joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Akmenynės Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia

Akmenynės Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Akmenynės kaime, 11 km į šiaurės rytus nuo Šalčininkų, prie Šalčininkų-Turgelių kelio. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba. Priklauso Turgelių Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapijai.

Istorija 

Turgelių bažnyčios vizitacijoje 1830 m. minima unitų bažnyčia su kunigu. 1928 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1945 m. įkurta parapija.

Architektūra 

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su bokšteliu, 2 žemomis zakristijomis. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Nuotraukos 

Šalčininkų rajono bažnyčios
Akmenynė
Bronius Laurinavičius

Bronius (Bronislovas) Laurinavičius (1913 m. liepos 16 d. Gėliūnuose – 1981 m. lapkričio 24 d. Vilniuje) – kunigas, Lietuvos Helsinkio grupės narys.

Biografija 

1937 m. baigė Vilniaus gimnaziją.

Įstojo į Vilniaus kunigų seminariją, ją baigė ir 1944 m. birželio 4 d. buvo įšventintas į kunigus.

1944–1956 m. buvo vikaru Švenčionyse.

1945–1948 m. kunigavo Ceikiniuose. Ten dirbdamas sunkiomis pokario sąlygomis atnaujinimo ir praplėtė Ceikinių bažnyčią.

1948 m. buvo perkeltas į Kalesninkus, kur dirbo iki 1956 m. Jo rūpesčiu bažnyčioje buvo sudėtos naujos grindys, įtaisyti nauji suolai, visa bažnyčia išdažyta ir išdekoruota paveikslais. Įtaisyti nauji kryžiaus keliai, pastatyti visi 3 altoriai, įvestos lietuviškos pamaldos.

1956 m. buvo perkeltas į Švenčionėlius. Ėmėsi pabaigti statyti pradėtą Šv. Edvardo bažnyčią. Bažnyčia buvo užbaigta 1959 m. ir pašventinta.

1968 m. sovietinės valdžios įsakymu iškeliamas į Adutiškį.

Adutiškio Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčioje sudėjo naujas grindis – parketą. Bažnyčią perdažė ir išpuošė dekoratyviniais paveikslais. Prie didžiojo altoriaus iš abiejų pusių padarė vitražus. Taip pat įtaisė naujus kryžiaus kelius, naujas vėliavas, šventoriuje – dekoratyvines vazas. Suorganizavo vaikų chorą. Bažnyčioje buvo įrengtas apšildymas.

1981 m. lapkričio 24 d. SSRS korumpuotų represinių jėgos struktūrų nužudytas Vilniuje, tai pridengiant tragišku nelaimingu eismo įvykiu Vilniuje, Kalvarijų ir Žalgirio g. sankryžoje.

1988 m. lapkričio 25 d. B. Laurinavičiaus palaikai buvo perkelti iš Adutiškio į Švenčionėlius, kaip jis pageidavo testamente.

Atminimo įamžinimas 

Lietuvos Respublikos Prezidento 1998 m. rugpjūčio 21 d. dekretu kun. Bronius Laurinavičius po mirties apdovanotas Vyčio Kryžiaus 2-ojo laipsnio ordinu (dabar – Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro didysis kryžius).
 
2000 m. jis įtrauktas į XX a. tikėjimo kankinių sąrašą.

2010 m. gruodžio 4 d. Vilniuje ties Kalvarijų ir Žalgirio gatvių kampu atidengtas ir pašventintas paminklas (skulptorius – prof. Antanas Kmieliauskas); įrengtas Broniaus Laurinavičiaus skveras.

Nuorodos 
 Bronislavas Laurinavičius, kunigas (1913-1962)
 Kunigas Bronius Laurinavičius
 Bronius Laurinavičius: kovojančio kunigo auka. 

Lietuvos kunigai
Lietuvos disidentai
Charles Babbage

Čarlzas Babidžas (, 1791-1871) – anglų matematikas ir išradėjas. Suprojektavo Skirtumų mašiną, kurią galima laikyti pirmuoju šiuolaikinių kompiuterių prototipu.

Biografija 

Gimė 1791 m. gruodžio 26 d. Walworth’e (Saris) bankininko šeimoje. Jis buvo vienas iš keturių Bendžamino Babidžo ir Elizabetės Teape vaikų. 1810 m. įstojo į Kembridžo Trejybės koledžą. 1814 m. baigė Peterhouse ir 1817 m. gavo MA. Iki mirties gyveno Londone. 1816 m. buvo priimtas į Karališkąją draugiją. 1828–1839 m. užėmė Kembridžo universiteto Lukaso vardo matematikos profesoriaus postą.

Jis yra parašęs 6 veikalus ir apie 90 straipsnių. Jis pasižymėjo kaip išradėjas, matematikas, mokslo sistemos kritikas, politikas ir politinės ekonomikos žinovas. Jis pasiūlė švyturio signalizavimo sistemą, „juodąsias dėžes“, skirtas užrašymui situacijos, buvusios iki traukinio katastrofos, propagavo dešimtainį piniginės sistemos pagrindą ir siūlė panaudoti potvynių energiją.

Skaičiavimų automatizavimas 

Č. Babidžo šlovė glaudžiai susijusi su jo kurtais automatiniais skaičiuotuvais. Jis suprojektavo dviejų tipų prietaisus: Skirtumų mašiną ir Analitinę mašiną. Nuo savo pirmtakų jos skyrėsi ne tik dydžiu ir sudėtingumu, bet ir koncepcija. Skirtumų mašina buvo skirta ne pagrindinių aritmetinių veiksmų atlikimui, o baigtinių skirtumų paskaičiavimui. Jie leido nenaudoti daugybos veiksmų sudarant polinomų reikšmių lenteles.

Matematinių lentelių sudarymo automatizavimu jis pradėjo domėtis 1821 m. Jo pagrindinė mintis buvo, kad ne tik būtų skaičiuojama be klaidų, bet ir atspausdinami rezultatai. 1822 m. jis pasiuntė straipsnį Karališkajai astronomijos draugijai ir gavo pradinį finansavimą Skirtumų mašinos kūrimui. Tačiau darbai strigo ir mašina nebuvo baigta. Apie 1840 m. jis užbaigė Analitinės mašinos principų kūrimą. Dar po 7 m. jis grįžo prie Skirtumų mašinos konstrukcijos tobulinimo. Pats Č. Babidžas neužbaigė nė vienos šių mašinų. Dėl nesėkmės priežasties istorikai tebesiginčija. Nurodomos įvairios priežastys: sudėtingas charakteris, nepakankamas progresas ir vyriausybės paramos nutraukimas, nesutarimai su pagrindiniu inžinieriumi J. Klemensu. Tačiau dažniausiai, kaip priežastis, minima Viktorijos laikų technologijos netobulumas. Bet juk 1834 m. du švedų broliai Georg’as ir Edward’as Scheutz’ai nedidelį Skirtumų mašinos modelį.

Kūriniai 

 Apie mechanizacijos ir pramonės ekonomiją, 1832

Babidžas, Čarlzas
Babidžas, Čarlzas
Babidžas, Čarlzas
Kazimieras Augulis

Kazimieras Augulis (g. 1955 m. rugsėjo 23 d. Bartkūnuose, Ramygalos rajonas) – pedagogas, Lietuvos ir Radviliškio rajono savivaldybės politinis veikėjas.

Biografija 
1966 m. baigė Panevėžio rajono Bartašiūnų pradžios mokyklą, 1970 m. – Bartašiūnų aštuonmetę mokyklą, 1973 m. – Krekenavos vidurinę mokyklą. 1981 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, geografijos mokytojas.

