joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Monier Monier-Williams

Seras Monjė Monjė Viljamsas (Sir Monier Monier-Williams; g. 1819 m. lapkričio 12 d. – m. 1899 m. balandžio 11 d.) – britų indologas, sanskritologas, parengęs didelės apimties ir iki šių laikų plačiai naudojamą sanskrito–anglų kalbų žodyną.

Gimė Bombėjuje, generolo Monjė Viljamso šeimoje. Buvo išsiųstas mokytis į Angliją, ten 1844 m. baigė Oksfordo universiteto koledžą. Vėliau dėstė Azijos kalbas Rytų Indijos kompanijos koledže (1844–1858 m.). 1860 m. Monjė Monjė Viljamsas tapo Oksfordo universiteto sanskrito profesoriumi (Boden Professor of Sanskrit). Rinkimuose į šias pareigas Viljamasas nukonkuravo žymų vokiečių orientalistą Maksą Miulerį. Viena to priežasčių laikoma Viljamso aktyvi parama Indijos evangelizavimui.

1883 m. Monjė Monjė Viljamsas įkūrė Indijos institutą Oksforde, kuriame tirti ne tik akademiniai klausimai, susiję su Indija, bet ir ruošti specialistai darbui Britų Indijoje. Nagrinėdamas hinduizmą, profesorius iškėlė Advaita Vedantos dvasinę reikšmę, o karmos ir bhakti tradicijas laikė mažiau vertingomis.

1876 m. Monjė Monjė Viljamsas įšventintas riterius-bakalaurus, o 1887 m. apdovanotas Indijos imperijos ordinu.

Bibliografija 

Svarbiausi veikalai:
 An Elementary Grammar of the Sanscrit Language (1846 m.)
 „Šakuntalos“ vertimas (1853 m.)
 A Practical Grammar of the Sanskrit Language, Arranged with Reference to the Classical Languages of Europe, for the Use of English Students (1857 m.)
 Indian Wisdom (1875 m., sanskrito literatūros antologija)
 Modern India and Indians
 Brahmanism and Hinduism (1883 m.)
 Buddhism, in its connexion with Brahmanism and Hinduism, and in its contrast with Christianity (1889 m.)
 Sanskrit-English Dictionary (1899 m.)

Nuorodos 
 Monier-Williams sanskrito–anglų žodynas internete

Jungtinės Karalystės kalbininkai
Sanskritologai
Vertėjai
Indologai
Trakų pilies tiltas

Trakų pilies tiltas – pėsčiųjų tiltas Galvės ežere, vedantis iš žemyno į vieną iš didesnių – Pilies salą Trakuose. Čia įrengtas vienas populiariausių turistinių objektų – Trakų salos pilies muziejus, kuriame vyksta daug kultūrinių ir komercinių renginių. Miestą su pilimi jungiantis tiltas susideda iš dviejų dalių, tarp kurių įsiterpusi Karaimų arba Karvinės sala. Pirmojo tilto ilgis 72,1 m, plotis 2,85 m, antrojo tilto ilgis 107,9 m, plotis 2,85 m. Tiltas pasiekiamas iš vienos pagrindinių – Karaimų gatvės. Nuo jo atsiveria puiki Trakų istorinio nacionalinio parko panorama, ant vandens ar ledo vykstantys renginiai (Galvės regata ir kt.). 

Tiltą 1977 m. pastatė Vilniaus kelių statybos valdyba. Statinio poliai ir sijos gelžbetoninės, paklotas ir turėklai mediniai.  Medinės konstrukcijos keistos 1999 m. Abiejų tiltų remontui 2012 m. AB „Kelprojektas“ paruošė rekonstrukcijos projektus.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Trakų istorinio muziejaus tilto remontas 
 Pėsčiųjų tiltas į Trakų pilies salą 1968 m. (nuotrauka)

Trakai
Pėsčiųjų tiltai
Jaroslav Neverovič

Jaroslav Neverovič (; g. 1976 m. balandžio 4 d.) – lenkų kilmės Lietuvos politikas ir diplomatas, užsienio reikalų viceministras (2006–2008), energetikos ministras (2012–2014), LR Prezidento vyriausiasis patarėjas (2019–dabar).

Biografija 
2001 m. Varšuvos ekonomikos mokykloje baigė tarptautinių ekonominių ir politinių santykių magistro studijas.

1999–2001 m. dirbo banko „Citibank“ (Lenkija) projektų vadovu.

2001–2004 m. J. Neverovič užėmė Lietuvos ambasados Vašingtone vyriausiojo specialisto pareigas, buvo atsakingas už ryšius su Rytų ir Vidurio Europos išeivija, JAV valstijų gubernatorių bei atstovų rūmų ir senatų atstovais.

2004–2005 m. J. Neverovič buvo Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Saugumo politikos departamento vyriausiasis specialistas, NATO Užsienio reikalų ministrų neformalaus susitikimo koordinatorius, 2005–2006 metais vykdė Europos Sąjungos departamento Bendros užsienio ir saugumo politikos skyriaus antrojo sekretoriaus pareigas.

2006 m. Lietuvos užsienio reikalų ministras Petras Vaitiekūnas Jaroslavą Neverovičių paskyrė savo viceministru (Prezidentas Valdas Adamkus buvo pareiškęs nusistebėjimą siūlymu skirti šį Lietuvos lenkų rinkimų akcijos (LLRA) kandidatą viceministru, sakydamas, jog „nesutarimai koalicijoje sprendžiami lengvabūdiškai dalijant atsakingas valstybines pareigas“).

2008 m. Lapkričio 21 d. iki 2012 m. „LitPolLink“ valdybos pirmininkas.

Nuo 2012 m. gruodžio 13 d. iki 2014 m. rugpjūčio 25 d. – Lietuvos energetikos ministras.

Nuo 2019 m. eina Lietuvos Respublikos Prezidento Gitano Nausėdos vyriausiojo patarėjo pareigas, yra Aplinkos ir infrastruktūros grupės vadovas.

Išnašos 

|-

Lietuvos energetikos ministrai
Lietuvos užsienio reikalų viceministrai
Lietuvos diplomatai
2012 m. pasaulio trumpo baseino plaukimo čempionatas

2012 m. Pasaulio trumpo baseino plaukimo čempionatas – vienuoliktasis pasaulio šalių geriausių plaukikų trumpame baseine (25 m) čempionatas, vykęs Stambule, Turkijoje.

Miesto rinkimai 
Dėl teisės surengti 2012 m. pasaulio trumpo baseino plaukimo čempionatą varžėsi du miestai: Stambulas (Turkija) ir Viena (Austrija). 2008 m. balandžio 12 d. Mančesteryje Stambulas paskelbtas nugalėtoju.

Medalių lentelė

Rezultatai

Vyrai

Moterys

Lietuvos komanda 

ČR – čempionato rekordas, ER - Europos rekordas, NR – nacionalinis rekordas, AR – asmeninis rekordas.

Šaltiniai

Nuorodos 
Oficiali svetainė 

Pasaulio trumpo baseino čempionatai
2012 sporte
MONU

MONU – du kartus per metus anglų kalba leidžiamas urbanistikos žurnalas, nagrinėjantis miestą plačiąja prasme, tarp jų ir miesto politikos, ekonomikos, geografijos, ekologijos ir socialinius aspektus, taip pat fizinę struktūrą ir architektūrą. Architektūra yra viena iš daugelio sričių aptariamų žurnale ir siejamų termino „urbanistika”. „MONU“ leidžiamas Roterdamo mieste, Olandijoje. nuo 2004 metų birželio. Žurnalas siekia būti nepriklausomas, nekonformistinis, specializuotas leidinys, publikuojantis tam tikrai temai skirtus kritinius straipsnius, koncepcijas ir urbanistikos teorijas pateiktas architektų, urbanistų ir teoretikų iš viso pasaulio.

