Kęstučio g. 38).

Be nepaprastojo pasiuntinio Lietuvoje rezidavo šie diplomatiniai atstovai:
Maciej Załęski, pirmasis pasiuntinybės sekretorius (1939 m.);
Slawomir Dziarczykowski, pasiuntinybės atašė (1939 m.);
Pulkininkas Leon Mitkiewicz-Żółłtek, karo atašė (1939 m.), palikęs nemažai memuarų, kuriuose itin teigiamai atsiliepė apie Kauno miestą;
Stanisław Westfal, spaudos atašė (1939 m.).

1939 m. Klaipėdoje labai trumpai veikė ir Lenkijos generalinis konsulatas, kur generalinio konsulo pareigas ėjo J. Weyer, tuo tarpu 1938-1939 m. Vilniuje veikė Lietuvos konsulatas.

Oficialūs santykiai tarp Varšuvos ir Vilniaus tęsėsi neilgai – nutrūko 1939 m. spalio mėn., kai po Trečiojo reicho ir TSRS užpuolimo Lenkija liovėsi egzistavusi, o jos pasiuntinys Lietuvai F. Charwat protestuodamas prieš tai, kad Lietuvai Tarybų Sąjungos perduotas Vilnius, kartu su pasiuntinybės nariais paliko Lietuvą. Anot Stasio Lozoraičio, Lietuvos užsienio reikalų ministerija Lenkijos pasiuntiniui buvo siūliusi toliau eiti savo pareigas.

Santykiai karo metais (1939-1944 m.) 
Lenkiją užpuolus Sovietų Sąjungai, dalis Lenkijos karių pasitraukė į Lietuvą ir buvo internuoti jos teritorijoje. Iš viso Lietuva iki 1939 m. spalio mėn. priėmė 13 tūkstančių internuotųjų karių, išskirstytų į septynias stovyklas. Vėliau, 1972 m., apie prieglobsčio kariškiams ir civiliams suteikimą gyrė lenkų išeivijos istorikas Piotras Losovkis.Nelikus Lenkijos valstybės, Lietuvos žinybos pro pirštus žiūrėjo į Lietuvos teritorijoje, ypač Vilniaus krašte, veikiančias lenkų pogrindines organizacijas. 

Idėją lietuviams ir lenkams išeivijoje bendradarbiauti iš lietuvių pirmi pasiūlė Petras Klimas ir Eduardas Turauskas 1941 m. liepą.1942 m. sausio mėn. Berne vyko derybos tarp lenkų (Aleksandras Ladošas) ir lietuvių atstovų išeivijoje, siekiant ateityje bendradarbiauti politiniais ir kitais klausimais. Vis dėlto iš to išplaukusią dvišalę deklaraciją lietuvių pusėje palaikė tik diplomatai Jurgis Šaulys ir Eduardas Turauskas, tad santykiai reikiama linkme neišsivystė.

Nepaisant bendrų priešų, Nacių Vokietijos ir SSRS, būta ginkluotų susidūrimų tarp Lenkijos ir Lietuvos kovotojų, ypač Vilnijos regione, kuris nuo 1939 m. priklausė Lietuvai bei kuriame nuo 1943 m. ėmė veikti Armijos Krajovos būriai. Tarp kruviniausių epizodų - 1944 m. birželio pabaiga, kuomet tiek Vietinė rinktinė, tiek Armija Krajova įvykdė didelio masto žudynes prieš atitinkamai lenkų ir lietuvių civilius - Glitiškių žudynės ir Dubingių žudynės.

Bendradarbiavimas išeivijoje (1945–1990 m.) 