1973 m. Panevėžio raj. Vadoklių vidurinės mokyklos geografijos mokytojas, 1973–1975 m. tarnavo TSRS kariuomenėje, 1975–1978 m. Jotainių aštuonmetės mokyklos mokytojas, 1978–1979 m. Radviliškio V.Valsiūnienės vidurinės mokyklos mokytojas, 1979–1982 m. LLKJS Radviliškio rajono komiteto Organizacinio skyriaus vedėjas, 1982–1990 m. LKP Radviliškio RK partinis darbuotojas, instruktorius, skyriaus vedėjas, 1990–1995 m. Radviliškio Vaižganto vidurinės mokyklos geografijos mokytojas metodininkas, nuo 1995 m. Šeduvos vidurinės mokyklos, nuo 2005 m. Šeduvos gimnazijos direktorius, mokyklų vadovų asociacijos tarybos narys, rajono mokyklų vadovų asociacijos tarybos pirmininkas. Nuo 2011 m. Radviliškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Radviliškio rajono skyriaus narys, tarybos narys, 2006 m. LSDP Radviliškio rajono skyriaus pirmininkas.

1990–1995 m. Radviliškio rajono tarybos deputatas, 2003–2004 m., 2007 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2011 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys. 

Žmona Teresė, vaikai Antanas, Donatas.

Šaltiniai 

Radviliškio politikai
Lietuvos mokyklų direktoriai
Radviliškio pedagogai
Paąžuoliai (Anykščiai)

Paąžuoliai – kaimas pietinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į rytus nuo Kunigiškių.

Istorija

1598 m. priklausė Alantos dvarui. Iki 1933 m. čia buvo dvi gyvenvietės – Šaparnė (kaimas) ir Padembė (vienkiemis, nuo  – „po ąžuolu“), kurie buvo sujungti į vieną, pavadintą Paąžuoliais.

Gyventojai

Šaltiniai 

Anykščių rajono savivaldybės gyvenvietės
Hamas

Apie Vokietijos miestą žr. Hamas (Vokietija).

Hamas (, tar. chamás) – palestiniečių sunitų islamo fundamentalistinė organizacija. Hamas laikoma teroristine organizacija Australijoje, Kanadoje, Europos Sąjungoje, Izraelyje, JAV, Japonijoje ir kai kuriose kitose šalyse.

Pavadinimas 
Hamas yra arabiškos frazės Harakat al-Muqawama al-Islamiyya („Islamo pasipriešinimo judėjimas“) trumpinys, arabų kalboje reiškiantis taip pat ir „atsidavimą“.
Hamas karinis sparnas įkurtas 1992 m. ir vadinamas Izz ad-Din al-Qassam brigadomis šeichui Izz ad-Din al-Qassam, šiuolaikinės arabų rezistencijos tėvui, nužudytam britų 1935 m., atminti. Ginkluotos Hamas kuopos save taip pat vadina „Ayyash studentais“, „Pionieriaus studentais“ ar „Yahya Ayyash daliniais“ atminti Yahya Ayyash, vieną pirmųjų Hamas sprogdintojų, nužudytą 1996 m.

Šeichas Ahmedas Jasinas (Shaikh Ahmed Yassin) grįžo į Gazą iš Kairo, kur jis teikė Islamo labdarą, įkurdamas Hamas 1987 m. kaip „Musulmonų brolijos“ atšaką.

Pradžia 
Hamas pritraukė narius per pamokslus ir labdaringą veiklą, didindama įtaką prekybos susivienijimams, universitetams, turgums, profesinėms sąjungoms ir vietinėje politikoje. Tuo metu Hamas buvo susitelkusi ties “religine ir socialine veikla". Pradžioje organizacija buvo susitelkusi ties tokiais socialiniais reikalais kaip korupcijos atskleidimas, waqf (labdaros fondų) tvarkymas ir bendruomenės projektų organizavimas.

Dabar Hamas daugiausia žinoma dėl savo narių savižudiškų sprogdinimų, kuriais siekiama nužudyti kuo daugiau izraelio civilių, karinių ir saugumo taikinių. Pagal Hamas įstatus (parašytus 1988 ir tebegaliojančius), organizacija siekia sunaikinti Izraelio valstybę, o dabartinėje jo teritorijoje, Vakariniame krante ir Gazos ruože įkurti Palestinos valstybę.

Pagal JAV turimus duomenis Hamas finansuoja Iranas, palestiniečių emigrantai, privatūs Saudo Arabijos ir kitų arabų valstybių asmenys.

2006 vasarį Hamas laimėjo Palestinos įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimus ir sudarė daugumą, surinkę 72 vietas iš 132. Hamas perėmė Palestinos valdžią iš nuosaikia laikomos Fatah. Hamas perėmus palestiniečių teritorijas, kilo stiprūs vidiniai kariniai konfliktai, kurie žinomi kaip Fauda.

Teroristinės organizacijos
Islamo judėjimai
Majokai

Majokai – kaimas pietvakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į vakarus nuo Kavarsko.

Gyventojai

Šaltiniai 

Anykščių rajono savivaldybės gyvenvietės
Girelė

Girelė Lietuvoje:

 Anykščių rajone:
 Andrioniškio seniūnijoje,
 Kavarsko seniūnijoje,
 Svėdasų seniūnijoje,
 Troškūnų seniūnijoje;
 Jonavos rajone:
 Girelė, miesto dalis,
 Gireliai, kaimas;
 Elektrėnų savivaldybėje;
 Kaišiadorių rajone;
 Kėdainių rajone;
 Kelmės rajone;
 Kupiškio rajone:
 Noriūnų seniūnijoje,
 Subačiaus seniūnijoje;
 Molėtų rajone;
 Pakruojo rajone;
 Panevėžio rajone:
 Miežiškių seniūnijoje:
 kaimas;
 viensėdis;
 Panevėžio seniūnijoje;
 Ramygalos seniūnijoje;
 Vadoklių seniūnijoje;
 Pasvalio rajone;
 Rokiškio rajone;
 Šiaulių rajone;
 Širvintų rajone;
 Utenos rajone:
 Sudeikių seniūnijoje;
 Utenos seniūnijoje;
 Zarasų rajone.
Papiliai (Anykščiai)

Papiliai – kaimas šiaurės vakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Surdegio. Seniūnaitijos centras. Yra veikianti Papilių koplyčia, kapinės, stūkso Kaukazas (arba Papilių piliakalnis).

Istorija

Papiliai (Popiele) minimi 1765 m. Ukmergės apskrities seniūnijų inventoriuose. Priklausė Lietuvos Didžiajam kunigaikščiui. XVIII a. pabaigoje pastatyta maža Papilių bažnyčia. XX a. tarpukariu veikė Papilių pradinė mokykla. 1966 m. kaime aptiktas Papilių lobis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Anykščių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pelyšos I

Apie kaimą Troškūnų seniūnijoje žr. Pelyšos II.

Pelyšos I (arba tiesiog Pelyšos) – kaimas šiaurės vakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Surdegio. Išlikęs Pelyšų I dvaras. Pietiniu kaimo pakraščiu prateka Viešinta, į kuria čia įteka Pelyša.

Istorija 

1930 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius.

Gyventojai

Išnašos 

Anykščių rajono savivaldybės gyvenvietės
Naujasėdis

Naujasėdžiu vadinami kaimai:

 Anykščių rajone;
 Švenčionių rajone;
 Vilniaus rajone.
Kopūstai (Klaipėda)

Kopūstai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, 2 km į šiaurę nuo Klaipėdos miesto šiaurinės ribos.