„MONU“ siekia visapusiškai tyrinėti temas aktualias miestų ir urbanistinių regionų ateičiai, sukurti terpę lyginamajai analizei. Siekiant kokybiškai ir išsamiai tirti skirtingas temas žurnale pateikiamos skirtingos situacijos, požiūrio taškai ir analizės metodai. Iš skirtingų kultūrų ir skirtingos profesinės patirties autorių surinktas straipsnių ir projektų derinys leidžia naujai pažvelgti į sudėtingus reiškinius susijusius su miestais. Išsilavinusiam skaitytojui skirtas „MONU“ žurnalas jau turi užsitarnavęs įtakingų architektų ir miesto mąstytojų auditoriją. Žurnalas veikia kaip platforma skirta keistis idėjomis ir kaupti žinias apie urbanistiką.

Misija 
Nuo pat įkūrimo „MONU“ siekia tirti visus urbanistikos aspektus, viską kas siejama su miestu. Žurnalą visuomet intrigavo galimybė atrasti paslėptas politines, socialines, ir ekonomines tiesas, oficialias realijas ir miestų tarpusavio ryšius.

Nuomonės 
„MONU“ kritiškai žvelgia į tai, kad miesto erdvės dažniausiai atstovauja įtakingos mažumos vizijoms ir netenkina likusios visuomenės poreikių. „MONU“ kritikuoja finansiškai įtakingo elito vystomų nekilnojamo turto projektų pasekmes, projektų, skirtų patenkinti tik vartotojiškus troškimus. (Nr.12, 2010)

Žurnalas primena architektams ir miestų planuotojams milžinišką esamo urbanistinio audinio potencialą ir nagrinėja tokias temas, kaip miesto ir architektūros restauracija, išsaugojimas, renovacija, pertvarkymas, atnaujinimas arba senų, socialiai, ekonomiškai bei kultūriškai nepriimtinų struktūrų pritaikymas ir pakartotinis naudojimas. (Nr.14, 2011)
 
Kalbant apie miestus, „MONU“ nepritaria neideologinei, arba, tiksliau, postideologinei visuomenės padėčiai ir siekia konkretumo, reikalingo pasaulyje, kuriame egzistuoja plati pasirinkimų ir jų kuriamų pasekmių įvairovė, pasaulyje, kuriame nebeliko vienos nuoseklios urbanistinės ideologijos. (Nr.15, 2011)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Žurnalai
Ukmergės didžioji sinagoga

Ukmergės didžioji sinagoga – nebenaudojama sinagoga Ukmergėje, Vienuolyno g. 2.

Istorija 

Ukmergėje sinagoga galėjo būti jau 1685 m. Pirmas konkretus sinagogos paminėjimas aptiktas 1721 m. Ukmergės klebono jurisdikos inventoriuje. 1773 m. dokumentuose jau randamas ir sinagogos buvimo vietos apibūdinimas. Pagal 1825 m. miesto surašymą šį sinagoga dar buvo vienintelė mieste. 1838 m. mieste jau buvo 6 kiti žydų religiniai pastatai. 1877 m. sinagoga sudegė per miesto gaisrą, bet buvo atstatyta nekeičiant išorės vaizdo. Tai buvo didelis mūrinis neobarokinio stiliaus pastatas. XIX a. pab. šalia sinagogos pradėjo steigtis kitos sinagogos, ješiva, „Talmud-Toros“ mokykla. Sinagoga veikė iki 1941 m. 1953 m. sinagogos pastatas buvo rekonstruotas į sporto mokyklą.

Nuorodos 

 Ukmergės žydai

Ukmergė
Lietuvos sinagogos
Ivankovas

Ivankovas () – miesto tipo gyvenvietė Kijevo srityje (Ukraina), administracinis Ivankovo rajono centras. Šalia miesto teka Teterivas.

Gyvenvietėje stovėjo pilis, nugriauta 1834 m. Dabar čia stovi stačiatikių cerkvė, kultūros namai, krikščionių šventykla, sinagoga ir maldų namai, ligoninė, mokykla, prieplauka ant Teterivo kranto, odos perdirbimo fabrikas.

Kijevo srities miestai
Dispuras

Dispuras (, ) – miestas rytų Indijoje; Guvahačio priemiestis ir oficialioji Asamo valstijos sostinė. Mieste yra Asamo vyriausybinės įstaigos, netoliese įsikūrusi Vasišthos šventykla, Šrimanta Šankaradevos Kalakšetros muziejus, senovinis Džatijos miestas.

Istorija 

Dispuras Asamo sostine tapo 1973 m., kai ligtolinė sostinė Šilongas tapo naujai sudarytos Meghalajos valstijos dalimi.

Indijos miestai
Asamas
Guvahatis

Guvahatis (, ) – miestas rytų Indijoje; Asamo valstijos didžiausias miestas, vienas svarbiausių ekonominių, kultūrinių, transporto centrų Šiaurės Rytų Indijoje. Miestas įsikūręs Šilongo plokščiakalnio papėdėje, Brahmaputros pietinėje pakrantėje. Guvahačio priemiestyje Dispure yra oficialioji Asamo sostinė. Veikia Lokpriya Gopinath Bordoloi tarptautinis oro uostas, geležinkelių ir plentų mazgas, upių uostas. Naftos perdirbimo, poligrafijos, elektronikos, maisto pramonė. Svarbus prekybinis centras (prekyba Asamo arbata, kita žemės ūkio produkcija). Veikia universitetas, technologijų institutas, planetariumas, zoologijos ir botanikos sodas. Gausu hinduistų šventyklų (XVI a. Kamakhijos šventykla, XVII a. Umanandos šventykla ir kt.).

Istorija 

Miestas čia gyvavo nuo senovės, minimas indų mitologijoje. Senovėje buvo žinomas kaip Pragdžjotišpuras () bei Durdžaja () ir buvo Kamarupa karalystės sostine. Iki IX–XI a. tai buvo didelis ir strategiškai svarbus miestas. Viduramžiais miestas buvo sugriautas, vėliau atkurtas ir priklausė Ahomo karalystei. Miestą daug kartų nesėkmingai bandė užimti Mogolai.

Indijos miestai
Asamas
Yasuhiro Nakasone

Jasuhiro Nakasonė (, g. 1918 m. gegužės 27 d. – m. 2019 m. lapkričio 29 d., Tokijuje) – Japonijos politikas, buvęs šalies ministras pirmininkas (1982–1987 m.), Japonijos liberaldemokratų partijos lyderis (1982–1987 m), Japonijos Atstovų rūmų narys (1947–2003 m.)

Biografija 

Gimė 1918 m. prekeivio mediena Nakasone Matsugoro II ir Nakamura Yuku šeimoje Takasakije Gunmos prefektūroje. Baigęs Tokijo universitetą (tuometinis Tokijo imperatoriškasis universitetas) dirbo Vidaus reikalų ministerijoje. Netrukus prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, tarnavo armijoje. Pradedant 1947 m. rinkimais, buvo nuolat išrenkamas į Atstovų rūmus.