Pasibaigus Antrajam Pasauliniam karui laipsniškai imta bendradarbiauti tarp Lenkijos emigracinės vyriausybės ir Lietuvos egzilinės diplomatinės tarnybos bei VLIK atstovų. Pirmieji pavieniai asmeniniai kontaktai tarp išeivių iš Lenkijos ir Lietuvos imti megzti iškart po Antrojo pasaulinio karo perkeltųjų asmenų stovyklų barakuose. 1945 m. iniciatyvos megzti santykius su Lenkijos egziline vyriausybe ėmėsi Vaclovas Sidzikauskas, įsivaizdavęs bendradarbiavimą Vidurio Europos tautų bendroje organizacijoje ir siekęs pirmiau sutarti tautų išsivadavimo klausimu, o tik po to - dėl ginčytinų teritorijų. Pradžioje galimybes labiausiai sunkino tai, kad Lietuva neturėjo lygiavertės egzilinės vyriausybės (vietoje to paraleliai egzistavo VLIK ir diplomatinė tarnyba) bei Vilniaus klausimas. 1947 m. V. Sidzikausko iniciatyva buvo siekta apsikeisti notomis su Lenkijos atstovais, išvardinant sritis, kuriose bus bendradarbiaujama (tarpusavio pripažinimas, bendradarbiavimas kovoje dėl laisvės, ginčyjamų klausimų sprendimas tik taikiomis priemonėmis), tačiau tam pasipriešino Stasio Lozoraičio vadovaujama Lietuvos diplomatinė tarnyba ir reikalas ilgam laikui liko įšaldytas. 1947 m. gruodžio 9 d. V. Sidzikauskas dar kartą susitiko su lenkų atstovais Londone, tarp jų užsienio reikalų ministru A. Tarnowski, tačiau negavo garantijos, jog ateityje nesutarus dėl Vilniaus nekils ginkluotų konfliktų. 1959 m. birželio 20 d. VLIKo praplėstas prezidiumas svarstė, ar pasirašyti sutarties su Lenkijos išeivijos organu deklaraciją, tačiau klausimas buvo atmestas keturiems atstovams (socialdemokratų, Ūkininkų Sąjungos, Ūkininkų partijos ir mažlietuvių) balsavus „už“ ir penkiems (krikščionys demokratai, liaudininkai ir kiti) „prieš“. Deklaracijai nepritariantys motyvavo tuo, jog lenkai neatsisako pretenzijų į Vilnių ir esą Lenkijos „Rada“ nepakankamai reprezentatyvi, kad būtų VLIK partnerė.

1948 m. lietuvių ir lenkų santykiai persikėlė iš asmeninės korespondencijos tarp diplomatų į viešąją erdvę, santykius imant aiškintis spaudoje. 1948 m. gegužės 15 d. „Žiburių“ vyr. redaktorius Juozas Vytėnas išsiuntė laišką su klausimais Lenkijos prezidento pareigas einančiam Augustui Zaleskiui, tų pačių metų liepos mėn. Lenkijos užsienio reikalų ministras A. Tarnowski pateikė į klausimus atsakymus raštu ir šie rugsėjo mėn. kaip viešas laiškas buvo išspausdinti „Žiburių“ laikraštyje. Laiške pabrėžta, kad Lenkijos vyriausybė „pripažįsta nepertraukiamą nepriklausomos Lietuvos valstybės egzistavimą“ ir „Lietuvos, o taip pat ir kitų Pabaltės valstybių prijungimą prie TSRS“ laiko „neteisėtu ir niekingu“. Atsakymuose leidžiama numanyti, kad Vilniaus kraštas laikomas Lenkijos žemėmis, tačiau pripažįstama teisė į žalos atlyginimą iš Vokietijos ir TSRS, palaikoma idėja, kad dalis Rytprūsių būtų prijungta prie Lietuvos. 

Laikui bėgant dauguma Lenkijos išeivių atstovų ėmė nebereikšti pretenzijų į Vilniaus kraštą, tačiau lietuvių spaudoje ilgą laiką išliko įtarumas lenkų atžvilgiu. Buvęs karo atašė Leonas Mitkievičius savo 1968 m. laiške Stasiui Raštikiui rašė, kad „Vilniaus klausimas jau seniai išspręstas“. Tuo tarpu kai kurie lietuvių atstovai turėjo vilčių, jog Lenkijos teritorijoje atsidūrusios lietuviškos žemės (Seinai, Punskas ir kitos) dar gali sugrįžti Lietuvai. Iki 1984 m. bent dvi lenkų išeivių organizacijos, Nepriklausomybė (Niepodległość) ir Pomost, pripažino tuometį Lenkijos teritorinį status quo.

1988 m. balandžio 30-gegužės 1 dienomis Lietuvos atstovo Vašingtone ir prie Šventojo Sosto  Stasio Lozoraičio jaunesniojo iniciatyva organizuota Romos konferencija, kurios metu šv. Petro bazilikos Lietuvių koplyčioje laikytos bendros šv. Mišios, tarp lietuvių ir lenkų intelektualų diskutuota apie Lietuvos ir Lenkijos santykius. Konferencijoje dalyvavo Stasys Lozoraitis, Tomas Venclova, prof. Paulius Rubikauskas, Kazys Lozoraitis, Algimantas Gureckas, prof. Jerzy Kłoczowski, prof. Stanisław Stomma, Marcin Król, Marian Radwan, prof. Zbigniew Wójcik, Wanda Gawronska. Konferencija užbaigta priėmimu Lietuvos pasiuntinybėje Romoje.