Istorija 

Kaimas minimas nuo 1540 m. kaip Klauspūžiai (). XVII a. pradedama minėti Kopūsto pavardė: Christup Kapust, o Michel Kapust minimas būtent Klauspūdžių ūkyje. Nuo šios pavardės kildinamas dabartinis kaimo vardas. Klauspūdžių pavadinimo kilmė
asmenvardinė: iš krikšto vardo Claus ir ne visai aiškios kilmės asmenvardžio su šaknimi Pūž- ar
Pūdž-.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Kalnuvėnai

Kalnuvėnai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, prie Klaipėdos miesto šiaurinės ribos ir Dūmeišio upelio. Šalia didelė sankryža – kertasi  ir .

Kaime yra IX–XII a. kuršių Kalnuvėnų kapinynas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
SEB bankas

AB SEB bankas (anksčiau – Vilniaus bankas, SEB Vilniaus bankas) – Lietuvos komercinis bankas. Įkurtas 1990 metais. Švedijos SEB bankų grupės narys. 2020 m. su „Swedbank“ banku buvo vienu iš dviejų didžiausių bankų Lietuvoje.

Istorija 
1990 m. įregistruotas komercinis „Spaudos bankas“, kurio pavadinimas vėliau pakeistas į „Vilniaus bankas“. 1995 m. įsteigė įmonę, teikiančią lizingo paslaugas. 1997 m. įsteigta rizikos kapitalo valdymo bendrovė. 1998 m. bankas įsigijo 70 % akcijų FMĮ „Vilfima“, kuri perorganizuota į antrinę investicinės bankininkystės įmonę. Švedijos „Skandinaviska Enskilda Banken“ įmonių grupė 1998 m. įsigijo 32 % akcijų ir tapo strateginiu „Vilniaus bankas“ partneriu. 1999 m. veiklą pradėjo banko įsteigta gyvybės draudimo bendrovė. 2000 m. Vilniaus bankas tapo SEB grupės nariu, SEB grupei įsigijus 97,9 proc. „Vilniaus banko“ akcijų. Tais pačiais metais prisijungė banką „Hermis“, buvo įregistruota investicijų valdymo bendrovė. 

2005 m. bankas pradėjo pavadinimo keitimo procesą ir tapo „SEB Vilniaus banku“. 2006 m. investicinis bankas „SEB Enskilda“ pradedėjo veiklą Lietuvoje prie kurios prisijungė „SEB Vilfima“ įmonių finansų srities specialistai. Laikydamasis strategijos užsiimti tik bankine veikla, 2007 m. bankas pardavė savo nekilnojamojo turto objektus ir nekilnojamąjį turtą valdžiusios banko grupės bendrovės „SEB VB nekilnojamasis turtas“ akcijas. 2008 m. sausio 21 d. „SEB Vilniaus bankas“ baigė pavadinimo keitimo procesą ir tapo SEB banku. Antrinių banko įmonių pavadinimai taip pat buvo pakeisti.

Antrinės įmonės 
Įvairias finansines paslaugas teikia Lietuvoje veikiančios SEB grupės įmonės: „SEB bankas“, investicijų valdymo bendrovė „SEB investicijų valdymas“, gyvybės draudimo bendrovė „SEB Life and Pension Baltic SE“.

SEB grupė Vilniuje taip pat yra įkūrusi paslaugų teikimo centrą („Skandinaviska Enskilda Banken“ AB Vilniaus filialas), teikiantį pagalbos verslui paslaugas (atlieka operacijas, teikia IT, personalo administravimo ir finansų apskaitos paslaugas) SEB grupei – jos antrinėms įmonėms ir padaliniams dvidešimtyje pasaulio šalių.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali banko svetainė

Lietuvos bankai
Universalieji bankai
SEB
Zeigiai

Zeigiai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, 1 km į šiaurę nuo Klaipėdos miesto šiaurinės ribos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Kukuliškiai

Apie kaimą Zarasų rajone žr. Kukuliškiai (Zarasai).

Kukuliškiai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, apie 1 km į šiaurę nuo Girulių, Klaipėdos-Kukuliškių miškų apsuptyje, šalia kelio . Šalia Baltijos jūros kranto 2016 m. atrastas Kukuliškių piliakalnis, yra karinės baterijos liekanos.

Etimologija 

Vietovardis vedamas nuo žodžių kùkulis,  'duonos kepalas'. Jis galbūt kilęs dėl kalvotų apylinkių.

Istorija 

Kaimas įkurtas prieš 1917 m. kaip pietinė Karklės dalis. 2016 m. aptiktas Kukuliškių piliakalnis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Bendikai

Bendikai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Girulių, šiaurinėje Kalotės ežero pakrantėje. Pietvakariuose prieina Kukuliškių miškas. Kaimas priklauso Pajūrio RP.

Gyventojai 

Bendikuose 1842 m. kovo 23 d. gimė Mažosios Lietuvos pedagogas, spaudos darbuotojas, leidėjas, žurnalistas, redaktorius Adomas Einoras.

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Grabiai

Apie kaimą Šalčininkų rajone žr. Grabiai (Šalčininkai).

Grabiai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, 7 km į šiaurės rytus nuo Girulių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Mazūriškiai

Mazūriškiai – kaimas vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, 2 km į rytus nuo Klaipėdos Tauralaukio mikrorajono ir kelio , prie Ringelio upelio ir kelių tvenkinių. Praeina kelias .

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Grauminė

Grauminė – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, į rytus nuo Plikių, prie kelio . Pro kaimą teka Eketė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Medikiai

Apie kaimą Biržų rajone žr. Medikiai (Biržai).

Medikiai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, 2 km į rytus nuo Plikių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Šatriai

Šatriai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 2 km į pietryčius nuo Plikių.

Istorija 

1908 m. kaime atidaryta mokykla.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Trakiai

Apie kaimą Kaišiadorių rajone žr. Trakiai (Kaišiadorys).

Trakiai (seniau Didieji Kuršiai) – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Kretingalės ir tiek pat į šiaurės vakarus nuo Plikių.

Istorija 

Iki XX a. vidurio kaimas vadinosi Didžiaisiais Kuršiais. Šiaurinėje kaimo dalyje buvo Trakių dvaras, kurio pavadinimas po II pasaulinio karo priskirtas visam kaimui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Gručeikiai

Gručeikiai (arba Grudžeikiai) – kaimas vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, už 5 km į pietus nuo Klaipėdos miesto Rimkų mikrorajono. Kolektyviniai sodai. Geležinkelio stotelė.

Etimologija 

Vardas siejamas su prūsų kalbos žodžiu grodd – trupinys arba gruds – sunkus.

Istorija 

Anksčiau čia buvo Gručeikių dvaras.

Gyventojai

Išnašos 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Spengiai

Apie kaimą Pagėgių savivaldybėje žr. Spengiai (Pagėgiai).

Spengiai – kaimas vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, 6 km į pietus nuo Klaipėdos miesto Rimkų mikrorajono, šalia plento  ir Klaipėdos–Tilžės geležinkelio. Rytuose teka Ditupė. Yra senos liuteronų kapinės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Kairiai (Klaipėda)

Kairiai – kaimas vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietus nuo Rimkų mikrorajono (Klaipėdos miestas). Šalia kaimo įrengtas Lietuvos kariuomenės Kairių poligonas.

Etimologija 

Vietovardis kilęs nuo asmenvardžio Kairys (< kairys 'kairiarankis').

Istorija 

1785 m. minimas kaip mišrus kaimas, buvo 5 sodybos. XVIII a. pabaigoje atidaryta pradžios mokykla, Kairių evangelikų liuteronų bažnyčia pastatyta 1909 m. Parapijai priklausė Dumpiai, Gibišai, Gručeikiai, Kairiai, Kaspariškiai, Kinčiai, Kliošiai, Labotakiai, Laistai, Lūžgaliai, Mickai, Spengiai, Stariškė, Šilgaliai, Šunpetriai, Vaškiai, Žardininkai.