Okupacijos metais Nakasonė kritikavo tuometinio ministro pirmininko Šigeru Jošidos ir okupacinėms pajėgoms vadovavusio Douglas MacArthur politiką, reikalavo greitos Japonijos nepriklausomybės ir laisvės formuoti savarankišką politiką. Nuo 1955 m. priklausė Liberalų demokratų partijai. 1972 m. tapo Tarptautinės prekybos ir pramonės ministru, 1976 m. – Transporto ministru, 1982 m. – ministru pirmininku. 

Nakasonė daug dėmesio skyrė valstybinių įmonių privatizavimui, gynybos stiprinimui, gerų santykių su JAV ir Kinija palaikymui, švietimo reformos vykdymui. Jo vadovavimo metu Japonijos valstybiniai geležinkeliai buvo padalinti į dabartines privačias regionines geležinkelių kompanijas, panaikintas Japonijos telefono ir telegrafo monopolis komunikacijų srityje.

Nakasonei teko palikti ministro pirmininko postą dėl sumažėjusio palaikymo 1987 m. atskleidus planus įvesti šalyje PVM. Be to, sekančiais metais jis įsivėlė į didelio masto korupcijos skandalą. Iki 2003 m. Nakasonė buvo išrenkamas į parlamentą, tačiau pasitraukė iš aktyvios politikos Liberalų demokratų partijai įvedus kandidatų amžiaus apribojimus.

Šaltiniai 
 James Arthur, Ainscow Stockwin. Dictionary of the Modern Politics of Japan. Routledge, 2003, p. 251-252

|-

Japonijos ministrai pirmininkai
Japonijos ministrai
Japonijos Atstovų rūmų nariai
Zenonas Vaigauskas

Zenonas Vaigauskas (g. 1951 m. liepos 24 d. Svirniuose, Kelmės rajonas) – Lietuvos komjaunimo, partinis bei politinis veikėjas.

Biografija 
1966–1970 m. mokėsi Vilniaus elektromechanikos technikume. 1969–1975 m. dirbo Vilniaus radijo komponentų gamykloje techniku. 1970–1975 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete.

1975–1977 m. VU Fizikos fakulteto mokslo darbuotojas. 1977–1985 m. dirbo administracinį darbą Lietuvos respublikiniame studentų statybos būrių štabe, 1978–1987 m. LLKJS CK sekretoriate. 1985–1987 m. Vilniaus aukštosios partinės mokyklos klausytojas, 1987–1988 m. dėstytojas. 1988–1991 m. Visuomeninių mokslų akademijos prie SSKP CK aspirantas. 1991 m. filosofijos mokslų daktaras. 

1991–1994 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos sekretoriato konsultantas. 1993–1994 m. prezidento Algirdo Brazausko vyresnysis referentas valstybės ir teisės klausimais. 1992–1994 m. dirbo Seimo pirmininko sekretoriate. 1992–1994 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos narys, 1994–2017 m. pirmininkas. 

Nuo 2018 m. Seimo nario Juozo Bernatonio padėjėjas-sekretorius.

Moka rusų ir anglų kalbas.

Šaltiniai 

Vyriausiosios rinkimų komisijos nariai
Jonavos CBet

Jonavos „CBet“ – Jonavos krepšinio klubas, rungtyniaujantis Lietuvos krepšinio lygoje. Klubas įkurtas 1999 m., ilgamečiam Jonavos reprezentaciniam klubui Jonavos „Statybai“ išsikėlus į Kauną ir tapus Kauno LKKA-Žalgiriu. Klubas yra daugkartinis NKL medalių laimėtojas.

Istorija 

Komanda nuo 2017–2018 m. sezono savo namų rungtynes žaidžia Jonavos sporto arenoje, kuri talpina 2200 žiūrovų.

2017 m. lapkričio 8 d. Jonavoje lankėsi LKL vadovai bei rajono meras Mindaugas Sinkevičius, kuris svečius supažindino su Jonavos sporto arenos statybos peripetijomis ir išsakė pagrindinį siekį, kad krepšininkai žaistų Lietuvos krepšinio lygoje. Jonavos miestas savo komandą LKL planavo turėti iki 2019 m.

2020–2021 m. sezoną Jonavos „CBet“ ekipa pradėjo su naujomis ambicijomis: komandą papildė buvę LKL krepšininkai, o ekipos strategu tapo ilgametis Prienų klubo treneris Virginijus Šeškus. Jonaviečiai šiame sezone laimėjo NKL čempionų titulą ir įgijo teisę žaisti LKL.

Klubo pavadinimų kaita 
 1999–2006 m. Jonavos sporto klubas
 2006–2008 m. Jonavos SK-„Dextera“
 2008–2009 m. Jonavos SK-„Malsta“
 2009–2013 m. Jonavos SK-„Triobet“
 2013–2015 m. Jonavos SK-„Petrochema“
 2015–2016 m. Jonavos SK-„Petrochema-Dextera“
 2016–2018 m. Jonavos sporto klubas
 2018–2019 m. Jonavos „Sintek-Jonava“
 2019–2020 m. Jonavos „BC Jonava“
 2020 m. –dabar Jonavos „CBet“

Sudėtis

Klubo pasiekimai

Buvę garsūs žaidėjai 
 Romanas Brazdauskis
 Ramūnas Butautas
 Vidas Ginevičius
 Rimantas Grigas
 Darius Maskoliūnas
 Tomas Masiulis
 Edas Nickus
 Nerijus Zabarauskas
 Algirdas Paulauskas
 Arūnas Visockas
 Mindaugas Lekerauskas
 Lukas Brazdauskis
 Arvydas Šikšnius
 Edgaras Ulanovas

Treneriai 
  Kęstutis Naruševičius (2014?–2016)
  Nerijus Zabarauskas (2016–2018)
  Rimantas Grigas (2018–2019)
  Virginijus Šeškus (2020–)

Išnašos 

Lietuvos krepšinio klubai
Jonavos sportas
Moon Jae-in

Mun Džėinas (, g. 1953 m. sausio 24 d. Kodžė, Pietų Kiongsango provincija) – Pietų Korėjos teisininkas, politikas, buvęs velionio prezidento No Mu Hiono administracijos vadovas. Mun buvo išrinktas Jungtinių demokratų partijos kandidatu į šalies prezidentus 2012 m. gruodžio 16 d. vykusiuose rinkimuose. Nors laikytas vienu iš favoritų, surinkęs 48 % balsų pralaimėjo savo varžovei Pak Kunhe. Po penkerių metų vėl buvo iškeltas kandidatu ir laimėjo 2017 m. Pietų Korėjos prezidento rinkimuose. Šalies prezidento pareigas ėjo nuo 2017 m. gegužės 10 d. iki 2022 m. gegužės 10 d.