Susikūręs Solidarumo judėjimas Lenkijoje buvo labai palankus lietuvių atžvilgiu. 1981 m. Krokuvoje išleidžiama publikacija „Lithuania", kurioje atsigręžiama į Lenkijos kaimynus lietuvius, 1985 m. kartu su Lietuvos mokslo ir kultūros aplinkų atstovais minimos Krėvos unijos 600-sios metinės, o 1987 m. – Lietuvos krikšto metinės. 1989 m. pab.–1990 m. pr. Lenkijos spaudoje pasirodo Lenkijos–Lietuvos dialogui svarbūs tekstai: Atviras laiškas lietuviams ir Atviras laiškas lenkams (skelbta „Gazeta Wyborcza"). Pakartotinai leidžiamas bendras T. Venclovos ir Č.Milošo „Dialogas apie Vilnių", Znak publikacija apie Lietuvą, 1981 metų „Lithuania". Kadaise priešinęs Vilniaus klausimas tapo vienijančiu simboliu - XX a. devintajame dešimtmetyje Solidarumas nelegaliai išleido keletą paštų ženklų su Lietuvos simbolika - viename jų pavaizduota Aušros vartų švč. Marija ir lietuviškai užrašyta: „Švenčiausioji Aušros vartų Dievo motina - išmelsk laisvės ir nepriklausomybės Lietuvai“, kitame, išleistame 1987 m., - ženklas su nepriklausomybės paskelbimo bei ginkluotos pasipriešinimo kovos datomis ir užrašu „Dabar sovietų okupuoti“.

Santykių tarp atkurtų Lietuvos ir Lenkijos Respublikų (nuo 1991 m.) eiga 
Nepriklausomybės atgavimo priešaušryje Lietuvos ir Lenkijos santykiai buvo itin šilti ir draugiški. Reaguodama į 1991 m. sausio 13 d. įvykius Lenkijos valstybė pasmerkė jėgos panaudojimą. Prie TSRS ambasados Varšuvoje kelias dienas nepertraukiamai vyko demonstracijos paramai už nepriklausomybę kovojančiai Lietuvai pareikšti, renkamos piniginės aukos, taip pat vaistai ir maisto produktai, kurie sunkvežimiais buvo vežami į Vilnių. Lenkijos vyriausybė atšaukė iš Maskvos savo ambasadorių ir reikalavo sušaukti Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos konferenciją TSRS veiksmų Lietuvoje ir Latvijoje klausimui aptarti bei pakvietė Lietuvos atstovus į savo delegacijos sudėtį. Anot 1991 m. vasario mėnesį atliktos apklausos, 90 % Lenkijos piliečių pasisakė už Lietuvos nepriklausomybę.

Sausio 13-osios agresijos dieną Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos (LRAT) buvo priimtas įstatymas „Dėl Lietuvos Respublikos Vyriausybės emigracijoje“, kuriuo numatomas LRAT persikėlimas į kitą valstybę, jei prievarta būtų sutrukdyta LRAT vykdyti įgaliojimus. Lietuvos užsienio reikalų ministro Algirdo Saudargo vizito į Lenkiją metu buvo aptarta galimybė įsteigti Lietuvos vyriausybę tremtyje tuo atveju, jei Lietuvos vyriausybė negalėtų funkcionuoti Vilniuje. 1991 m. vasarį į Varšuvą atvykus Lietuvos Užsienio reikalų ministerijos Rytų ir Vidurio Europos šalių skyriaus vadovui Edvardui Borisovui įsteigtas Lietuvos URM Informacijos biuras Varšuvoje (Ujazdowskie al. 13). Netrukus po Rugpjūčio pučo žlugimo 1991 m. rugsėjo 5 dieną biuras buvo performuotas į ambasadą, o laikinuoju reikalų patikėtiniu (vėliau ambasadoriumi) paskirtas Dainius Junevičius.