Prieš I pasaulinį karą veikė lietuviška „Gintaro draugija“. Kaimas turėjo vėjo lentpjūvę ir užeigą. Po II pasaulinio karo Kairiuose įsikūrė TSRS karinis poligonas, kuris ir sunaikino kaimą. Buvę klebonijos ir mokyklos pastatai dabar yra gyvenamieji namai, kapinės apleistos.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Hans-Georg Reimann (1941–), lengvaatletis, ėjikas

Šaltiniai 

 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaškiai

Vaškiai – kaimas vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, 2 km į vakarus nuo Mickų ir 7 km į pietus nuo Klaipėdos miesto pakraščio. Faktiškai patenka į Derceklių kolektyvinių sodų kompleksą.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Lūžgaliai

Lūžgaliai – kaimas vakarinėje Klaipėdos rajono dalyje, į šiaurės vakarus nuo Derceklių ir į pietvakarius nuo Dituvos, Kuršių marių pakrantėje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Dercekliai

Dercekliai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Priekulės, 10 km į pietus nuo Klaipėdos miesto Rimkų mikrorajono. Kaimas apsuptas kolektyvinių sodų, virstančių nausėdijomis.

Yra sodų bendrija „Dituva“, senovinės kapinės. 2 km į pietvakarius nuo Derceklių yra Tyrų pelkė, prie kaimo – Kliošių kraštovaizdžio draustinis.

Istorija 
Vietovardis (kurio pirminė lytis galėjusi būti Darwcepel), kildinamas iš kuršininkų žodžių darva ir ceplis ('dervos krosnis'). Čia galėjo būti įsikūrę valčių dervuotojai. Derceklių lytis greičiausiai atsirado sulietuvėjus krašto gyventojams ir nebesuprantant pirminės žodžio reikšmės.

1785 m. minimas kaip karališkasis kaimas, buvo 6 sodybos. Kaimas XIX a. buvo didelis, plačiai išsidėstęs pamario žemumoje, naujakuriai kūrėsi palei kanalą. Veikė pradinė mokykla, buvo karčema. TSRS laikais apnyko, didelė jo dalis apaugo mišku. Vėliau pradėjo steigtis kolektyviniai sodai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Antanas

Antanas – lotyniškos kilmės lietuviškas vardas, kilęs iš romėnų giminės vardo Antonius.

Vardadienis birželio 13 d.

Etimologija 
Tai labai senas vardas ir jo kilmė nėra tiksliai žinoma. Manoma, kad tai yra etruskų vardas, kurį perėmė romėnai.

 'gėlė', o žodis antionos – „pirmagimis“. Pagal kai kuriuos šaltinius šis vardas gali reikšti „vertas pagyrų, vertas pagarbos“.

Į lietuvių kalbą pateko iš rytų slavų kalbos dar iki Lietuvos krikšto, ne vėliau kaip XI amžiuje. Rytų Aukštaitijoje tebevartojama jo tarmiška forma Untanas.

Statistika 
Lietuvoje Antanas yra labai populiarus vardas. Lietuvos statistikos departamento duomenimis 2004 m. vardas Antanas buvo antrasis pagal populiarumą. Tačiau dabar populiarumas turėtų mažėti, nes kūdikiams šis vardas duodamas gana retai.

Žmonės 
Antanas Baranauskas (1835-1902), poetas, kalbininkas, vyskupas
Antanas Merkys (1887-1955), politikas, ministras pirmininkas
Antanas Mockus, filosofas, matematikas, politikas
Antanas Nedzinskas (g. 1981 m.), Seimo narys, dainų atlikėjas
Antanas Samuolis, dailininkas
Antanas Sireika, krepšinio treneris
Antanas Sniečkus, politikas, LKP vadovas
Antanas Smetona, politikas, prezidentas
Antanas Strazdas, poetas
Antanas Škėma, rašytojas
Antanas Valionis, politikas
Antanas Venclova, poetas, rašytojas
Antanas Vienuolis, rašytojas, dramaturgas
Antanas Žmuidzinavičius, dailininkas, kolekcininkas
Antanas Tiškevičius, Lietuvos bajoras, didikas

Vietovardžiai

Gyvenvietės 
Dalis gyvenviečių pavadinimų, kilusių iš vardo Antanas:
Antanai – Švenčionių r. sav.
Antanaičiai – Širvintų r. sav.
Antanašė – Rokiškio r. sav.
Antanava – Anykščių r. sav.
Antanava – Jurbarko r. sav.
Antanava – Kėdainių r. sav.
Antanava – Kelmės r. sav.
Antanava – Mažeikių r. sav.
Antanava – Molėtų r. sav.
Antanava – Molėtų r. sav.
Antanava – Molėtų r. sav.
Antanava – Molėtų r. sav.
Antanava – Panevėžio r. sav.
Antanavas – Ignalinos r. sav.
Antanavas – Kazlų Rūdos sav.
Antanavas – Vilniaus r. sav.
Antanėliai – Širvintų r. sav.
Antaninava – Širvintų r. sav.
Antaninava – Molėtų r. sav.
Antaniškė – Ignalinos r. sav.
Antaniškė – Švenčionių r. sav.
Antaniškės – Šalčininkų r. sav.
Antaniškės – Trakų r. sav.
Antaniškės – Zarasų r. sav.
Antaniškės – Zarasų r. sav.
Antaniškiai – Kelmės r. sav.
Antaniškiai – Prienų r. sav.
Antaniškiai – Šakių r. sav.
Antaniškis – Anykščių r. sav.
Antaniškis – Zarasų r. sav.
Antanoša – Širvintų r. sav.
Antanuvka – Anykščių r. sav.
Antanuvka – Molėtų r. sav.

Vandens telkiniai 
Antanavo HE tvenkinys – Kazlų Rūdos sav.

Miškai 
Antanavos miškas – Akmenės r. sav.
Antanaičių miškas – Kaišiadorių r. sav.

Nacionaliniai parkai, rezervatai ir draustiniai 
Antanų pedologinis draustinis – Švenčionių r. sav.

Nuorodos 
Behindthename.com – Daugybės vardų katalogas
Name - meanings.com – Vardų reikšmės
Thinkbabynames.com – Antonio vardo reikšmė ir kilmė
Italian.about.com  – Itališkas Antonio vardas

Vardai

en:Anthony (name)
eo:Antonio
es:Antonio
fi:Anton
fr:Antoine
hu:Antonia gens
ja:アントワーヌ
nl:Antonius (voornaam)
nn:Anton
no:Anton
pl:Antoni
ru:Антон
sk:Anton
sv:Anton
zh:安东尼氏族
Šilėnai

Šilėnai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Šiaulių miesto, 2 km nuo Šiaulių oro uosto ir 6 km į pietus nuo Kairių. Artimiausi kaimai: šiaurėje Akliniai (2 km) ir Kirbaičiai (2 km), pietuose – Žarniai (4 km) ir Vališkiai (4 km). Geriausias susisiekimas – geležinkeliu, greta praeina kelias Kairiai–Tytuvėnai.

Seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-80004), Šilėnų pagrindinė mokykla, kelios parduotuvės. 2003 m. susikūrė Šilėnų kaimo bendruomenė „Šilas“. 2004 m. Šilėnų kaime atidengtas ir pašventintas paminklinis akmuo su iškaltu užrašu „Šilėnai 1649“. 2005 m. AB „Lietuvos geležinkeliai“ geležinkelio remonto dukterinė įmonė UAB „Gelmagis“ (buvusi Mašinų remonto stotis Nr. 94.) pastatė šiuolaikišką ilgų geležinkelio bėgių atkarpų suvirinimo ir surinkimo liniją kuria.2010 m. lapkričio 8d. AB „Lietuvos geležinkeliai“ generalinio direktoriaus įsakymu Nr. AS-25 UAB „Gelmagis“ buvo reorganizuota prijungiant ją prie UAB Geležinkelio tiesimo centras.

Istorija 
Šilėnai žinomi nuo 1649 m., tačiau kaimas Zoknių dvaro laukuose pradėjo kurtis 1865 m. tiesiant Liepojos-Romnų geležinkelį. Po Antrojo pasaulinio karo, kai Šilėnuose buvo įkurdinta geležinkelių statybos ir remonto Mašinų remonto stotis, išaugo unikali gyvenvietė. Įmonės darbuotojams gyvenamųjų namų niekas nestatė. Stovėjo 50–60 vagonų, kuriuose gyveno ne tik darbininkai, bet ir kai kurie vadovai. Neretai vagonuose kildavo gaisrai. Tik 1991–1992 m. buvo užbaigti 6 įmonės lėšomis ūkiniu būdu statyti namai, kuriuose apsigyveno 74 šeimos.

Gyventojai 
1673 m. gyveno 52 šeimos.

 Žymūs žmonės
 Raimondas Šukys
 Eugenija Liumaitė

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kiškėnai (Klaipėda)

Kiškėnai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Gargždų. Seniūnaitijos centras. Sodų bendrijos, virstančios nausėdijomis. Išlikęs Kiškėnų dvaras.

Etimologija 

Vietovardis Kiškėnai yra priesagos -ėn-vedinys iš liet. asmenvardžio Kiškis.

Istorija 

1540 m. Jorge Kyschke minimas Šlapžemės apylinkėse. Greičiausiai, ankstesnė forma buvo Kiškiai, galbūt priesagine forma norėta atskirti nuo kito kaimo vardo Kiškiai.

1785 m. minimas kaip mišrus kaimas, buvo 4 sodybos. Seno kaimo vietoje XVIII a. buvo įsikūręs dvaras Kischken-Görge. XX a. pr. dvaro valdytojas buvo Ernstas Hesė (Ernst Hesse).

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Jonušai

Jonušai (seniau Klipštai) – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Dauparų, Smeltaitės krante. Ties kaimu nuo greitkelio  atsišakoja kelias .

Kaime yra Edvardo Legecko privatus mažasis zoologijos sodas Mini Zoo, užimantis 3,50 ha. Čia yra apie 400 paukščių ir 200 gyvūnų rūšių – lamos, stirnos, danieliai, vilkai, meškos, lapės, kupranugariai, beždžionės, mažosios kengūros, tigrė ir kt. Į sodą keleriems metams atvežami kai kurie gyvūnai iš Talino ir Kauno zoologijos sodo.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Jonušuose gimė Mažosios Lietuvos visuomenės veikėjas Ansas Lymantas (1921–2002).

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Lyveriai

Lyveriai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, apie 1 km į pietus nuo Gargždų, prie Minijos ir Skinijos santakos. Kolektyviniai sodai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Ilginiai

Ilginiai – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 1 km į šiaurę nuo Darbėnų, prie kelio  ir Kretingos–Skuodo geležinkelio.

Istorija 
1779–1781 m. Palangos seniūnijos inventoriuje minimas Ilginių vienkiemis (obręb Ilgini), įsikūręs Auksūdžio žemės pietvakariniame pakraštyje, Gudiškių ganyklose. Jame nuolatinių gyventojų nebuvo, o žemę 1780 m. iš Darbėnų dvaro nuomojo Auksūdyje gyvenę valstiečiai Martynas Kiesus, Jonas ir Juozapas Lazdauskai.

Ilginių (Ilginy) kaimas pažymėtas 1921 m. Vokietijoje išleistame kariniame topografiniame žemėlapyje, parengtame I pasaulinio karo išvakarėse. Jo žemės rytiniu pakraščiu okupacinė vokiečių valdžia 1915 m. nutiesė geležinkelį Bajorai–Priekulė (Latvija). 1923 m. Ilginiuose buvo 4 sodybos.

Kaime veikia vienas didžiausių Lietuvos pajūrio regione Ilginių žvyro karjeras (27,1 ha), kurį eksploatuoja valstybinė įmonė „Klaipėdos regiono keliai“.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Medšarkiai

Medšarkiai – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Darbėnų.

1846 m. buvo 3 dūmai,1923 m. – 1 ūkis

Gyventojai

Žymūs žmonės 
1929–1984 m. kaime gyveno pedagogas, dailininkas, Kauno meno mokyklos ir Paryžiaus tapybos studijų auklėtinis, Kretingos pranciškonų gimnazijos ir Darbėnų gimnazijos mokytojas Fabijonas Šulcas.

Šaltiniai 

Julius Kanarskas. Darbėnų apylinkės kaimai. – Švyturys – 1992, liepos 25. – P. 3.

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Prūdgalis

Prūdgalis – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Darbėnų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Pasertupis

Pasertupis – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Darbėnų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Barkeliai

Barkeliai – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 3 km į pietryčius nuo Darbėnų, prie kelio  ir Dubupio upelio.

Istorija 
Kaimas susiformavo XVI a. 1846 m. gyveno 11 šeimų, 1870 m. 63 Barkelių ir Naujukų kaimų valstiečiai ėjo prievoles Darbėnų dvarui.

1923 m. buvo 15 ūkių.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Kazys Bendikas (g. 1853 m.), valstietis, knygnešys;
 Petras Benetis (1919–1948), Kardo rinktinės partizanas, Žemaičių legiono srities štabo ryšininkas.

Kultūros paveldas 
 Barkelių senosios kapinės, vadinamos Markapiais (XVI–XIX a.);
 Koplytėlė su Nazariečio, Marijos Sopulingosios ir 2 angelų skulptūromis (XX a. I p.).

Šaltiniai 

 Julius Kanarskas. Darbėnų apylinkės kaimai. – Švyturys (Kretinga) – 1992.

Nuorodos 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Medomiškiai

Medomiškiai – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Darbėnų, prie kelio , Kulšės dešiniajame krante.

Gyventojai

Kultūros paveldas 
 Medomiškių kapinynas (II tūkst. pr.)

Išnašos 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Pelėkiai

Pelėkiai – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Darbėnų.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

 Stasys Ruzgaila (g. 1922 m. gruodžio 22 d.), nusipelnęs Lietuvos krepšinio treneris, Kretingos rajono garbės pilietis.

Kultūros paveldas 

 Mitologinis akmuo su dubenėliais, vadinamas Velnio akmeniu
 Pelėkių kaimavietė (XVII–XVIII a.)
 Pelėkių senosios kapinės (XVI–XIX a.)

Šaltiniai 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Žyneliai

Žyneliai – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Laukžemės.

Etimologija 

Vardo kilmė aiškinama dvejopai. Pasak vienų, senovėje čia gyvenę pagonių žyniai. Pasak kitų, kaimui vardą davusi pirmoji kaime apsigyvenusi naujakurių Žynelių šeima.

Geografija

Kaimo žemės plyti lygumoje. Rytiniu pakraščiu teka Kulšė, į kurią įteka kairysis intakas Kiaupiškė. Šiaurėje ribojasi ur Benaičiais, vakaruose – Sūdėnais, pietuose – Pelėkiais. Rytuose už Kiaupiškės ir Kulšės upelių prasideda Maloniškių ir Auksūžio žemės. Per kaimą praeina kelias, jungiantis kelius Darbėnai–Skuodas ir Laukžemė–Senoji Įpiltis. Kaime stovi keletas vėjo elektros jėgainių.