Nuorodos 
 Oficialus puslapis

|-

Pietų Korėjos prezidentai
Blone Dužė

Blone Dužė () – kaimas Lenkijos rytuose, Bielanų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į rytus nuo Bielanų, apie 7 km į pietus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 89 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Belanų valsčius
Blone Malė

Blone Malė () – kaimas Lenkijos rytuose, Bielanų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Bielanų, apie 8 km į pietus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 91 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Belanų valsčius
Bielani Podlaskių geležinkelio stotelė

Bielani Podlaskių geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Bielanų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Bielanų valsčiuje. Per stotelę eina Palenkės Sokoluvas-Sedlcos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Palenkės Sokoluvo geležinkelio stoties yra 8,3 km ir iki Podnešno geležinkelio stotelės 6,9 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Palenkės Sokoluvo apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Belanų valsčius
Podnešno geležinkelio stotelė

Podnešno geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Podnešno kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcų apskrityje, Suchožebrų valsčiuje. Per stotelę eina Palenkės Sokoluvas-Sedlcos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Bielani Podlaskių geležinkelio stotelės yra 6,9 km ir iki Borki Sedleckių geležinkelio stotelės 5,7 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Sedlcų apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Suchožebrų valsčius
Borki Sedleckių geležinkelio stotelė

Borki Sedleckių geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Borki Sedleckių kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcų apskrityje, Suchožebrų valsčiuje. Per stotelę eina Palenkės Sokoluvas-Sedlcos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Podnešno geležinkelio stotelės yra 5,7 km ir iki Sedlcų geležinkelio stoties 8,2 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Sedlcų apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Suchožebrų valsčius
Martynas Dapkus

Martynas Dapkus (g. 1993 m. vasario 16 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje.

Žaidimas klubuose 
Nacionalinės futbolo akademijos auklėtinis 2011 m. sezoną baigė Kauno „Atleto“ komandoje, kuri tuo metu žaidė I Lietuvos lygoje. 

Po sezono išvyko į Izraelio aukščiausios lygos čempionų Haifos „Maccabi“ klubą. 2012 m. sezonui buvo išnuomotas antrosios Izraelio futbolo lygos klubui – Hapoel Nazareth Illit FC. 

2015 m. sezone persikėlė į A lygos debiutantų FC Stumbro komandą.

2016 m. žaidė „Trakų“ klube, bet patyrė traumą ir sezono nebaigė. 

2017 m. sezonui ruošėsi su FK Šilas, bet kazlarūdiškių klubui pasitraukus iš A lyga perėjo į „Jonavos“ klubą.

FK Kauno Žalgiris 
2019 m. pradžioje pranešta, kad žaidėjas atstovaus „Kauno Žalgirio“ klubui. 2019 m. sezone A lygoje Dapkus sužaidė 27 rungtynes, pasižymėjo dviem rezultatyviais perdavimais ir buvo vienas pagrindinių komandos žaidėjų. 2019 m. gruodžio mėn. pranešta, kad sutartis su žaidėju pratęsta ir galios iki 2021 m. sezono pabaigos.
2021 m. gegužės 9 d. rungtynėse prieš FK Riteriai Martynas Dapkus po grubios varžovų klaidos pelnė įvartį. Tai buvo pirmasis įvartis kauniečių klube per tris sezonus.

2021 m. liepos 2 d. rungtynėse prieš Kėdainių „Nevėžį“ pelnė įvartį, kuris lėmė lygiąsias 1:1. Įvartį kėdainiečiai įmušė 9 rungtynių minutę, o kauniečiai išlygino rezultatą 51 min. po tolimo M.Dapkaus smūgio.

2021 m. lapkričio 6 d. rungtynėse prieš FC Džiugas pelnė įvartį, ir žemaičiai pralaimėjo kauniečiams rezultatu 1:5.

2021 m. gruodžio 30 d. pranešta, kad sudaryta nauja ilgalaikė sutartis tarp žaidėjo ir FK Kauno Žalgiris.

Statistika 
 A lygos statistika

Žaidimas rinktinėje 
Žaidė už Lietuvos U–17 ir U–19 rinktines. 2011 m. rugsėjo mėnesį debiutavo Lietuvos jaunimo iki 21 rinktinėje 2013 m. Europos jaunimo čempionato atrankos 2 pogrupyje rungtynėse su Švedijos bendraamžiais, tų pačių metų spalį įmušė savo pirmąjį įvartį Maltos U–21 rinktinei. 2013 m. spalį debiutavo nacionalinėje rinktinėje rungtynės prieš Albanijos vienuolikę.

Pasiekimai 
 su FK Kauno Žalgiris
 A lyga
 Bronzos medaliai: 2020, 2021 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 SOCCERWAY
 FK Kauno Žalgirio
 Transfermarkt
 globalsportsarchive
 lietuvosfutbolas.lt
 futbolinis.lt

Dapkus, Martynas
Pžeždziatka Kolonija

Pžeždziatka Kolonija () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Sokoluvo valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. kaimas buvo Pžeždziatkos valsčiaus centras.

Palenkės Sokoluvo valsčius
2013 m. pasaulio vandens sporto čempionatas

2013 m. pasaulio vandens sporto čempionatas – 15-asis geriausių pasaulio vandens sporto šakų sportininkų čempionatas, kuris vyko liepos 19 d. – rugpjūčio 4 d. Ispanijos mieste Barselonoje.

Miestai kandidatai 
2010 m. rugsėjo 26 d. buvo paskelbta, jog čempionatą rengs Barselona. Paskutiniame etape varžėsi šie miestai:

  Barselona
  Hamburgas
  Maskva
  Seulas
  Sidnėjus

Vietos 
 Palau Sant Jordi – plaukimas, sinchroninis plaukimas
 Barselonos uostas – atviro vandens plaukimas
 Piscina Municipal de Montjuïc – šuoliai į vandenį
 Piscines Bernat Picornell – vandensvydis

Medalių lentelė 
 Šalis šeimininkė

Lietuva čempionate

Šuoliai į vandenį

Plaukimas 
Iš 16 normatyvus įvykdžiusių sportininkų Lietuvos plaukimo federacija atrinko 9 plaukikus atstovausiančius Lietuvą čempionate:
Vyrai

Moterys

Normatyvus įvykdė šie sportininkai Danas Rapšys – 200 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 50 m nugara (B normatyvas), 100 m nugara (B normatyvas), 200 m nugara (B normatyvas), Vytautas Janušaitis – 200 m kompleksiniu (A normatyvas), 100 m nugara (B normatyvas), 100 m peteliške (B normatyvas), Mindaugas Sadauskas – 50 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 100 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 50 m peteliške (B normatyvas), Giedrius Titenis – 50 m krūtine (A normatyvas), 100 m krūtine (A normatyvas), 200 m krūtine (A normatyvas), Marius Mikalauskas – 200 m krūtine (B normatyvas), Tadas Duškinas – 50 m peteliške (B normatyvas), 100 m peteliške (B normatyvas), 50 m laisvu stiliumi (B normatyvas), Deividas Margevičius – 50 m peteliške (B normatyvas), Vaidotas Blažys – 50 m krūtine (B normatyvas), 100 m krūtine (B normatyvas), Povilas Strazdas – 200 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 400 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 400 m kompleksinis (B normatyvas), Matas Andriukus – 100 m nugara (B normatyvas), Igor Kozlovskij – 50 m krūtine (B normatyvas), 100 m krūtine (B normatyvas), Rūta Meilutytė – 50 m krūtine (A normatyvas), 100 m krūtine (A normatyvas), 50 m laisvu stiliumi (B normatyvas), 100 m laisvu stiliumi (B normatyvas),Raminta Dvariškytė – 200 m krūtine (B normatyvas), 50 m krūtine (B normatyvas), 100 m krūtine (B normatyvas), Dovilė Mikoliūnaitė – 50 m krūtine (B normatyvas), Ugnė Mažutaitytė – 200 m nugara (B normatyvas), Jūratė Ščerbinskaitė – 200 m laisvu stiliumi (B normatyvas)

Pasiekti pasaulio rekordai 
Šie pasaulio rekordai buvo pagerinti čempionate:

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Pasaulio vandens sporto čempionatai
2013 sporte
2011 m. pasaulio vandens sporto čempionatas

2011 m. pasaulio vandens sporto čempionatas – 14-asis geriausių pasaulio vandens sporto šakų sportininkų čempionatas, kuris vyko liepos 16 d. – liepos 31 d. Kinijos mieste Šanchajuje.