Politinis bendradarbiavimas 
Nuo 1991 m. gan dažni dvišaliai aukščiausių pareigūnų vizitai. Dar 1990 m. birželį Lenkijoje savo pirmojo vizito į Lenkiją atvyko Lietuvos premjerė Kazimira Prunskienė. Savo kadencijos metu ne kartą Lenkijoje lankėsi prezidentas Valdas Adamkus, asmeniškai labai gerai sutardamas su tuomečiu prezidentu L. Kačinskiu, kaip ir Lietuvoje – Lenkijos prezidentas Lechas Kačinskis. Valstybinio vizito atvykę taip pat buvo prezidentai Bronislavas Komorovskis ir Andžejus Duda.

Lietuvos vadovai po Nepriklausomybės atkūrimo dažniausiai renkasi Lenkiją kaip pirmąją šalį valstybiniam vizitui – į ją pirmojo vizito vyko Valdas Adamkus ir Gitanas Nausėda.

Per savo kadenciją (2019 m.-2022 m. rugsėjį) Lietuvos prezidentas Gitanas Nausėda aštuonis kartus priėmė aukštus Lenkijos svečius - penkiskart - Lenkijos prezidentą Andžejų Dudą, dukart - Lenkijos ministrą pirmininką Mateušą Moravieckį ir vienąkart - Lenkijos Seimo pirmininkę Elžbietą Vitek.

Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai 
Lenkijoje yra aukštojo mokslo institucijų, rengiančių lituanistikos specialistus (Adomo Mickevičiaus universiteto Baltologijos katedra, Krokuvos Jogailaičių universiteto Polonistikos fakulteto Paribio literatūrinės kultūros katedros Lietuvos kultūros centras, Varšuvos universiteto Polonistikos fakulteto Bendrosios, Rytų Azijos lyginamosios kalbotyros ir baltistikos katedra), tuo tarpu Lietuvoje polonistus rengia Vilniaus universiteto Polonistikos centras. Vyksta daug akademinių mainų tarp Lietuvos ir Lenkijos universitetų, taip pat tarp kai kurių mokyklų.

Lenkų kultūros sklaidai veikia Lenkijos institutas Vilniuje.

Ekonominis bendradarbiavimas 
Prekybos balanse vyrauja importas iš Lenkijos į Lietuvą. 2020 m. prekybos apyvarta tarp šalių siekė 5,6 mlrd. eurus. Lenkija yra trečia pagal apimtį prekybos partnerė.

 Eksportas sudaro 1,8 mlrd. eurų; Lenkija yra ketvirta eksporto partnerė.
 Importas sudaro 3,8 mlrd. eurų; Lenkija yra pirma importo partnerė.

Daugiausiai importuojama produkcija: antžeminio transporto priemonės, dalys ir reikmenys (11%), plastikai ir jų dirbiniai (7%), mašinos ir mechaniniai įrenginiai (7%), elektros mašinos ir įrenginiai bei jų dalys, garso įrašymo ir atkūrimo aparatai (5%), dirbiniai iš geležies arba iš plieno (iš juodųjų metalų) (5%),  geležis ir plienas (juodieji metalai) (4%) bei mediena ir medienos dirbiniai (4%).

Žinomiausi Lenkijos investuotojai Lietuvoje – PKN Orlen, PZU, Warta Glass. 

Pagal tiesioginių užsienio investicijų Lietuvoje dydį Lenkija yra aštunta (investicijos siekia 992,32 mln. eurų). Savo ruožtu Lietuvos tiesioginių investicijų užsienyje dydis Lenkijoje siekia 311,31 mln. eurų (ketvirtas pagal apimtį).

2016 m. Lenkijos turistai sudarė 10,2% atvykstamojo turizmo į Lietuvą rinkos ir buvo trečia rinka.

Pilietiniai mainai ir turizmas

Lenkijoje gyvenančių Lietuvos piliečių ir Lietuvoje gyvenančių Lenkijos piliečių statistika

Turizmas 
Lenkai tarp Lietuvos užsienio turistų išlieka viena gausiausių grupių.
Į Lietuvą atvykstančių lenkų turistų skaičius:

Savo ruožtu kasmet Lenkiją aplanko daug lietuvių, tai yra viena pagrindinių išvykstamojo turizmo krypčių. Dalis, daugiausia gyvenančiųjų santykinai netoli nuo pasienio, vyksta į Lenkiją apsipirkti. Skaičiuojama, kad lenkiškose parduotuvėse Lietuvos gyventojai 2018 m. išleido 360 mln. eurų.

Karinis bendradarbiavimas 
Dvišalis bendradarbiavimas gynybos srityje visu pirma vyksta per bendro karinio dalinio LITPOLBAT tarptautiniam saugumui ir taikai palaikyti vystymą. Karinis dalinys sukurtas Lietuvos Alytaus motorizuoto pėstininkų bataliono ir vieno iš Lenkijos 15 mechanizuotos divizijos 4 brigados batalionų pagrindu. Štabas įsikūręs Ario vietovėje Lenkijoje.