Istorija

Žyneliai atsirado XVIII a. Laukžemės dvarui priklausančių Sūdėnų kaimo žemių rytinėje dalyje. Nuo Sūdėnų atsiskyrė ir savarankišku kaimu tapo XIX a., kai jų žemę įsigijo ir prie Senosios Įpilties palivarko valdų prisijungė grafai Pliateriai. Panaikinus baudžiavą, Pliateriai Žyneliuose įkūrė palivarką, kuriam 1870 m. priklausė 42 prievolininkai.

1912 m. kilus gaisrui sudegė 4 ūkininkų sodybos. Darbėnų valsčiaus sueiga nutarė skirti padegėliams pašalpą, įpareigodama kiekvieną valsčiaus ūkininką nuo dešimtinės žemės sumokėti po 10 kapeikų. 

1923 m. kaime buvo 14 ūkių. Vykdant Lietuvos žemės reformą, palivarkas buvo išparceliuotas, o žemė 1927 m. prijungta prie Žynelių kaimo ir išdalinta ūkininkams. 

Kultūros paveldo objektų kaime nėra. Rytiniame pakraštyje prie Kiaupiškės upelio stūkso pora stambių akmenų, išverstų iš upelio slėnio melioracijos darbų metu.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Sūdėnai

Apie kaimą Pagėgių savivaldybėje žr. Sūdėnai (Pagėgiai).

Sūdėnai – kaimas šiaurės vakariniame Kretingos rajono savivaldybės pakraštyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Laukžemės, kairiajame Šventosios krante, abipus kelio Laukžemė-Senoji Įpiltis.

Kaime 2009 m. atidarytas pirmasis skandinavų kapitalo bendrovės „4 Energia” 14 megavatų galingumo vėjo jėgainių parkas.

Geografija 
Kaimas įsikūręs kairiajame Šventosios krante. Šiaurėje ribojasi su Benaičių, rytuose – Žynelių, pietuose – Pelėkių kaimais. Pietvakariniu pakraščiu teka Šventosios intakas – Kulšė. Per kaimą praeina kelias Laukžemė–Senoji Įpiltis, nuo kurio atsišakoja kelias į Žynelius.

Istorija 
Sūdėnų kaimo žemėje pirmieji gyventojai apsigyveno I tūkst. pr. m. e. Šventosios slėnio kalvelėse jie paliko III-I a. pr. m. e. pilkapius ir I-IV a. kapus su akmenų vainikais. Vėlyvesnis kapinynas, matyt, veikė Maro kapelių kalvoje, iš kurios kasant smėlį buvo randama žalvarinių papuošalų, geležinių įmovinių kirvių, ietigalių, žmonių kaulų. Vėliau kapinyno kalvoje buvo įrengtos kaimo kapinės, kuriose intensyviai laidota maro, choleros, šiltinės ir kitų epidemijų metais. Be to, taisant netoli kapinių esantį kelią į Žynelius buvo rastas akmens kirvis, kuris rodo, kad žmonės šiose apylinkėse gyvena nuo neolito arba žalvario amžiaus.

1846 m. Sūdėnuose buvo 10 namų, o 1870 m. Laukžemės barono Medemo dvarui priklausė 133 kaimo valstiečiai. Vykdant Stolypino reformą, kaimas 1913 m. buvo išskirstytas į vienkiemius. 1923 m. jame buvo 34 vienkieminiai ūkiai. Prie Kulšės upelio stovėjo vandens malūnas, kuriame grūdus susimaldavo ir kitų kaimų valstiečiai. Malūno sode tebėra pagonių kulto objektu laikomas akmuo su cilindro pavidalo dubeniu ir nedideliu lataku.

Seniau kaimą nuo nelaimių ir negandų saugojo XIX a.-XX a. pradžioje pastatyti kryžiai ir koplytėlės su šventųjų skulptūromis. Šventosios slėnyje išliko kūlgrinda, kuria valstiečiai tebesinaudojo ir XX a. veždami iš lankos šieną. Į šiaurę nuo jos esantis vingis vadinamas Vaidavingiu: esą čia dažnai vaidendavosi.

Gyventojai

Kultūros paveldas 
 Sūdėnų pilkapynas (III a. pr. m. e. – I a.).
 Sūdėnų I kapinynas (I–IV a.).
 Sūdėnų II kapinynas (V–VI a. I pusė).
 Sūdėnų akmuo su plokščiadugniu dubeniu.
 Sūdėnų senosios kapinės, vad. Maro kapeliais (XVI–XVIII a.).
 Sūdėnų kūlgrinda, vad. Velnio taku.
 Koplytėlė su Marijos Maloningosios ir 2 angeliukų skulptūromis (XX a. pr.; skulptūrų autorius – Juozapas Paulauskas).

Šaltiniai 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Drumulis

Drumulis (arba Drumuliai) – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Darbėnų ir 3 km į pietvakarius nuo Laukžemės.

Geografija 

Įsikūręs miškingoje pajūrio žemumoje, apsuptas Mažučių, Kalgraužių, Drumulio ir Laukžemės miškų. Pietiniu pakraščiu praeina kelias Darbėnai–Būtingė, nuo kurio per kaimą veda kelias į Laukžemę.

Etimologija 

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Drumulis.

Istorija 

Įsikūrė XIX a. Kalgraužių palivarko žemėje, vadinosi Drumuliai. 1923 m. buvo 14 kiemų. Tarpukariu drumuliškiai aktyviai dalyvavo Laukžemės šaulių būrio veikloje.

Gyventojai

Žymūs asmenys 
Gyveno
 Antanas Šateikis (1887–?), Lietuvos kariuomenės kūrėjas savanoris. Kilęs iš Darbėnų, tarnavo 1920 m. gruodžio 6 d. – 1921 m. gruodžio 22 d. Grįžęs Drumuliuose gavo žemės sklypą ir apsigyveno. 1929 m. vasario 19 d. apdovanotas Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu.

Šaltiniai 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Dirgalis

Dirgalis – kaimas šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Grūšlaukės.

Geografija 
Įsikūręs lygumoje. Iš šiaurės ir rytų pusių juosia miškas, pietuose susisiekia su Grūšlauke. Pietiniu pakraščiu teka Pievolupis, šiaurės vakariniu – dešinysis jo intakas Biržtva. Per kaimą eina kelias Grūšlaukė–Peldžiai, nuo kurio atsišakoja kelias į Narmantus.

Istorija  
XIX a. minimas Grūšlaukės užusienis (vienkieminė gyvenvietė), priklausęs Grūšlaukės kaimo bendruomenei. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje pavadintas Dirgaliu ir tapo savarankišku kaimu, kuriame 1923 m. buvo 5 sodybos.

Kaime išliko XIX a. statytų etninės architektūros statinių, iš kurių 3 – Salomėjos Benetienės, Kotrynos Piktuižytės bei Stasio Alonderio ir Juozo Vičiulio sodybos 1971 m. buvo įrašytos į vietinės reikšmės architektūros paminklų sąrašą. Vėliau jos buvo nugriautos arba perkeltos į Lietuvos liaudies buities muziejų.

Kaime ūkininkauja Stanislava ir Povilas Mickai.