Miestai kandidatai 
2007 m. kovo 24 d. buvo paskelbta, jog čempionatą rengs Šanchajus. Paskutiniame etape Kinijos miestas nurungė Kataro sostinę Dohą.

Faktai 
Rusijos sinchroninio plaukimo atstovė Natalija Iščenko tapo tituluočiausia sportininke šiame čempionate ir laimėjo šešis aukso medalius.
Kinija laimėjo visus aukso medalius šuolių į vandenį varžybose.
Tai buvo pirmasis čempionatas, kuriame nebebuvo leista naudoti greitį padidinančių kostiumų.
JAV plaukikas Ryan Lochte pagerino pasaulio rekordą vyrų 200 m kompleksiniame plaukime (1:54.00).
Kinijos plaukikas Sun Yang pagerino pasaulio rekordą vyrų 1500 m laisvo stiliaus plaukime (14:34.14).
Graikijos moterų vandensvydžio komanda laimėjo savo pirmąjį pasaulio čempionato medalį ir jis buvo auksinis.

Medalių lentelė

Medalininkai

Atviro vandens plaukimas

Vyrai

Moterys

Komandos

Plaukimas

Vyrai

Moterys

Sinchroninis plaukimas

Šuoliai į vandenį

Vyrai

Moterys

Vandensvydis 

Vyrai

Moterys

Lietuva čempionate

Šuoliai į vandenį

Plaukimas

Vyrai

Moterys

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Pasaulio vandens sporto čempionatai
2011 sporte
Šanchajus
Nendo

Nendo (Nendo, Nendö) – didžiausia ir svarbiausia Santa Kruso salyno sala, Saliamono Salų Temotu provincijoje. Sala taip pat žinoma ir kitais pavadinimais, kaip Santa Krusas, Ndeni, Nitendi ar Ndendė. Salai Santa Kruso pavadinimą 1595 m. suteikė ispanų keliautojas Alvaras de Mendanja de Neira, kuris joje nesėkmingai bandė įkurti koloniją.

Nendo yra 40 km ilgio ir 22 km pločio. Salos plotas siekia 505,5 km², aukščiausias taškas virš jūros lygio – 549 m. Apie 1 km nuo salos išsidėsčiusios dvi mažesnės salelės – Malo (šiaurės vakaruose) ir Nibanga (pietryčiuose).

Salos gyventojų sk. siekia apie 5000. Pagrindinis miestas ir provincijos sostinė Lata įsikūrusi šiaurės vakarinėje salos dalyje.

Saliamono Salų salos
Renelo ir Belonos provincija

Renelo ir Belonos provincija – provincija Saliamono Salose. Sudaryta iš dviejų gyvenamų Renelo ir Belonos atolų, polineziečių kalbomis dar žinomų kaip Mu Ngava (Mu Nggava) ir Mu Ngiki. Priešingai nei kitose Saliamono Salų salose, kur gyventojų daugumą sudaro melaneziečiai, Renelo ir Belonos gyventojai yra polineziečių kilmės. Administracinis centras – Tigoa, esantis Renelo saloje.

Pirmasis 1793 m. salas aptikęs europietis buvo iš Londono kilęs pirklių laivo „Belonna“ kapitono padėjėjas Metju Boidas (Mathew Boyd).

Istorija 
1793 m. viena iš salų pavadinta Belonos vardu pagal pro ją praplaukusio britų laivo pavadinimą. Renelo sala, manoma, pavadinta okeanografo Džeimso Renelo (James Rennell, 1742–1830) garbei.

1993 m. pertvarkius šalies politinę parlamentinę sistemą, Belona ir Renelas buvo paskelbta savarankiška Saliamono Salų rinkimų apygarda. Teritorijai taip pat buvo suteiktas provincijos statusas.

Saliamono Salų provincijos
Baikitas

Baikitas () – kaimo tipo gyvenvietė Rusijoje, Krasnojarsko krašte, Evenkijoje, prie Baikito upės (Akmenuotosios Tunguskos baseinas), 350 km nuo Turos. Baikite gyvena >4000 žmonių, iš kurių ~400 yra evenkai.

Veikia naftos perdirbimo įmonė, yra vietinis oro uostas, ligoninė, vidurinė ir profesinė mokyklos, vaikų darželis.

Istorija 

Baikitas oficialiai įkurtas 1927 m.

Nuorodos 
 Iliustracijos iš Baikito
 Oficiali svetainė

Krasnojarsko krašto gyvenvietės
Prohibicijos biuras

Prohibicijos biuras () –  buvusi JAV federalinė teisėsaugos agentūra, sukurta Nacionaliniam prohibicijos aktui (1919 m.), vadinamajam Volstedo įstatymui, įgyvendinti. Šis įstatymas paremtas Aštuonioliktąja JAV Konstitucijos pataisa dėl alkoholinių gėrimų gamybos, prekybos ir transportavimo uždraudimo.

Istorija  

Susikūrimo pradžioje 1920 m. tai buvo Vidaus pajamų biuro padalinys. 1927 m. balandžio 1 d. jis perėjo Iždo departamento žinion, tapdamas Prohibicijos biuru. Biuro tyrėjai buvo vadinami prohibicijos agentais, ar tiesiog „prohiais“. Vienas iš žymiausių buvo Eliot Ness, kiti – buvęs Teksaso reindžeris Frank Hamer, tikras čerokis Tom Threepersons, čikagietis Pat Roche. Agentų Isidor „Izzy“ Einstein ir Moe Smith duetas, dirbęs Niujorko biure, pasiekė agentūros rekordą pagal didžiausią areštų skaičių.

1930 m. liepos 1 d. Prohibicijos biuras buvo perduotas į Teisingumo departamentą. Nors 1933 m. pradžioje biuras trumpam tapo Federalinio tyrimų biuro (FTB) dalimi – Alkoholinių gėrimų padaliniu, tačiau praktikoje išliko atskira savarankiška agentūra, nes FTB vengė prisiimti alkoholio kontrolės funkciją. Po prohibicijos atšaukimo 1933 m. agentūra iš FTB vėl grįžo į Iždo departamentą, tapdama Alkoholio, tabako ir šaunamųjų ginklų kontrolės biuru (Bureau of Alcohol, Tobacco and Firearms, ATF).

Nuorodos 

 Prohibicijos biuras 

JAV organizacijos
JAV istorija
Transformeriai: tamsioji Mėnulio pusė

Transformeriai: tamsioji Mėnulio pusė () – amerikiečių mokslinės fantastikos filmas, kurio režisierius Maiklas Bėjus. Juosta yra filmų Transformeriai (2007 m.) ir Transformeriai: nugalėtųjų kerštas (2009 m.) tęsinys. Scenarijaus autorius – Erenas Kriugeris, dirbęs ir prie antros dalies siužeto. Filmas pradėtas rodyti – 2011 m. gegužės 29 d.