Lietuvos kariai kartu su Lenkijos karinėmis pajėgomis dalyvavo taikos palaikymo operacijoje Irake.

Lietuva taip pat yra įsijungusi į trišalę Danijos, Vokietijos ir Lenkijos gynybinio bendradarbiavimo veiklą.

Pasiuntinių sąrašas

Pasiuntiniai Lenkijoje Tarpukariu
 Pasiuntinys Kazys Škirpa (1938 m.)
 Pasiuntinys Jurgis Šaulys (1938-1939 m.)

Generalinis konsulas Vilniuje 

 1939 m. - Antanas Trimakas

Pasiuntiniai po 1991 m.
Lietuvai ir Lenkijai atkūrus diplomatinius santykius, laikinojo Lietuvos Respublikos reikalų patikėtinio pareigas ėjo Dainius Junevičius.

Nepaprastieji ir įgaliotieji ambasadoriai, reziduojantys Varšuvoje:
Dainius Junevičius (1992–1994)
Antanas Valionis (1994–2000)
Darius Degutis (2001–2004)
Egidijus Meilūnas (2004–2010)
Loreta Zakarevičienė (2010–2014)
Šarūnas Adomavičius (2014–2018)
Edvardas Borisovas (nuo 2018 m. lapkričio 19 d.)

Generaliniai konsulai Seinuose 
 1994-1997 m. - Vidmantas Povilionis
 1998-2002 m. - Jonas Kindurys
 2002-2006 m. - Aušra Černevičienė
 2006-2012 m. - Liudvikas Milašius
 2013-2015 m. - Vida Montvydaitė
 nuo 2015 m. - Vaclav Stankevič

Pasiuntiniai Lietuvoje 
Nepaprastieji ir įgaliotieji ambasadoriai, reziduojantys Vilniuje.
Janas Vidackis (1992–1996 m.) 
Eufemia Teichmann (1996–2001 m.)
Ježėjus Bahras (2001–2005 m.)
Janušas Skolimovskis (2005–2013 m.)
Jaroslavas Čubinskis (2013–2017 m.)
Uršula Doroševska (nuo 2017 m.)

Lenkijos ordinų kavalieriai lietuviai ir Lietuvos ordinų kavalieriai Lenkijos piliečiai 
Už nuopelnus Lietuvai iki 2022 m. apdovanoti 229 Lenkijos piliečiai.  Tai antras gausiausias skaičius tarp visų užsienio valstybių po JAV.

Andžej Ananič (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius)
Piotras Lukašas Andžejevskis (1996 m. sausio 9 d., Sausio 13-osios atminimo medalis)
Andžej Arendarski (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Uršula Anna Augustyniak (2010 m. birželio 23 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Ryšard Badon (2000 m. birželio 30 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Ježy Bahr (2005 m. sausio 13 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Juliuš Bardach (2006 m. birželio 7 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Vladyslav Bartoševski (2002 m. birželio 13 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Liucyna Bauer (2001 m. balandžio 16 d., Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius)
Tadeuš Balachovič (2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Marek Belka (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Kazimieras Bidakovski (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Mariuš Blaščak (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius)
Bernard Blaščyk (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Juzef Bludžis (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Irena Bobin (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Marek Borovski (2005 m. sausio 13 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Didysis kryžius)
Bogdan Borusevič (2006 m. gegužės 18 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius)
Danuta Brodovska (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Leon Brodovski (2001 m. birželio 13 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Marija Romualda Bšozovska (2008 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Tadeuš Juzef Bujnicki (2020 m. liepos 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Viktor Buvelski (2004 m. vasario 6 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Janina Jadwiga Chmielowska (2009 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)	
Andžej Chodkevič (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Vladyslav Chrostovski (1998 m. liepos 12 d., Dariaus ir Girėno medalis)
Teresa Zofia Churska (2008 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Andžej Chlopecki (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Tomaš Marčin Čepeliovski (2006 m. sausio 3 d., Sausio 13-osios atminimo medalis)
Pavel Čeplak (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Vlodžimiež Čimoševič (2005 m. birželio 22 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Didysis kryžius)
Stanislav Čiosek (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius ir 2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Izabela Cyvinska (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Jacek Čaputovič (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius)
Kšyštof Čyzevski (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Teresa Degutis (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis
Andžej Doroš (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Uršula Doroševska (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Konrad Dorš (2009 m. balandžio 15 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Robert Draba (2009 m. balandžio 15 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Januš Drečka (1998 m. liepos 12 d., Dariaus ir Girėno medalis)
Krzysztofas Droba (1995 m. vasario 13 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Andžej Duda (2019 m. vasario 20 d., Vytauto Didžiojo ordinas su aukso grandine)
Maciejus Dvorakas (1996 m. sausio 9 d., Sausio 13-osios atminimo medalis)
Stasys Eidrigevičius (2000 m. vasario 11 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Anna Fotyga (2009 m. balandžio 15 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Irena Gasperovič (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius ir 2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Januš Gazda (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Bronislav Geremek (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Henrik Kazimiež Gioza (2005 m. birželio 22 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius
Teresa Grabčynska-Drecka (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius
Genovefa Grabovska (2004 m. birželio 25 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Alicija Gžeskoviak (1996 m. sausio 9 d., Sausio 13-osios atminimo medalis)
Ryšard Gžybovski (2011 m. birželio 10 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Adam Halamski (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Mariuš Handzlik (2009 m. balandžio 15 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Adam Hanuszkiewicz (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Michal Hasiuk (2007 m. birželio 14 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Piotr Jan Hlebovič (2009 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Michal Jagielo (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius
Zbigniew Piotr Janas (2009 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Valclav Janas (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Veronika Judickaitė-Grigutienė (2003 m. vasario 3 d., Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius)
Marek Jurek (2006 m. sausio 11 d.,  Sausio 13-osios atminimo medalis)
Jan Jurkiewicz (2006 m. birželio 7 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Klemensas Jurkūnas (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Janusz Kaczurba (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Marija Kačynska (2009 m. balandžio 15 d., Vytauto Didžiojo ordino Didysis kryžius)
Lech Kačynski (2009 m. balandžio 15 d., Vytauto Didžiojo ordinas su aukso grandine)
Alina Kalinovska (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius ir  2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Michal Kaminski (2009 m. balandžio 15 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Stanislav Karčevski (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Didysis kryžius)
Marek Ježy Karp (2000 m. birželio 30 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Marek Kločko (2002 m. birželio 13 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Andžej Kliubinski (2005 m. birželio 22 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Jacek Klučkovski (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Adam Kobieracki (2004 m. birželio 25 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Vojčech Kolarski (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Bartlomiejus Kolodziejus (1996 m. sausio 9 d., Sausio 13-osios atminimo medalis)
Tadeuš Konvicki (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Jūratė Kardauskienė (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Melania Korolkow (2009 m. rugsėjo 11 d., Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius)
Liudvik Koščyc (2009 m. rugsėjo 11 d., Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius)
Monika Koščyc (po mirties, 2009 m. rugsėjo 11 d., Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius)
Piotr Kovnacki (2009 m. balandžio 15 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius)
Adam Kozlowski (2001 m. sausio 24 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Jerzy Kozminski (2002 m. sausio 16 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Kšyštof Krajevski (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Jaroslav Kraševski (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Jan Krol (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius)
Marek Kuchčinski (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Didysis kryžius)
Robert Kupiecki (2005 m. sausio 13 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Bronislav Kuzminskij (2003 m. balandžio 25 d., Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius)
Leonard Kuzminskij (2003 m. balandžio 25 d., Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius)
Aleksandras Kvašnievski (1996 m. kovo 4 d. apdovanotas Vytauto Didžiojo ordino Didžiuoju kryžiumi, 1999 m. balandžio 11 d. – LDK Gedimino ordino Didžiuoju kryžiumi ir 2005 m. lapkričio 2 d., Vytauto Didžiojo ordinu su aukso grandine)
Adam Kviatkovski (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius)
Vojčech Lamentovič (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Vitold Liškovski (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Jan Litvinski, (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Ferdynand Vieslav Lukasik (1998 m. liepos 12 d., Dariaus ir Girėno medalis)
Tadeusz Jerzy Macioł (2008 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Andžej Majkovski (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius ir 2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Didysis kryžius)
Bronius Makauskas (2001 m. birželio 13 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius ir 2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Živilė Makauskienė (2001 m. birželio 13 d., LDK Gedimino ordino medalis)
Petras Maksimavičius (2005 m. birželio 22 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Jan Malicki (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Tadeusz Krzysztof Markiewicz (2009 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Mariusz Maszkiewicz (2000 m. birželio 30 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Roman Matijuk (1998 m. liepos 12 d., Dariaus ir Girėno medalis ir 2008 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Tadeusz Mazowiecki (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius)
Krystyna Meissner (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Adam Michnik (1992 m. sausio 9 d., Sausio 13-osios atminimo medalis ir 2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Aleksandr Mickevič (2009 m. rugsėjo 11 d., Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius)
Zofija Mickevič (2009 m. rugsėjo 11 d., Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius)
Mateusz Morawiecki (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Didysis kryžius)
Marek Mroczkowski (2009 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Mieczysław Muszyński (2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Piotr Aleksander Naimski (2019 m. liepos 4 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Tomasz Nalęcz (2004 m. birželio 25 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius)
Maja Narbutt (2007 m. birželio 14 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Janusz Niesyto (2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Piotr Niewiński (2000 m. birželio 30 d., Dariaus ir Girėno medalis ir 2008 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Irena Maria Novacka (2004 m. birželio 25 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Ježy Maria Novak (2004 m. birželio 25 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Ježy Marek Novakovski (2006 m. sausio 10 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Zbigniev Novek (2007 m. gruodžio 20 d.,  Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Jozef Oleksy (2004 m. birželio 25 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius)
Jadviga Oleradzka (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Januš Onyškievič (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius)
Weronika Ramunė Ordo (2010 m. vasario 5 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Ježy Ostrouch (1998 m. liepos 12 d., Dariaus ir Girėno medalis)
Jan Ostrovski (2006 m. birželio 7 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Henryk Owsiejew (2002 m. birželio 13 d. LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Piotr Paweł Pacholski (2009 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Stanislaw Pacuk (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Jonas Pajaujis (1995 m. vasario 13 d., LDK Gedimino ordino medalis)
Lina Palčinskienė (2019 m. liepos 4 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Juozas Sigitas Paransevičius (1997 m. birželio 19 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Krzysztof Jan Pastor (2021 m. liepos 5 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Longin Hieronim Pastusiak (2004 m. birželio 25 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius)
Vincas Pauliukonis (2003 m. vasario 3 d., Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius)
Teklė Pauliukonytė-Kulvinskienė (2003 m. vasario 3 d., Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius)
Edmund Pavlak (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Valdemar Pavlak (2009 m. balandžio 15 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius
Elżbieta Penderecka (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Kšyštof Penderecki (1998 m. lapkričio 18 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Ježy Tadeuš Petrus (2011 m. birželio 10 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Asta Pečiulienė (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Jan Vojčech Piekarski (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Krzysztof Pietraszkiewicz (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Slavomir Andžej Pliatek (2000 m. vasario 11 d., LDK Gedimino ordino medalis)
Adam Pomorski (2020 m. liepos 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Justina Prošogalavičienė (2014 m. rugsėjo 15 d., Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius)
Maria Juzefa Pšelomiec (2012 m. gruodžio 21 d., Sausio 13-osios atminimo medalis)
Marčin Pšydač (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Teklia Pščelovska (2009 m. rugsėjo 11 d., Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius)
Jacek Antoni Purchla (2020 m. liepos 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Mačej Radžvil (2019 m. vasario 14 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Zdislav Rapacki (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius ir 2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Zbigniev Romaševski (2007 m. birželio 14 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Dariuš Rosati (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius)
Andžej Rotermund (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Barbara Ružycka (2007 m. birželio 14 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Ferdynand Ruszczyc (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Mačej Ruščynski (2009 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Andžej Žeplinski (2013 m. birželio 17 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Marek Safjan (2003 m. rugpjūčio 20 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Algimantas Šatas (2017 m. spalio 5 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Anastasija Sidarienė (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Jadwiga Siedlecka (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Marek Siwiec (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius ir 2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Didysis kryžius)
Rafał Skąpski (2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Roman Skeczkowski (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Jaroslaw Skonieczka (2006 m. sausio 10 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Anna Skowronska-Luczynska (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Algirdas Skripka (1999 m. sausio 31 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Krzysztof Skubiszewski (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius)
Viktorija Sokolovskaja (2009 m. rugsėjo 11 d., Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius)
Pawel Soloch (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius)
Krzysztof Stanowski (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Marek Starczewski (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Jaroslaw Stawiarski (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Dominika Stecyk (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Lechas Stefaniakas (2000 m. liepos 13 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Andžej Stelmakovski (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Ježy Adam Stenpien (2008 m. gegužės 29 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Jerzy Stopyra (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Januš Stružyna (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Cezary Stypulkovski (2005 m. birželio 22 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Antanas Suraučius (1999 m. gegužės 18 d., Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžius)
Kšyštof Ščerski (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius)
Dariuš Špoper (2009 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Halina Šymanska (2019 m. vasario 20 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius)
[[Edward Szymański|Edvard Šymanski] (2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Bronislav Slovikovski (2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Ježy Teichman (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Eufemia Teichmann (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Antonis Tokarčukas (1996 m. sausio 9 d., Sausio 13-osios atminimo medalis)
Elena Tumėnaitė-Vainienė (1997 m. gegužės 7 d., LDK Gedimino ordino medalis)
Marian Turski (2021 m. liepos 5 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius
Marek Ungier (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius)
Juozas Vaina (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Janas Valčyka (1996 m. sausio 9 d., Sausio 13-osios atminimo medalis)
Lechas Valensa (2011 m. birželio 10 d., Vytauto Didžiojo ordino Didysis kryžius)
Vieslav Viežchos (2014 m. birželio 30 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis
Andžej Vajda (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Danuta Vaniek (1997 m. birželio 18 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius)
Agata Vausovska-Pavlik (2020 m. liepos 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Janas Vidackis (1996 m. rugpjūčio 14 d., LDK Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius)
Bogumila Więclaw (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Stefan Vieržbicki (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Algirdas Vilkelis (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Henryk Visner (2001 m. rugsėjo 2 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Romuald Vitkovski (2002 m. birželio 13 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Joana Vnuk-Nazarova (1998 m. liepos 12 d., Dariaus ir Girėno medalis)
Algirdas Vaicekauskas (2005 m. birželio 22 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Božena Vrublevska (2002 m. birželio 13 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Vojčech Vrublevski (1997 m. rugsėjo 25 d., LDK Gedimino ordino Riterio kryžius)
Jonas Vydra (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis)
Jerzy Wysokinski (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius
Andžej B. Zakževski (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Michał Franciszek Zaleski (2009 m. birželio 26 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius)
Kšyštof Zanussi (2006 m. rugpjūčio 31 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Bohdan Zdženicki (2011 m. [[vasario 3] d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius]
Julija Želepienienė (1998 m. liepos 12 d., LDK Gedimino ordino Karininko kryžius)
Marek Vojčech Želinski (2009 m. vasario 4 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
Andžej Zol (1997 m. lapkričio 14 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius)
Stanislav Žurovski (1999 m. balandžio 11 d., LDK Gedimino ordino Komandoro kryžius ir 2003 m. vasario 3 d., Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius)
Marčin Lapčynski (2021 m. vasario 15 d.,  Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius)
</div>

Lenkijos ordinais yra apdovanoti šie lietuviai (sąrašas nepilnas):
 
Vytautas Landsbergis (Ordinas už nuopelnus Lenkijos Respublikai)
Prezidentas Valdas Adamkus (1999 m., Lenkijos Respublikos Baltojo Erelio ordinas)
Šarūnas Adomavičius (2018 m., Ordino už nuopelnus Lenkijos Respublikai Komandoro kryžius)
Mindaugas Kvietkauskas (2019 m.)
Algis Kalėda (2019 m., po mirties apdovanotas ordinu „Už nuopelnus Lenkijos Respublikai“ Komandoro kryžiumi su žvaigžde
Romualdas Budrys (2019 m. apdovanotas ordinu „Už nuopelnus Lenkijos Respublikai“ Komandoro kryžiumi)
Kęstutis Kuizinas (2019 m.)
Markas Zingeris (2019 m.)
Ieva Šadzevičienė (2019 m.)
Lolita Jablonskienė (2019 m.)
Arvydas Žalpys (2019 m.)
Irena Aleksaitė (2019 m.)
Kazys Uscila (2019 m.)
Vyturys Jarutis (2019 m.)
Jan Wierbel (2019 m.)
Jadwiga Pietkiewicz (2019 m.)
Raminta Jurenaitė (2019 m.)
Andžejus Pukšto (2019 m.)
Krystyna Rotkiewicz (2019 m.)
Vytautas Toleikis (2019 m.)
Mindaugas Kavaliauskas (2019 m.)
</div>

Šaltiniai