Gyventojai

Žymūs asmenys 
 Aleksas Jonkus (1915–1948), partizanas, Kardo rinktinės štabo ūkio skyriaus viršininko pavaduotojas;
 Petras Vytautas Rūtė (g. 1934 m. balandžio 5 d.), poetas, prozininkas, tapytojas;
 Ona Daukšaitė (g. 1945 m. spalio 21 d.), Šiaulių rajono savivaldybės viešosios bibliotekos Ginkūnų filialo vyr. bibliotekininkė, 2003 m. geriausios Šiaulių rajono bibliotekininkės vardo nominantė.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Irena Šeškevičienė. Devyniasdešimtmetės dvynės: „Gyvenimo nėra per daug“. - Pajūrio naujienos - 2009, spalio 23

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Mažonai (Kretinga)

Mažonai – kaimas šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, už 2 km į šiaurės rytus nuo Grūšlaukės.

Etimologija 

Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio Mažonas daugiskaitinės formos. Vietovardis rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , , , žem. Mažuonā.

Geografija 

Kaimo žemes juosia Pėtaraičių, Pilybiškės ir Narmantų miškai. Šiaurėje susisiekia su Peldžiais, vakaruose – su Biržtvininkais, pietuose – su Dirgaliu. Per kaimą praeina kelias Grūšlaukė–Medininkai. Pietinėje dalyje išteka Biržtvos upelis – dešinysis Pievolupio intakas.

Istorija 

Kaimas susiformavo XVII – XVIII a. Peldžių (Peldiškių) miško apyrubės plėšininėje žemėje, kuri priklausė Salantų, o nuo 1675 m. – Grūšlaukės dvarui. Pirmąkart paminėtas 1750 m. 

1750, 1821 ir 1843 m. buvo 5, 1846 m. – 13, 1866 m. – 8 dūmai, 1923 m. – 10 ūkių.

Dvasiniu valstiečių gyvenimu rūpinosi Salantų, nuo 1778 m. – Grūšlaukės bažnyčios kunigai.

Gyventojai

Literaūra 
 Julius Kanarskas. Darbėnų apylinkės kaimais. – Švyturys – 1992 m. rugsėjo 9 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Mažonų kaimas: Kretingos krašto enciklopedija

Šaltiniai 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Latveliai (Kretinga)

Latveliai – kaimas šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 8 km į šiaurės rytus nuo Darbėnų ir 3 km į vakarus nuo Grūšlaukės.

Etimologija 
Yra du vietovardžio kilmės variantai: 1) kaimą įkūrė latvių kilmės naujakuriai; 2) pavadinimas kilo iš asmenvardžio Latvelis daugiskaitos formos.

Geografija 
Kaimo žemių pietrytiniu pakraščiu praeina rajoninis kelias  (Kalno gatvė), o šiaurės rytiniu –  (Miško gatvė), kuriuos jungia pagrindinė kaimo gatvė.

Didžiąją kaimo dalį užima dirbama žemė. Šiauriniame ir vakariniame pakraštyje bei centrinėje dalyje plyti miškai. Rytiniu pakraščiu teka Narmanšakė, o šiaurės vakariniu ir vakariniu – Laukupis (dešinysis Šlaveitos intakas).

Gatvinio plano gyvenvietė įsikūrusi rytinėje kaimo žemių dalyje, arčiau Narmanšakės. Atokiau nuo jų stovi kelios vienkieminės sodybos. Į šiaurės rytus nuo gyvenvietės, kitapus upės, Grūšlaukės žemėje stūkso Latvelių senosios kapinės.

Istorija 
Kaimas susiformavo XVI a. antroje pusėje, po Valakų reformos. Jo žemių pietvakarinėje dalyje XVII–XVIII a. įsikūrė Pirkulių užusienis – už dirbamų žemių ribų apsigyvenusių naujakurių vienkieminė nausėdija.

1846 m. gyveno 8 šeimos. Valstiečiai priklausė Darbėnų dvarui, kuriame ėjo lažą.

Panaikinus baudžiavą, žemės savininkais tapę 24 žemdirbiai 1870 m. mokėjo žemės mokestį Lentvario ir Palangos grafui Juozapui Tiškevičiui. 1923 m. buvo 28 valstiečių ūkiai.

Kaimo žemės turėjo savo vardus. Šiaurinė dalis buvo vadinama Sodgaliu, šiaurės vakarinė – Voveraitėmis, vakarinė – Grybsodžiu, pietvakarinė – Pirkuliais, o pietinė – Bubeliais. Vakarinėje dalyje, Felikso Sendrausko žemėje 10 ha plote driekėsi Plačioji pieva, o šalia ūkininko sklypo buvo Balandiškės pieva (3 ha), kuriai vardą davė čia augusios balandos. Rytinėje dalyje plytėjo Gorskinės pieva (10 ha), o pietinėje dalyje – Graisklaniu vadinama ariama žemė (8 ha). Užliejamame Laukupio slėnyje šalia Pirkulių buvusios pelkėtos pievos (4 ha) vadintos Pirkuline.

1937 m. pravesta Lietuvos žemės reforma, kaimas išskirstytas į vienkieminius ūkius.

Po Antrojo pasaulinio karo šalia esančiuose miškuose veikė Žemaičių apygardos Kardo rinktinės partizanai. Jie 1946 m. rugpjūčio 17 d. kaimo ganyklose prie Darbėnų kelio surengė pasalą, į kurią pateko ir buvo nukauti keturi iš Grūšlaukės su pastote grįžtantys MGB Darbėnų valsčiaus poskyrio stribai ir juos vežęs vežikas.

Gyventojai 

 Žymūs žmonės
 Jonas Algirdas Riepšas (1937–2022) – teisininkas, teisėjas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkas.

Kultūros paveldas 
 Senosios kaimo kapinės (Maro kapai) (XVI a. – XX a. 2 deš.)
 Kaimo pietinėje dalyje prie Stepono Gedrimo sodybos stovėjo stilizuotų tulpių motyvo kiaurapjūviu ornamentu puoštas monumentalus kryžius su Nukryžiuotojo skulptūra, kurį 1897 m. pastatė Antanas Stonius, o skulptūrą sukūrė žymus Žemaičių krašto dievdirbys Juozapas Paulauskas. Kryžius 2005 m. restauruotas ir perkeltas prie Grūšlaukės mokyklos.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Latvelių kaimas. – Kretingos krašto enciklopedija

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Smeltė (Kretinga)

Smeltė – kaimas šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 600 m į pietvakarius nuo Grūšlaukės.

Istorija
Susiformavo XIX a. plėšininėje Grūšlaukės dvaro ganyklų ir miško žemėje. Pirmąkart paminėtas 1866 m. Salantų parapijos gyvenviečių sąraše.

1866 m. buvo 6 kiemai, 1923 m. – 17 ūkių. Dvasiniais kaimo reikalais rūpinosi Grūšlaukės bažnyčios kunigai.

1952 m. kaime žuvo Lietuvos partizanų Kardo rinktinės kūrėjas ir vadas Kazimieras Kontrimas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Kadagynas (Kretinga)

Kadagynas – kaimas šiaurinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 1 km į šiaurę nuo Salantų, prie kelio .

Etimologija 
Pavadinimas kilo nuo žodžio . Vietovardis rašomas , , , .

Geografija 
Kaimas plyti Salanto dešiniajame krante. Pietine dalimi praeina kelias . Ribojasi su Erlėnais, Laiviais, Salantais ir Dvaraliu, nuo kurio jį skiria kelias .

Istorija 
Kaimas susiformavo XVIII a. Minimas nuo 1821 m.

1821 ir 1843 m. buvo po 4, 1866 m. – 5 kiemai, 1923 m. – 10 ūkių.