Pasaulinė filmo premjera – 2011 m. gegužės 23 d., 33 Maskvos tarptautinio kino festivalio metu.

Filmo šūkis: „Paskutinis civilizacijos šansas“.

Pagrindinis filmo garso takelis – Linkin Park daina „Iridescent“. Šiai dainai taip pat sukurtas vaizdo klipas.

2011 m. rugpjūčio 2 d. „Transformeriai 3“ tapo penktu filmu kino istorijoje, kurio pajamos peržengė 1 mlrd. JAV dolerių ribą. Šiame sąraše filmas užima 5-tą vietą. Tai pats sėkmingiausias kino kompanijos Paramount Pictures filmas.

Siužetas 

1969-aisiais amerikiečiai išsilaipina Mėnulyje ir tamsiojoje jo pusėje randa – milžinišką kovinį robotą, nenusiteikusį draugystėms.

Istorija perskelia į Žemę, kur išleidžiamas įsakymas apie gerųjų Autobotų iškėlimą iš žmonių planetos, kurioje po gėdingai pralaimėto mūšio Falenui slepiasi Deseptikonų vadeiva Megatronas. Pastarasis, gniaužiantis pyktį po antrojoje „Transformerių“ dalyje pralaimėto mūšio Autobotams ruošiasi kerštui ir kuria triuškinantį kovos planą.

Po ilgų nesutarimų ir tarpusavio kovos Autobotai ir Deseptikonai įsivelia į konfliktą tarp Rusijos ir JAV. Semui, praradusiam mylimąją Mikaelą ir radusiam naują susižavėjimo objektą Carly nėra laiko džiaugtis meile – vyrukas privalo stoti ginti savo draugų Autobotų.

Užverda mirtina kova tarp gėrio ir blogio, mūšiai rutuliojasi ne tik Žemėje, tačiau ir Mėnulyje, kuris savyje slepia itin tamsias paslaptis.

Aktoriai 
 Shia LaBeouf – Semas Vitvikis
 Rosie Huntington-Whiteley – Karlė Spenser
 Tyrese Gibson – seržantas Robertas Epsas
 Josh Duhamel – papulkininkis Viljamas Lenoksas
 John Turturro – Seimūras Simonsas
 Patrick Dempsey – Dylanas Goldas
 Kevin Dunn – Ronas Vitvikis
 Julie White – Džudė Vitvikė
 John Malkovich – Briusas Brazos
 Frances McDormand – Šarlotė Mering
 Lester Speight – „Hardcore“ Edis
 Alan Tudyk – Dučis
 Ken Jeong – džeris Vangas
 Glenn Morshower – generolas Moršaueris
 Buzz Aldrin – vaidino pats save
 Bill O'Reilly – vaidino pats save
 Elya Baskin – kosmonautas Dimitrijus

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali svetainė
 Garso takelis
 

2011 filmai
Fantastiniai filmai
JAV filmai
Naujoji Džordžija

Naujoji Džordžija () – didžiausia Naujosios Džordžijos salyno sala Saliamono Salų Vakarų provincijoje. Plotas siekia 2037 km², ilgis apie 85 km, plotis 41 km. Aukščiausia vieta – Meiso k. (Mace, 860 m). Sala vulkaninės kilmės, kalvota, apaugusi miškais. Vietomis plyti mangrovėmis apaugę pelkynai. 

Antrojo pasaulinio karo metu, 1943 m., saloje vyko Naujosios Džordžijos kampanija.

Gyventojai 
1999 m. saloje gyveno 19 312 žmonių. Didžioji dalis gyventojų susitelkę ties pietine pakrante. Pagrindinė gyvenvietė Munda yra šiaurės vakarinėje dalyje. Vietiniai užsiima žemdirbyste, žvejyba ir miško ruoša. Saloje yra oro uostas.

Saliamono Salų salos
Aštuonioliktoji JAV Konstitucijos pataisa

Aštuonioliktoji JAV Konstitucijos pataisa – 1919 m. priimta ir 1920 m. įsigaliojusi JAV Konstitucijos pataisa, uždraudusi alkoholinių gėrimų gamybą ir prekybą (įvedusi prohibiciją). Tikslias pataisos vykdymo priemones apibrėžė Volstedo įstatymas. 

Savo laiku pataisos priėmimą palaikė tiek konservatyvių pažiūrų protestantizmo atšakų atstovai, tiek ir progresyvių idėjų šalininkai, tarp kurių buvo medikų asociacijos, mokslininkai. Pataisa taip pat matyta kaip galimai veiksminga priemonė sustabdyti alkoholizmo plitimą, girtavimą viešumoje, barų plitimą ir populiarumą. Pataisą ratifikavo visos Amerikos valstijos, išskyrus Konektikutą ir Rod Ailandą. Kaip paaiškėjo vėliau, pataisos įgyvendinimas buvo itin sudėtingas, vyko nuolatinė daug pastangų reikalavusi kova su plačiai išaugusia alkoholinių gėrimų juodąja rinka.

Aštuonioliktoji pataisa buvo galiausiai atšaukta 1933 m. priėmus Dvidešimt pirmąją JAV Konstitucijos pataisą.  Aštuonioliktoji pataisa lig šiol yra vienintelė pilnai atšaukta pataisa per JAV istoriją. Atšaukimą įtakojo Didžioji depresija, kurios metu trūko lėšų prohibicijos užtikrinimui, o valstybei reikėjo papildomų įplaukų iš alkoholiui taikomų mokesčių. Didelė dalis gyventojų taip pat manė, kad alkoholio gamybos ir prekybos kriminalizavimas daro šaliai daugiau žalos, nei duoda naudos.

Literatūra 
 David A. Schultz. Encyclopedia of the United States Constitution. Infobase Publishing, 2009, p. 219-222

Susiję straipsniai 
 Prohibicija

JAV Konstitucija
Paežerių dvaras (Šiauliai)

Paežerių dvaras – dvaras Paežerių km., Šiaulių rajone, šalia Nelindos ežero.

Istorija 
Iki XIX a. valda buvo Nagurskių Dirvonėnų dvaro palivarku, savarankišku dvaru tapo tik XIX a., kai atiteko Zigmantui Nagurskiui. Šis 1910 m. šalia Nelindos ežero ir pastatė išlikusius eklektinius dvaro rūmus pagal Kačkovskio projektą.

Parkas 1900–1905 m. sukurtas pagal garsaus to meto Lietuvos pomologo Zaleskio projektą. Parkas paežerėje užėmė 500 m ilgio ir 300 m pločio sklypą. Į jį Zaleskis buvo įkomponavęs ir prieš tai čia augusį parką bei sodą.

Tarybiniais metais dvare buvo Pavenčių cukraus fabriko poilsio bazė, poilsio kambariai.

Dabar vasaros metu dvare vyksta jaunimo stovyklos. Šalia dvaro prie ežero įrengtos maudyklės.

Nuorodos 
 Dvaro sodyba
 Buv. dvaro sodybos fragmentai (Kultūros vertybių registras)
 Paežerių dvaras, Šiaulių r. (miestai.net)
 Paežerių dvaras (Lietuvos dvarų duomenų bazė) 
 Dvarai, kaimai (Šiaulių rajono turizmas) 
 Paežerių dvaras (kryptys.lt)

Šiaulių rajono dvarai
Grudekas (Palenkės Sokoluvo apskritis)

Grudekas (, , , ) – kaimas Lenkijos rytuose, Jablona Lackos valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Jablona Lackos, apie 21 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 108 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos.

Istorija 
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1401 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Nuorodos 
 Grudekas – Ortodoksinė krikščionybė, stačiatikybė (Istorija lenk.) 

Jablona Lackos valsčius
Borkai (Palenkės Sokoluvo apskritis)

Borkai () – kaimas Lenkijos rytuose, Sterdino valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Sterdino valsčius
Verchneviliujskas

Verchneviliujskas (, ) – kaimo tipo gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, Viliujaus dešiniajame krante; Aukštutinio Viliujaus uluso administracinis centras. Keliai į Niurbą, Suntarą, vietinis oro uostas. Verchneviliujske yra P. Starovatovo krašto muziejus.

Istorija 

Verchneviliujskas rašytiniuose šaltiniuose kaip žiemavietė minimas nuo 1637 m. Kaimo statusą įgijo 1835 m. Tapo svarbiu vakarinės Jakutijos dalies prekybiniu centru.

Jakutijos gyvenvietės
Lubieša

Lubieša () – kaimas Lenkijos rytuose, Ceranuvo valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietvakarius nuo Ceranuvo, apie 24 km į šiaurę nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 94 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Ceranuvo valsčius
Noskai

Noskai () – kaimas Lenkijos rytuose, Ceranuvo valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Ceranuvo valsčius
Dvidešimt pirmoji JAV Konstitucijos pataisa

Dvidešimt pirmoji JAV Konstitucijos pataisa – pataisa JAV Konstitucijoje, panaikinusi Aštuonioliktąją pataisą, pagal kurią 1920 m. sausio 17 d. JAV buvo įvestas prohibicijos įstatymas, visoje šalyje uždraudęs alkoholio gamybą, prekybą ir platinimą. Dvidešimt pirmoji pataisa buvo ratifikuota 1933 m. gruodžio 5 d. Tai unikali pataisa tarp kitų 27 šalies Konstitucijos pataisų, nes tai yra lig šiol vienintelė federaliniame lygyje patvirtinta pataisa per JAV istoriją, be to, vienintelė, panaikinusi prieš tai buvusią Konstitucijos pataisą – prieš 14 metų priimtą Aštuonioliktąją pataisą.

Nors Aštuonioliktosios pataisos priėmimas apriboti ir uždrausti alkoholio vartojimą šalyje vainikavo blaivybės sąjūdžio šalininkų pastangas, tačiau ilgainiui šis įstatymas visuomenėje tapo itin nepopuliarus. Išaugo nusikalstamumo lygis, susikūrė daugybė organizuotų nusikaltėlių gaujų, kurios sėkmingai pelnėsi  juodojoje rinkoje iš alkoholio kontrabandos. Federalinė vyriausybė nesugebėjo sustabdyti kylančios nusikaltimų bangos. Nors buvo priimtas Volstedo įstatymas įgyvendinti Konstitucijos pataisai, tačiau jo vykdymas pasirodė esąs beveik neįmanoma užduotis – pačią teisėsaugą buvo paveikusi korupcija.

Nuorodos 

 Amerikos Konstitucijos pataisos
 Dvidešimt pirmoji pataisa

JAV Konstitucija
Tosiai

Tosiai () – kaimas Lenkijos rytuose, Kosuv Lackų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Kosuv Lackų, apie 26 km į šiaurę nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 91 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

Kosuv Lackų valsčius
Kosuv Lackai

Kosuv Lackai () – miestas Lenkijos rytuose, Kosuv Lackų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Mieste yra Kosuv Lackų geležinkelio stotelė.

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose gyvenvietė paminėta 1202 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1417 m. LDK kunigaikštis Vytautas Didysis už karinius nuopelnus suteikė šias žemes Martynui Ciolkui, kuriam tuo pačiu suteikė ir herbą, kuris vėliau tapo Kosuv Lackų herbu. 1425 m. įkurta Kosuv Lackų Švč. Mergelės Marijos Gimimo parapija. Švedų tvano metu mieste vyko mūšiai tarp Povilo Sapiegos ir Jonušo Radvilos pulkų. 1657 m. mieste kilo gaisras. 

1723 m. gyvenvietei suteiktos miesto teisės. 1759 m. mieste vėl kilo didelis gaisras. 1866 m. iš gyvenvietės buvo atimtos miesto teisės. 1907 m. pastatyta Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia. 1913 m. pastatyta Kosuv Lackų sinagoga. Iki II pasaulinio karo mieste veikė Kosuv Lackų žydų kapinės. 2000 m. sausio 1 d. gyvenvietei vėl suteiktas miesto statusas.

Geležinkelio ruožas

Kosuv Lackai
Kosuv Lackų valsčius
Kostkų geležinkelio stotelė

Kostkų geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Kostkų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Palenkės Sokoluvo apskrityje. Per stotelę eina Palenkės Sokoluvas-Sedlcos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Telakų geležinkelio stotelės yra 8,2 km ir iki Palenkės Sokoluvo geležinkelio stoties 9,8 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Nebenaudojamos geležinkelio stotys ir stotelės Mazovijos vaivadijoje
Palenkės Sokoluvo apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Palenkės Sokoluvo valsčius
Telakų geležinkelio stotelė

Telakų geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Telakų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Palenkės Sokoluvo apskrityje. Per stotelę eina Palenkės Sokoluvas-Sedlcos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Kosuv Lackų geležinkelio stotelės yra 3,7 km ir iki Kostkų geležinkelio stotelės 8,2 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Nebenaudojamos geležinkelio stotys ir stotelės Mazovijos vaivadijoje
Palenkės Sokoluvo apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Kosuv Lackų valsčius
Kosuv Lackų geležinkelio stotelė

Kosuv Lackų geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Kosuv Lackų mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Palenkės Sokoluvo apskrityje. Per stotelę eina Palenkės Sokoluvas-Sedlcos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Vulka Okrongliko geležinkelio stotelės yra 6,7 km ir iki Telakų geležinkelio stotelės 3,7 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Nebenaudojamos geležinkelio stotys ir stotelės Mazovijos vaivadijoje
Palenkės Sokoluvo apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Kosuv Lackai
Vulka Okrongliko geležinkelio stotelė

Vulka Okrongliko geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Vulka Okrongliko kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Palenkės Sokoluvo apskrityje. Per stotelę eina Palenkės Sokoluvas-Sedlcos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Treblinkos geležinkelio stoties yra 5,1 km ir iki Kosuv Lackų geležinkelio stotelės 6,7 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Nebenaudojamos geležinkelio stotys ir stotelės Mazovijos vaivadijoje
Palenkės Sokoluvo apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Kosuv Lackų valsčius
Sausoji apygarda

Sausoji apygarda () – JAV apygarda, kurios vyriausybė draudžia alkoholinių gėrimų prekybą. Vienur draudžiama parduoti alkoholį ne prekybai skirtose patalpose, kitur – pačioje prekyvietėje arba draudžiami abu atvejai. Visoje Amerikoje egzistuoja šimtai sausųjų apygardų, daugiausiai jų yra pietinėse valstijose. Tokių yra ir mažesnių administracinių darinių: sausieji miestai, kaimai.

Nors 1933 m. buvo priimta Dvidešimt pirmoji JAV Konstitucijos pataisa, kuri federaliniu lygiu atšaukė prohibicijos įstatymą, vietos valdžia valstijose ir apygardose pati ar pagal gyventojų balsavimo rezultatus sprendė dėl alkoholio prekybos apribojimų atšaukimo ar palikimo galioti. Daugelyje „sausųjų“ bendruomenių nėra draudžiama iš viso vartoti alkoholį, kad nebūtų prarasti mokesčiai į vietos biudžetą kaimyninių „šlapiųjų“ bendruomenių naudai. Dažnai tokie apribojimai egzistuoja religiniu pagrindu, kai bažnyčia pasisako prieš alkoholio vartojimą tarp vietos tikinčiųjų. Dažniausiai įvesti apribojimai tokiai prekybai pagal savaitės ar paros laiką, prekybos vietą ir pan. Alkoholio pervežimai tarp valstijų įstatymiškai vietos valdžios „sausosiose“ teritorijose negali būti varžomi.

Alkoholio kontrolės asociacijos (NABCA) 2004 m. atliktas tyrimas parodė, kad virš 500 municipalitetų JAV yra „sausi“, įskaitant 83 Aliaskoje. Pvz., beveik pusė sausųjų apygardų egzistuoja Misisipėje, o Floridoje tokios yra 4 iš 67. Nors pagrindinė amerikietiškojo viskio Jack Daniel’s gamybos įmonė veikia Tenesio valstijos sausojoje Moor apygardoje, vietos parduotuvėse ar restoranuose šis produktas neparduodamas, tačiau įmonei leidžiama prekiauti proginiais viskio buteliais.

Taip pat skaitykite 

 Sausoji valstija

Šaltiniai

Nuorodos 

 JAV gidas po sausąsias apygardas

JAV teisinė sistema
JAV istorija
Palenkės Sokoluvas

Palenkės Sokoluvas () – miestas Lenkijos rytuose, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Mieste įsikūręs Palenkės Sokoluvo dekanatas. Mieste yra Palenkės Sokoluvo geležinkelio stotis.

Geografija 

Miestas įsikūręs Sedlcų aukštumoje, Pietinės Palenkės istoriniame regione, apie 99 km į šiaurės rytus nuo Varšuvos. Per miestą teka Cetynios upė. Pagal 2002 m. duomenis miesto plotas 17,5 km², iš kurių 66 % neužstatyti plotai, o 34 % pastatai ir vandens telkiniai. Miestas sudaro 1,55 % visos apskrities ploto. Miestas ribojasi su Palenkės Sokoluvo valsčiumi.

Gyventojai

Tautinė sudėtis

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki V-VI a. dabartinio miesto teritorijoje gyveno jotvingių gentis. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. 1424 m. LDK kunigaikštis Vytautas Didysis suteikė gyvenvietei miesto teises, Palenkės Sokoluvo herbą bei įkurta Palenkės Sokoluvo Švč. Marijos Nekaltosios Širdies parapija. 1508 m. miesto valdytoju tapo Stanislovas Kiška. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.

Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837–1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai. 1802 m. pastatyta medinė Šv. Roko koplyčia. 1831 m. balandžio 21 d. įvyko Palenkės Sokoluvo mūšis. 1845 m. pastatyta Palenkės Sokoluvo sinagoga. XIX a. įkurtos Palenkės Sokoluvo senosios žydų kapinės, o vėliau įkurtos Palenkės Sokoluvo naujosios žydų kapinės. 1857 m. pastatyti mūriniai rūmai pagal Henriko Markonio projektą. XIX a. pabaigoje pastatyta Palenkės Sokoluvo Magistrackos gatvės sinagoga. 1887 m. per miestą nutiesta geležinkelio linija.

Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. Per II pasaulinį karą, 1941 m. mieste buvo įkurtas žydų getas. 1944 m. rugpjūčio 8 d. į miestą įžengė Raudonoji armija. Per karą buvo sugriauta apie 30 % gyvenamųjų pastatų. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1948–1951 m. pastatyta Palenkės Sokoluvo Švč. Marijos Nekaltosios Širdies konkatedra. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai. 1978 m. įkurta Palenkės Sokoluvo Šv. Jono Bosko parapija. 1993 m. įkurta Palenkės Sokoluvo Dievo Gailestingumo parapija.

Tarptautinis bendradarbiavimas 

 , Dubnas
 , Jėkabpilis
 , Kotielnikai

Galerija

Šaltiniai 

Palenkės Sokoluvas
Palenkės Sokoluvo apskritis
Losicės miesto herbas

Losicės miesto herbas () – Losicės miesto skydo formos herbe, raudonos spalvos užsklandoje, vaizduojamas žirgas. Herbas naudojamas nuo XVIII amžiaus, prieš tai miesto herbe buvo vaizduojama žebenkštis.

Simbolika

Pagal vieną miesto pavadinimo kilmės aiškinimą, pavadinimas kilęs nuo rusų kalbos žodžio lošad (arklys). Miškingoje dabartinio miesto vietovėje būta laukinių arklių-miškinių tarpanų rūšis. Jie buvo pilki, su juoda juosta išilgai nugaros, didele galva, plačia kakta, trumpu storu kaklu, juodais stačiais karčiais, plonomis kojomis. Ūgis ties gogu siekė 122-135 cm. Lietuvos Statutai draudė juos medžioti, tačiau dėl kryžminimo ir medžioklės jau XVII a. pradžioje jie išnyko. Spėjama, kad tarpanai prisidėjo ir prie žemaitukų genezės. Karališkojo miesto dvaro, vadinto Polinów (Losicės miesto palivarkas) valdose laikytos didelės Lenkijos karalių ir Lietuvos didžiųjų kunigaikščių arklių bandos. Viena iš miestiečių prievolių buvo remontuoti karališkas arklides, o miesto turguose ir mugėse intensyviai prekiauta arkliais.

Nuorodos 

 Istorinės vietovės;
 Aprašymas apie herbą (lenk.).

Losicė
Mazovijos vaivadijos miestų herbai
Losicės sinagoga

Losicės sinagoga  () - medinė sinagoga stovėjusi Losicės mieste. Sinagoga buvo pastatyta XVIII a. vietoje anksčiau per gaisrą sudegusios sinagogos. 1939 m. sinagoga sudegė ir sugriuvo per miesto bombardavimą.

Nuorodos

 Sinagogos aprašymas (lenk.) .

Losicė
Sinagogos Mazovijos vaivadijoje
Mordų miesto herbas

Mordų miesto herbas () – Mordų miesto herbe geltonoje užsklandoje vaizduojama raudonai apsirengusi moteris, sėdinti ant juodojo lokio. Ant moters galvos auksinė karūna. Herbas simbolizuoja Rawicz herbą, kurį turėjo miesto valdytojų Ciecierskių giminė, kurie miestą valdė 1574–1680 ir 1717–1803 metais.

Nuorodos 

 Aprašymas apie herbą (lenk.).

Mordai
Mazovijos vaivadijos miestų herbai
Losicės apskrities herbas

Losicės apskrities herbas () - Losicės apskrities heraldinis simbolis. Skydo formos herbo viršuje vaizduojami Lenkijos herbo baltasis erelis ir riteris su skydu, kuriame vaizduojamas Jogailaičių dvigubas kryžius. Herbo apačioje vaizduojamas baltas žirgas, kuris simbolizuoja Losicės herbą.

Nuorodos

 Aprašymas apie herbą (lenk.).

Losicės apskritis
Mazovijos vaivadijos apskričių herbai