Gyventojai

Kultūros paveldas 
 Monumentalus kryžius kelių kryžkelėje (XX a. pr.; atnaujintas 1957 m. ir XX a. pab.)
 Koplytėlė su ornamentuotu kryželiu, Marijos Maloningosios, Šv. Antano ir Jono Nepomuko skulptūromis, V. ir A. Urbonų sodyba (1939 m., statė Juozas Kazys Anužis, skulptūrų autorius – Adomas Einikis)
 Skulptūrinis stogastulpis su Rūpintojėlio horeljefu (autorius – Andrius Žilinskas)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kadagynas: Kretingos krašto enciklopedija

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Klecininkai

Klecininkai – kaimas šiaurinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Salantų.

Etimologija 
Pasakojama, kad kuriantis kaimui, jo žemės rėžiai buvo išsibarstę nedideliais lopinėliais – , todėl kaimas pavadintas Klecininkais. Rašytiniuose šaltiniuose vietovardis rašomas , , , , .

Geografija 
Kaimo žemės plyti abipus Pestupio vidurupio ir žemupio. Ribojasi su Leliūnais, Bargaliu, Pesčiais, Žvainiais, Barzdžiais ir Barzdžių Medsėdžiais. Pietvakarinėje dalyje telkšo Klecininkų tvenkinys, įrengtas ant bevardžio upelio (Pestupio dešiniojo intako). Pietrytiniu pakraščiu praeina kelias , centrine dalimi – Klausgalvai–Pesčiai, o pietvakariniu pakraščiu – Klecininkai–Leliūnai.

Istorija 
Kaimas minimas nuo XIX a. Kūrėsi dešiniajame Pestupio krante, į pietus nuo Pesčių dvaro sodybos buvusioje plėšininėje žemėje. Jame 1821 ir 1843 m. buvo po 4, 1866 m. – 10 kiemų, 1923 m. – 17 ūkių.

Vykdant Lietuvos žemės reformą, XX a. 3 dešimtmetyje prie kaimo buvo prijungta dalis Pesčių kaimo ir išparceliuoto Edvardavo dvaro žemių.

Gyventojai

Kultūros paveldas 
 Pesčių (Klecininkų) senosios kapinės.
 Pesčių (Klecininkų) paminklas partizanams

Šaltiniai

Nuorodos 
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga 
 Klecininkai: Kretingos krašto enciklopedija

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Šaučikiai (Kretinga)

Šaučikiai – kaimas šiaurinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 4 km į šiaurę nuo Salantų, prie kelio  ir Erlos upės.

Etimologija 
Vietorvardis kilo iš asmenvardžio Šaučikis daugiskaitos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , , , .

Geografija 
Kaimo rytine dalimi ir vakariniu pakraščiu teka Erla, centrine dalimi praeina kelias . Rytiniame pakraštyje plyti Šaučikinės, o pietvakariniame – Kuitės miškas. Žemė ribojasi su Nerėpais, Erlėnais, Juodupėnais, Palšiais ir pirmaisiais Šaučikiais.

Istorija 
Susiformavo XVI a. Pirmąkart paminėtas 1568 m. Ribojosi su Šaukliais, Kuliškiais, Nerėpais, Erlėnais, Juodupėnais ir Armonaičiais. Kaimas priklausė Salantų, o nuo 1675 m. iki baudžiavos panaikinimo (1861 m.) – Grūšlaukės dvarui.

1750, 1821, 1843 m. buvo 22, 1846 m. – 23 dūmai, 1866 m. – 23 kiemai, 1923 m. – 41 ūkis.

Nuo 1630 m. dvasiniais gyventojų reikalais rūpinosi Salantų parapijos kunigai.

XX a. 3 deš. atidaryta Šaučikių pradžios mokykla (1964 m. perkelta į Erlėnus. Lietuvos žemės reformos metu kaimas buvo išskaidytas į vienkieminius ūkius. Senojoje gyvenvietėje liko 16 kiemų, o buvusių bendro naudojimo ganyklų plėšininėje žemėje kaimo rytinėje dalyje įsikūrė 13 naujakurių ūkių (Klociuose ir Lemberkėje – po 6, Raudonėje – 1).

Pokario teritorinio-administracinio suskirstymo reformų metu kaimas buvo padalintas pusiau: pietinė dalis liko Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, o šiaurinė (pagrindinė) dalis perduota Skuodo rajonui.

2008 m. kaime gyveno 5 šeimos.

Gyventojai

Kultūros paveldas 
 Šaučikių senovės žemdirbystės vieta (Šaučikynės miške).
 Šaučikių II senosios kapinės (Šaučikynės miške).

Šaltiniai

Nuorodos 
 Šaučikiai: Kretingos krašto enciklopedija

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Juodupėnai

Juodupėnai – kaimas Kretingos rajono savivaldybėje, į vakarus nuo kelio , 4 km į šiaurės vakarus nuo Salantų, Erlos kairiajame krante. Seniūnaitijos centras. Yra Salantų kultūros centro filialas, biblioteka, Juodupėnų tvenkinys (įrengtas 1979 m.), kempingas.

Etimologija 

Kaimo pavadinimas kilo iš upėvardžio Juodupis. Vietovardis rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , , , .

Geografija 

Kaimas įsikūręs lygumoje, abipus kelių  ir Juodupėnai–Narmantai. Per kaimą teka Erlos intakas Juodupis. Pietvakariuose plyti Juodupėnų miškas.

Istorija 

Pirmąkart paminėtas 1568 m. Ldk Žygimanto Augusto Telšių valsčiaus vakarinės dalies valdų žemėlapyje. XVII–XVIII a. vadinamas šlėktų bajorkaimiu, kuris priklausė Salantų, o 1675 m. – Grūšlaukės dvarui.

1750 m. jame buvo 6, 1821, 1843 ir 1846 m. – 21, 1866 m. – 22 kiemai. 1870 m. kaime buvo 323 revizinės sielos (prievoles atliekantys valstiečiai) ir 2028 rėžiai žemės, už kurią valstiečiai atlikinėjo prievolę grafo Juozapo Tiškevičiaus Grūšlaukės dvare.

Dvasiniais gyventojų reikalais nuo XVII a. rūpinosi Salantų parapijos kunigai.

1922 m. įkurta pradžios mokykla, 1954–1978 m. veikė septynmetė (nuo 1954 m.), aštuonmetė (nuo 1962 m.) mokykla, kuri vėliau pertvarkyta į pradinę (uždaryta).

Tarpukariu veikė pavasarininkų kuopa, kuri kaime 1933 m. pastatė Vilniaus koplytėlę (meistras Petras Giedra) lenkų užgrobtai sostinei atminti, o kaimo kapinėse 1939 m. – betoninį monumentalų kryžių.

1950–1972 m. buvo Kirovo kolūkio centrinė, 1972–1992 m. – Alkos kolūkio pagalbinė gyvenvietė. 1949–2009 m. veikė paštas (LT-97032), 1951 m. įkurta biblioteka, 1959 m. atidaryti kultūros namai, 1960 m. medicinos punktas.

Gyventojai

Kultūros paveldas 
 Juodupėnų senosios kapinės (XVI– XIX a.)
 Koplytėlė su altorėliu ir Nukryžiuotojo skulptūrine grupe
 Koplytėlė su ornamentuotu kryželiu, Marijos ir 4 angeliukų skulptūromis
 Sodyba: troba (1850 m.), klėtis (1892 m.), tvartas (1910 m.)
 Sodyba: troba, klėtis, tvartas (1914 m.)

Literatūra 
 Vitalija Valančiūtė. Juodupėniškiams rūpi kaimo istorija. – Švyturys – 2008 m. gruodžio 17 d. – P. 6

Šaltiniai

Nuorodos 
 Juodupėnai: Kretingos krašto enciklopedija

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės