joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Iván Zamorano

Ivanas Luisas Samoranas Samora (Iván Luis Zamorano Zamora; g. 1967 m. sausio 18 d.) – buvęs Čilės futbolininkas, puolėjas. Kartu su Marselu Salasu tai vienas žymiausių visų laikų Čilės futbolininkų.

Profesionalo karjerą pradėjo Čilės klube „Cobresal“, po keleto sezonų, 1988 m. persikėlė į Šveicariją, „St. Gallen“ klubą. Jame žaidė itin rezultatyviai, todėl pakviestas į „Sevilla“ klubą, o 1992 m. už 5 mln. dolerių perėjo į „Real Madrid“. Samoranas tapo rezultatyviausiu komandos žaidėju, padėjo laimėti šalies futbolo taurę ir čempionatą. 1996 m. perėjo į „Internazionale“, kur pradžioje buvo pagrindiniu puolėju, bet vėliau užleido savo poziciją Ronaldo. 1998 m. Samoranas įmušė įvartį UEFA taurės finale. 2001 m. žaidėjas rungtyniavo Meksikoje, o karjerą baigė Čilės klube „Colo-Colo“.

Ivanas Samoranas Čilės rinktinėje žaidė 14 metų, per tą laiką įmušė 34 įvarčius.

Laimėjimai

Komandiniai 
 Trasandino
 Segunda División (1): 1985
 Cobresal
 Copa Chile (1): 1987
 Real Madrid
 Copa del Rey (1): 1993
 Supercopa de España (1): 1993
 La Liga (1): 1994–95
 Internazionale
 UEFA taurė (1): 1997–98
 Club América
 Primera División de México (1): 2002
 
 Olimpinės žaidynės (1): bronza – 2000

Asmeniniai 
 EFE trofėjus (2): 1992–93, 1994–95
 Pichichi trofėjus (1): 1994–95

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Zamorano
Jadvyga Godunavičienė

Jadvyga Giedraitė-Godunavičienė (1932 m. spalio 7 d. Klaipėdoje – 2019 m. lapkričio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistė, poetė.

Biografija 
Klaipėdą užėmus hitlerinei Vokietijai, šeima persikėlė į Šventąją. 1939–1946 m. mokėsi Šventosios šešiametėje mokykloje, 1946–1949 m. Palangos gimnazijoje, kur buvo literatų būrelio narė. 1949 m. kartu su šeima ištremta į Krasnojarsko kraštą. 1949–1951 m. Tasiejevo rajone dirbo kolūkyje, 1951–1954 m. miškų chemijos ūkyje miško darbininke. 1954–1958 m. Tasiejevo rajono Troickojės vidurinės mokyklos būrelių vadovė. Kaip solistė dalyvavo meno saviveikloje. Į Lietuvą grįžo 1958 m.

1958–1960 m. mokėsi Palangos vakarinėje vidurinėje mokykloje. 1958–1964 m. dirbo buhaltere Palangos prekybos valdyboje. 1960–1966 m. Vilniaus valstybinio Vinco Kapsuko universiteto neakivaizdiniame skyriuje studijavo žurnalistikos specialybę. 1964–1965 m. Kretingos rajono laikraščio „Švyturys“ redakcijos korektorė ir žurnalistė. Nuo 1965 m. gyveno Vilniuje, dirbo laikraščio „Vakarinės naujienos“ redakcijos naujienų skyriuje, nuo 1967 m. šio laikraščio kultūros skyriaus darbuotoja.  1999–2007 m. Lietuvos nacionalinio muziejaus atstovė spaudai. 

1988 m. dalyvavo kuriant Vilniaus politinių kalinių ir tremtinių bendriją, iki 1995 m. jos valdybos narė, nuo 2006 m. etikos komisijos narė.

Parašė daug reportažų, teatro spektaklių, knygų, dailės parodų anotacijų ir recenzijų, apybraižų apie kultūros žmones. Taip pat rašė apie Sibiro tremtį, žmones, kalėjusius lageriuose. 1994 m. „Vyturio“ leidyklos išleistoje keleto autorių knygoje „Ešelonų sesės“ išspausdintos Sibire rašyto dienoraščio ištraukos „Ar grįšim kada?“.

Bibliografija 
 Neišskrisk, baltas paukšti: eilėraščiai. – Vilnius: Petro ofsetas, 2002. – 95 p. – ISBN 9955-534-10-9
 Juodalksni, broli mano… : eilėraščiai. – Vilnius: Petro ofsetas, 2006. – 95 p. – ISBN 9955-668-43-1
 Vėjas į veidą… : iš atminties paraščių… – Vilnius: Kultūros studijos, 2017. – 104 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95645-5-5

Įvertinimas 
 1981 m. LSSR nusipelniusi žurnalistė
 2014 m. LŽS medalis „Už nuopelnus žurnalistikai“

Šaltiniai 

Lietuvos žurnalistai
Lietuvos poetai
Metušelas (medis)

Metušelas – tai gajoji pušis, kurios amžius siekia net 4844 metų. Metušelo medis auga Injo apygardoje, rytų Kalifornijos valstijoje (JAV), aukštai Baltuosiuose kalnuose. Dėl jo saugumo priežasčių, tiksli augimo vieta nėra skelbiama. Bet tai 2900–3000 metrų aukštyje esančiame senų Brislekono pušų miško Methuselah Grove giraitė. Medis pavadintas biblinio personažo vardu.

Pušiniai
JAV gamtos paminklai
Aueršteto mūšis

Aueršteto mūšis – susirėmimas tarp L. N. Davu vadovaujamos Prancūzijos kariuomenės ir Karolio Vilhelmo Ferdinando vadovaujamos Prūsijos kariuomenės, 1806 m., karo su Ketvirtąja koalicija metu.

Padėtis prieš mūšį
1806 m. Prūsijai paskelbus karą Prancūzijai, Napoleono Didžioji armija įsiveržė į ją. Spalio 13 d. aptikus prūsų pajėgas prie Jėnos, Napoleonas ten  pasiuntė didžiąją kariuomenės dalį, o maršalams: Bernadotui ir Davu įsakė apeiti prūsus iš šiaurės. Tačiau pagrindinės prūsų pajėgos buvo prie Aueršteto, o ne prie Jėnos.

Mūšio eiga

Kol Bernadoto būriai žygiavo tarp dviejų mūšių laukų, Davu suvokė, kad susidūrė su didžiąją Prūsijos kariuomenės dalimi. Davu puikiai gynėsi. Jam pradėjus pamažu stumtis pirmyn, karalius Vilhelmas III įsakė trauktis ir mūšis virto sutriuškinimu.
 
Napoleono karų mūšiai
Prūsijos mūšiai
Aleksandra Kolontaj

Aleksandra Kolontaj (, iki vedybų – Domontovič, g. 1872 m. kovo 31 d. Sankt Peterburge – 1952 m. kovo 9 d. Maskvoje) – rusų revoliucionierė, feministė, publicistė, diplomatė, pirmosios bolševikų vyriausybės narė.

Biografija 
Kilusi iš kilmingos šeimos (jos protėvis buvo kunigaikštis Daumantas Pskoviškis), generolo dukra. Buvo mokoma namuose, vėliau – Ciuricho universiteto klausytoja. Mokėjo kelias užsienio kalbas, gerai piešė, turėjo didelių literatūrinių gabumų.

Socialdemokratiniame judėjime pradėjo dalyvauti XIX a. pabaigoje. 1906–1915 m. buvo menševikė. 1908 m. emigravo, gyveno ir bendradarbiavo spaudoje Vokietijoje, Prancūzijoje, Danijoje, JAV, Švedijoje. Čia 1914 m. buvo suimta už antikarinę bei bolševikinę propagandą ir išsiųsta iš šalies be teisės kada nors grįžti. 1915 m. persikėlė į Norvegiją, įstojo į RSDDP.

1917 m. kovo mėn. grįžo į Rusiją, nuolat pasisakydavo mitinguose. Jos radikalios kalbos, laisvos meilės agitacija turėjo didelį pasisekimą, ypač kariuomenėje. 1917 m. liepos mėn. A.Kerenskio Laikinoji vyriausybė ją suėmė, bet netrukus paleido.

Po Spalio perversmo pirmojoje bolševikinėje vyriausybėje paskirta Valstybinio pasmerkimo liaudies komisare (народный комиссар государственного призрения). Pirmoji pasaulyje moteris ministrė. Griežtai pasisakė prieš Bresto taikos sutartį, protestuodama atsistatydino iš vyriausybės.

1919 m. – Padnieprės divizijos politinio skyriaus viršininkė, Ukrainos propagandos ir agitacijos liaudies komisarė. 1920 m. buvo RKP(b) Moterų skyriaus vedėja. 1921–1922 m. – Kominterno Tarptautinio moterų sekretoriato vadovė.

Nuo 1923 m. – TSRS prekybos atstovė Norvegijoje, 1926 m. – Meksikoje. 1927 m. paskirta TSRS nuolatine atstove Norvegijoje (pirmoji moteris pasaulyje-ambasadorė). 1930–1945 m. buvo TSRS atstovė, vėliau ambasadorė Švedijoje. 1944 m. derėjosi su Suomija dėl jos išėjimo iš karo.

1945 m. A.Kolontaj ištiko insultas, ji galėjo judėti tik vežimėlyje. Dėl sveikatos buvo atšaukta iš pareigų ir iki mirties buvo TSRS URM patarėja.

Nuorodos 
 „Nugalėtojos. Aleksandra Kolontaj“ (rusų kalba)
 „Aleksandra Kolontaj. Tarp pareigos ir jausmų“ (rusų kalba)

Šaltiniai 

TSRS politikai
TSRS ambasadoriai

Rusijos revoliucionieriai
Jevgenijus Šuklinas

Jevgenij Šuklin (g. 1985 m. lapkričio 23 d., Glazove, Rusija) – Lietuvos kanojininkas. Daugkartinis pasaulio ir Europos čempionatų laimėtojas ir prizininkas. 

2011 m. rugpjūčio 21 d. pasaulio čempionate C-1 klasėje 200 m distanciją įveikė per 39,819 sek. ir užėmė penktą vietą, iškovodamas Lietuvai kelialapį į 2012 m. vasaros olimpines žaidynes.

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Londone iškovojo sidabro medalį vienvietės kanojos 200 m irklavimo rungtyje (42,792 sek. laiku). 2019 m. birželio 12 d. pranešta, kad pertikrinus olimpiados metu paimtus sportininkų mėginius J. Šuklinas už draudžiamų medžiagų radimą organizme diskvalifikuotas, jo iškovotas sidabro medalis anuliuotas.

Treneris – Vasilij Suhorukov. Gyvena ir treniruojasi Visagine.

Pasiekimai

Išnašos 

Lietuvos kanojininkai
Lietuvos olimpiečiai
Birutė Garbaravičienė

Birutė Bagdanskytė-Garbaravičienė (g. 1958 m. rugsėjo 3 d. Kaune) – Lietuvos filologė, žurnalistė, redaktorė, visuomenės veikėja.

Biografija 
1965–1976 m. mokėsi Kauno 7-ojoje vidurinėje mokykloje. 1976–1982 m. Vilniaus universitete studijavo filologiją (lietuvių kalba ir literatūra). Nuo 1982 m. laikraščio „Kauno tiesa“ korektorė, stilistė, 1992–2002 m. dienraščio „Kauno diena“ korespondentė, kultūros ir meno priedo „Santaka“ žurnalistė. Rašė kultūros, religijos, išeivijos, mokslo, paveldo ir architektūros, socialinės politikos temomis. 

1999–2004 m. VDU Politikos mokslų ir diplomatijos instituto Žurnalistikos katedros viešosios komunikacijos magistrinės programos baigiamųjų darbų gynimo komisijos narė ir žurnalistinės praktikos vadovė. 2002–2010 m. mėnraščio „Akiračiai“ internetinės versijos redaktorė. 2003–2009 m. LTV laidos „Be pykčio“ redaktorė. 2003–2010 m. leidinio „Miesto IQ“ vyr. redaktorė. 2005 m. prezidento Valdo Adamkaus konsultantė. 2005–2012 m. Lietuvos istorinės prezidentūros Kaune vadovė. Nuo 2012 m. SC Baltic Media leidinių (žurnalai „IQ. The Economist“, „Intelligent Life“ ir kt.) redaktorių kolegijos pirmininkė.

Nuo 1992 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narė, LŽS Kauno apskrities skyriaus valdybos narė. Nuo 1996 m. viena iš Kauno „Santaros-Šviesos“ klubo steigėjų. 1999–2002 m. ALF Baltijos-Amerikos partnerystės programos ekspertų tarybos narė. 2001–2002 m. Skurdo monitoringo komisijos prie LR Prezidento ekspertų tarybos narė. VšĮ Prezidento Valdo Adamkaus biblioteka-muziejus valdybos narė. Česlavo Milošo gimtinės fondo vicedirektorė. Didžiosios aulos muzikos draugijos, Meno kūrėjų asociacijos narė.

Įvertinimas 
 1998 m. Vinco Kudirkos premija už publikacijas „Kauno dienos“ kultūros ir meno priede „Santaka“.
 1999 m. Lietuvos katalikų bažnyčios kronikos labdaros ir paramos fondo premija už 1998 m. publikacijas „Kauno dienoje“.
 2000 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos konkurso „Tautos kultūra – atgimstančios valstybės siela, tradicijų atgaivinimas, moderniosios visuomenės prisikėlimas“ laureatė.
 2008 m. Nyderlandų Karalystės apdovanojimas Oranja-Nassau ordino Karininko kryžius.
 2015 m. Kauno miesto burmistro Jono Vileišio pasidabruotas medalis už nuopelnus žurnalistikai ir Kauno miesto garsinimą.
 2018 m. 2-ojo laipsnio Santakos garbės ženklas už ypatingus nuopelnus Kaunui ir Lietuvai, uolų ir sąžiningą darbą ir visuomeninę veiklą.

Šaltiniai

Bibliografija 
 Skurdo būklės Lietuvoje 2001 m. pranešimas / Algis Dobravolskas, Birutė Garbaravičienė, Boguslavas Gruževskis, Vanda Juknaitė-Baltrūnienė, Skirmantė Kondratienė, Arūnas Kučikas, Edmundas Pupinis, Balys Stankus, Guoda Steponavičienė, Birutė Vėsaitė, Rimas Zažeckis. – Vilnius: Efrata, 2001. – 53 p.: iliustr. – ISBN 9955-9352-9-4
 Pokalbiai be pykčio. – Vilnius: Versus aureus, 2013. – 182 p.: iliustr. + 1 vaizdo diskas (DVD). – ISBN 978-9955-34-403-2

Lietuvos redaktoriai
Lietuvos žurnalistai
Lietuvos muziejų direktoriai
Violeta Gaižauskaitė

Violeta Gaižauskaitė (g. 1956 m. gegužės 15 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistė, diplomatė.

Biografija 
1974 m. baigė Kaišiadorių vidurinę mokyklą, 1980 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.

1975–1986 m. žurnalo „Laikas ir įvykiai“ literatūrinė darbuotoja, 1986–1989 m. – žurnalo „Komunistas“ vyresnioji mokslinė redaktorė. 1989–1993 m. savaitraščio „Atgimimas“ korespondentė bei redaktorė, 1993–1994 m. dienraščio „Respublika“ politikos skyriaus redaktorė. 1994–1998 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ politikos apžvalgininkė. Daugiausia rašė vidaus ir užsienio politikos, krašto apsaugos, Seimo darbo temomis. Periodinėje spaudoje paskelbė straipsnių, apžvalgų, komentarų, apybraižų, vaizdelių. Pirmųjų Lietuvos prezidento rinkimų po nepriklausomybės atkūrimo metu buvo kandidato į prezidentus Stasio Lozoraičio atstovė spaudai. 

1999–2003 m. Prezidento Valdo Adamkaus atstovė spaudai. 2003–2008 m. užsienio reikalų ministro patarėja, Užsienio reikalų ministerijos Informacijos ir viešųjų ryšių departamento direktorė, nuo 2008 m. ambasadorė ypatingiems pavedimams.

Šaltiniai 

Lietuvos diplomatai
Lietuvos ryšių su visuomene specialistai
Lietuvos žurnalistai
Petras Masiulis

Petras Masiulis (1894 m.rugsėjo 22 d. Prastavoniuose, Šeduvos valsčius – 1957 m. balandžio 20 d. Kaune) – inžinierius, radiotechnikas, Lietuvos kariuomenės pulkininkas leitenantas.

Biografija 
1914 m. baigė Šiaulių gimnaziją. 1916 m. Peterburgo politechnikos institute baigė 2 kursus. 1916 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę. 1917 m. pakeltas į paporučikius, paskirtas Kaukazo fronto radijo stoties viršininko pavaduotoju. 1917 m. baigė Aleksandropolio telegrafo mokyklą.

1919 m. vasario 24 d. grįžo į Lietuvą, įstojo į Panevėžio apsaugos būrį. 1919 m. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę, paskirtas į Inžinierijos batalioną. 1919 m. suteiktas vyr. leitenanto laipsnis. 1920 m. pakeltas į kapitonus. 1920 m. paskirtas Kauno radijo stoties viršininku. 1923 m. stažavosi „Telefunken“ firmoje. Nuo 1923 m. bandė įvairias radijo stotis, buvo grupės vadovas radijo stoties 75 UFJ bandymuose Kretingoje šaukiniu LIS. 1924 m. tai pat paskirtas E.T.B. radijo kuopos vadu. 1925 m. pakeltas į majorus. 1930 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1931 m. pakeltas į pulkininkus leitenantus ir paskirtas Karo technikos tiekimo skyriaus priėmimo komisijos pirmininku.

1946 m. MGB kartu su sūnumi Tadu suimtas. 1947 m. Vilniaus įgulos karo tribunolo nuteistas 10 metų lagerio ir 5 metus tremties. 1955 m. paleistas, grįžo į Lietuvą.

Apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu (1928 m.), Vytauto Didžiojo 5 laipsnio ordinu (1930 m.).

Visuomeninė veikla 
Lietuvos karių radijo mėgėjų draugijos (1926–1934 m.) vicepirmininkas ir valdybos narys. Ryšių technikos klausimais išspausdino virš 20 straipsnių, daugiausia leidiniuose „Paštininkų žodis“, „Mūsų žinynas“. Parašė knygelę „Katodiniai vamzdeliai radiotelegrafijoje“ 1922 m., išleido karo mokslų skyrius.

Šaltiniai 
 Lietuvos kariuomenės karininkai 1918–1953, Vilnius, 2007, T. V, p. 171

Nuorodos 
 Biografija

Lietuvos pulkininkai leitenantai
Lietuvos radijo inžinieriai
Lietuvos radistai
2011 m. Vengrijos Grand Prix

2011 m. Vengrijos Grand Prix buvo 11-os 2011 m. Formulės 1 lenktynės, vykusios Hungaroring trasoje liepos 29-31 dienomis.

Lenktynes laimėjo britas Jenson Button iš McLaren ekipos. Tai buvo jo 200-tosios lenktynės karjeroje. Antroje vietoje liko sezono lyderis vokietis Sebastian Vettel, trečias ispanas Fernando Alonso.

Kvalifikacija 

Pastabos:
 – Sebastien Buemi buvo skirta penkių starto vietų bauda už sukeltą avariją su Nick Heidfeld 2011 m. Vokietijos Grand Prix metu..

Lenktynės

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pateiktos tik penkios geriausios vietos

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2011 sporte
Kęstutis Skrupskelis

Ignas Kęstutis Skrupskelis (angliškai pasirašo Ignas K.; g. Kaune) – filosofas, Pietų Karolinos universiteto (JAV) profesorius, ateitininkas.

Biografija 
Seneliai buvo beraščiai, lietuviai patriotai. Tėvai baigė aukštąsias mokyklas; buvo ateitininkai. Mama literatūrologė Alina Skrupskelienė, tėvas Ignas Skrupskelis (1903–1943) tęsė mokslus Vakaruose. Vienos universiteto mokslų daktaras, žurnalistas.  Okupacijos metais Kačerginėje besiilsintį su šeima tėvą suėmė NKVD. 1944 m. Alina Skrupskelienė su trimis mažais vaikais pasitraukė į Vokietiją, o po 4 metų – į JAV. Dirbo, viena leido savo vaikus į mokslus.

Baigė filosofijos istoriją. Dėstė filosofiją Pietų Karolinos universitete ir Vytauto Didžiojo universitete, profesorius emeritas.

Ilgus metus rengė vieno žymiausių amerikiečių filosofų Williamo Jameso tekstus. Parengė 19 tomų raštų ir 12 tomų korespondencijos. Buvo atsakingas už archyvinius tyrinėjimus: surinkti publikacijas, rankraščius, laiškus, nepasirašytiems – nustatyti autorystę, rašymo datas, atpažinti minimus žmones bei įvykius. Lietuviškai šį metodą yra pritaikęs recenzuodamas knygą „Lietuvos Laikinoji Vyriausybė. Posėdžių protokolai“ (2001). Domisi prieškario Lietuvos žurnalistika ir intelektualiniu gyvenimu, spaudos istorija, okupacijų padariniais politinės sąmonės raidai. Paskelbė straipsnių leidiniuose „Naujasis židinys“, „Kultūros barai“, „Į laisvę“, akademinėje, kultūrinėje ir kitoje spaudoje. Vienas iš klasikinės Amerikos filosofijos tyrėjų ir mokslinių redaktorių, Lietuvoje skleidžiantis filosofijos istorijos, seksualinių mažumų teisių, ugdymo filosofijos idėjas. Jo darbą skleidžiant modernias idėjas Lietuvoje remia JAV ambasada.

Bibliografija 
 Vaikų žaidimas: „Dvidešimto amžiaus“ karikatūros. – Vilnius: Versus aureus, 2008. – 150 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-34-116-1
 Ateities draugai: ateitininkų istorija (iki 1940 m.). – Vilnius: Naujasis židinys-Aidai: Lietuvių katalikų mokslo akademija, 2010. – 798 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95059-2-3
 Emancipating Lithuania: the early years of President Grinius. – Kaunas: Vytautas Magnus University, 2020. – 358 p. – ISBN 978-609-46745-3-2

Šaltiniai 

Filosofijos istorikai
Ateitininkai
Lietuvos filosofai
JAV lietuviai
Ardebilio provincija

Ardebilio provincija () – provincija Irano šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Ardebilis.

Geografija 

Provincija įsikūrusi Irano Azerbaidžano istoriniame regione, šiaurėje ir šiaurės rytuose ribojasi su Azerbaidžanu. Paviršius kalnuotas, iškilęs 4811 m Sabalano kalnas. Ardebilio provincija pasižymi bene vėsiausiu klimatu Irane – vasarą temperatūra retai tepasiekia 35 °C, o žiemą nukrenta iki -25 °C. Yra dideli miškų plotai.

Gyventojai 

Dauguma krašto gyventojų yra azerbaidžaniečiai. Taip pat yra persų, talyšų, tatų.

Didžiausi miestai: Ardebilis, Parsabadas, Mešikinšehras, Chalchalas, Germis.

Administracinis suskirstymas 
 
Provincija padalinta į 9 šahrestanus:
 Ardebilio šahrestanas
 Bilasavaro šahrestanas
 Germio šahrestanas
 Chalchalo šahrestanas
 Kovsaro šahrestanas
 Mešikinšehro šahrestanas
 Namino šahrestanas
 Niro šahrestanas
 Parsabado šahrestanas

Nuotraukų galerija 

Irano provincijos
2011 m. Belgijos Grand Prix

2011 m. Belgijos Grand Prix buvo 12-os 2011 m. Formulės 1 sezono lenktynės, kurios vyko rugpjūčio 26-28 dienomis Spa-Francorchamps trasoje Belgijoje.

Daugiausiai šioje trasoje yra nugalėjęs šiuo metu Mercedes GP ekipoje lenktyniaujantis vokietis Michael Schumacher. 2010 m. čia nugalėjo britas Lewis Hamilton.

Prieš šias lenktynes Renault ekipa pranešė, kad Bruno Senna pakeis iki tol lenktyniavusį vokietį Nick Heidfeld iki sezono pabaigos. Tuo tarpu Red Bullt ekipa pratęsė vieneriems metams sutartį su australu M. Webberiu.

Šiose lenktynėse buvo minimas M. Schumacher karjeros jubiliejus – 20 m. nuo pirmųjų vokiečio lenktynių 1991 m. Belgijoje. Šia proga Michael lenktynėse dėvėjo specialų auksinį šalmą.

Kvalifikacija 

 – Pastor Maldonado buvo nubaustas 5 starto pozicijų bauda už incidentą su Lewis Hamilton kvalifikacijoje.
 – Nepaisant to, kad 107 % laiko neparodė Jérôme d’Ambrosio, Daniel Riccardo ir Vitantonio Liuzzi, teisėjai jiems leido startuoti lenktynėse, nes kvalifikacijoje buvo sudėtingos oro sąlygos ir lenktynininkai negalėjo parodyti viso savo greičio.
 – Michael Schumacher buvo leista startuoti lenktynėse, nes jis parodė tinkamus laikus laisvose treniruotėse. Kvalifikacijoje pirmame rate vokietis pametė ratą ir laiko neparodė.

Lenktynės

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pateiktos tik penkios geriausios vietos

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2011 sporte
Andrejus Kančelskis

Andrejus Kančelskis (; g. 1969 m. sausio 23 d. Kirovohrade) – lietuvių kilmės Rusijos futbolininkas, futbolo treneris.

Biografija 

Gimė Ukrainoje tėvo Antano Kančelskio šeimoje. Žaidė dešinio saugo pozicijoje.

Labiausiai išgarsėjo Manchester United klube, kur žaidė 1991–1995 m.

Rinktinės 
Žaidė TSRS ir Rusijos rinktinėse.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Išnašos

Nuorodos 
 Transfermarkt
 SOCCERWAY

Rusijos futbolininkai
Rusijos futbolo treneriai
Lietuvių kilmės užsienio futbolininkai
Markus Palionis

Markus Palionis arba Mindaugas Palionis (g. 1987 m. gegužės 12 d. Kaune) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas.

Biografija 
Gimė Lietuvoje, bet vaikystėje su tėvais išvyko Vokietijon, kur gavo šios šalies pilietybę. Žaidė Bayern Munchen jaunimo komandoje.

Klubinė karjera 
2010 m. žaidė Paderborn klube. Nuo 2014 žaidžia SSV Jahn Regensburg klube. 2020 m. vasarį pranešta, kad sutartis su klubu pratęsta. Sutartis galios iki 2021 m. vasaros.

Rinktinės 
 2008 m. debiutavo Lietuvos jaunimo rinktinėje. Vėliau buvo pakviestas į nacionalinę rinktinę.

 2021 m. panešta, kad nebeatstovaus nacionalinei vyrų rinktinei.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Soccerway
 transfermarkt.com
 Futbolinis.lt
 lietuvosfutbolas.lt

Lietuvos futbolininkai
Lietuvių kilmės užsienio futbolininkai
Lietuvos futbolininkai užsienio komandose
Antanas Vytautas Dundzila

Antanas Vytautas Dundzila (1932 m. liepos 13 d. Kaune – 2015 m. rugsėjo 12 d. Port Orange, FL, JAV) – JAV lietuvių inžinierius informatikas, publicistas, redaktorius.

Biografija 
1944 m. pasitraukė į Vokietiją, lietuvių gimnazijoje baigė šešias klases. 1951 m. baigė vakarinę gimnaziją Čikagoje (JAV). 1951–1955 m. studijavo mechaninę inžineriją Ilinojaus universitete, kurį baigęs gavo bakalauro laipsnį. 1958 m. Kalifornijos technologijos institute įgijo magistro laipsnį.

Nuo 1965 m. dėstė įvairius matematikos ir elektroninių skaičiavimo mašinų taikymo kursus Čikagos krašto universitetuose. Informatikų profesinės organizacijos konferencijų organizatorius, dviejų centrinių komisijų pirmininkas ir Čikagos skyriaus pirmininkas. Profesinėje konferencijoje skaitė darbą, pripažintą geriausiu pranešimu.

Dalyvavo skautų veikloje, 1960–1963 m. Lietuvių skautų sąjungos tarybos pirmininkas. 1986–1987 m. JAV lietuvių bendruomenės Vašingtono apylinkės pirmininkas. Talkino Amerikos lietuvių bibliotekos leidyklai, pirmininkavo Čikagos Jaunimo centro laikinajai tarybai, mokytojavo Lemonto lituanistinėje mokykloje. Gavęs JAV valdžios Fulbraito stipendiją, 1981 m. rudenį tris mėnesius Vilniuje ir Rygoje skaitė paskaitas apie skaičiavimo mašinas. 

1954–1955 m. žurnalo „Lituanus“ steigėjas ir pirmojo kolektyvo vyriausias redaktorius ir vienas iš redaktorių vėliau, 1961 m. redagavo žurnalą „Mūsų Vytis“. Bendradarbiavo rengiant Lietuvių enciklopediją. Publicistinius straipsnius nuolat skelbė JAV lietuvių žurnaluose „Skautų aidas“, „Mūsų Vytis“, „Aidai“, dienraštyje „Draugas“ ir kt.  1974 m. paskelbė tezes „Kompiuteris – lietuviškosios veiklos naujas talkininkas“.

Laimėjo keturis novelių konkursus, 1998 m. gavo JAV lietuvių bendruomenės Žurnalistikos premiją. Visus gautus premijų pinigus paskyrė Lietuvoje atsikuriantiems skautams, Lietuvos pasiuntinybei Vašingtone, bolševizmo aukoms Lietuvoje ir Alytaus Adolfo Ramanausko-Vanago gimnazijai. 1999 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos apdovanotas I laipsnio žymeniu. Tautos fondo narys, 1999 m. išrinktas į Tautos fondo tarybą, jos Veiklos ir informacijos komisijos narys. Skaitė paskaitas Tautos fondo metiniuose susirinkimuose.

Šaltiniai 

Lietuvos publicistai
Lietuvos redaktoriai
Lietuvos informatikai
JAV lietuviai
PFK Ludogorec Razgrad

Razgrado „Ludogorec“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Razgrado.

Istorija 
Įkurtas 2001 m. liepos mėn. Rungtyniavo Trečiojoje lygoje (III pakopa). 

Nuo 2011 m. Pirmoje lygoje. Jau debiutiniame sezone tapo šalies čempionais. 

2017–2018 m. čempionų lygos antrame kvalifikaciniame etape burtai bulgarų klubą suvedė su FK Žalgiris. Lietuvoje 2:1 laimėjo FK Žalgiris, o atsakomosiose rungtynėse 4:1 pergalę šventė bulgarai. Bendras rezultatas buvo 5:3 bulgarų naudai, jie pateko į kitą etapą. 

2021 m. dešimtą kartą iš eilės tapo Bulgarijos čempionais. Klubo vyr. treneriu buvo lietuvis Valdas Dambrauskas. Iki čempionato pabaigos likus keturiems turams užsitikrino Bulgarijos čempionų titulą.

2022 m. rugpjūčio 18 d. Bulgarijoje „Ludogorecas“ rezultatu 1-0 nugalėjo Vilniaus „Žalgirį“. 2022 m. rugpjūčio 25 d. įvyko atsakomosios rungtynės Vilniuje. LFF stadione po pagrindinio laiko pirmavo žalgiriečiai (3:2), Benras dviejų rungtynių rezultatas buvo lygus 3:3, todėl buvo žaidžiamas pratęsimas. Lemiamas įvartis krito pačioje rungtynių pabaigoje, kai varžovai realizavo 11 metrų baudinį, o galutinis rezultatas tapo 3:3. Bendras dviejų rungtynių rezultatas 4:3 reiškė, kad į kita etapą pateko Bulgarijos atstovai, o vilniečiai perkeliami į Konferencijų lygos turnyrą.

Klubo simbolika

Spalvinė gama 
Žalia ir balta spalvos.

Apranga 
 Namuose rungtyniauja žalia apranga.

Aprangų gamintojai
2021–2022 m. sezone Nike firma tiekė aprangas.

Pasiekimai 

 Sovietų armijos taurės pusfinalis (1984 m.)

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Valdas Dambrauskas, treneris (2021 m.)
 Marius Skinderis, trenerio asistentas (2021 m.)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Ludogorec Razgrad
Ina Drąsutienė

Ina Griauzdaitė-Drąsutienė (1940 m. vasario 18 d. Kaune – 2015 m. balandžio 30 d. Vilniuje) – Lietuvos televizijos žurnalistė, redaktorė.

Biografija 
Brolis aktorius Arnas Rosenas (1933–2002).

1962 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakulteto romanų-germanų filologijos specialybę. Dar studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą.

Studijų metais bendradarbiavo telegramų agentūroje ELTA, periodinėje spaudoje. 1967 m. pradėjo dirbti Lietuvos radijo ir televizijos komitete: iš pradžių savaitraščio „Kalba Vilnius“ skyriaus redaktorė, nuo 1970 m. TV vaikų ir jaunimo redakcijos muzikinių laidų redaktorė. Viena iš konkurso „Dainų dainelė“ pradininkių. 1977–1992 m. informacinėje programoje „Panorama“ rengė reportažus kultūros temomis, bažnyčių veiklos, neįgalių žmonių gyvenimo klausimais. Nuo 1992 m. Lietuvos televizijos kultūros laidų redakcijos redaktorė, kūrė laidas Lietuvos protestantams – liuteronų ir reformatų konfesijoms, iki 2014 m. laidos „Kelias“ autorė. 1994–1995 m. dar ir laikraščio „Liuteronų balsas“ redaktorė. 

Parašė pjesę vaikams „Vincentas ir laikrodis“, kurią pastatė „Berniuko žirniuko“ teatras. Palaidota Rokantiškių kapinėse.

Bibliografija 
 Ženklas kelyje: Vilniaus mokytojų namai (sudarytoja). – Vilnius: Garnelis, 2006. – 151 p.: iliustr. – ISBN 9955-428-83-X

Šaltiniai 

Lietuvos redaktoriai
Lietuvos televizijos žurnalistai
Romas Dikčius

Romas Dikčius (g. 1947 m. m. balandžio 10 d. Meižiškiuose, Ukmergės apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija 
1969–1973 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ literatūrinis darbuotojas. 1973 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.

1973–1974 m. Elektros matavimo technikos gamyklos savaitraščio „Impulsas“ redaktorius. 1974–1982 m. tresto „Vilniaus statyba“ savaitraščio „Mūsų statybos“ redaktorius. 1984–1987 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ redaktoriaus pavaduotojas. 1987–1992 m. susivienijimo „Fermentas“ savaitraščio „Sveikata“ redaktorius. 1992–1993 m. žurnalo „Mokykla“ redakcijos atsakingasis sekretorius. Nuo 1993 m. žurnalo „Aljansas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, vėliau savaitraščio „Apskaitos, audito ir mokesčių aktualijos“ korespondentas. Daugiausia rašo ekonomikos, sporto temomis.  Nuo 2014 m. „AAM aktualijų“ savaitraščio redaktorius.

Šaltiniai 

Lietuvos redaktoriai
Lietuvos žurnalistai
Liudas Truikys

Liudas Truikys (1904 m. spalio 10 d. Pagilaičiuose, Plungės rajone – 1987 m. gegužės 28 d. Kaune, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – dailininkas, scenografas, dekoratyvinės dailės dėstytojas.

Biografija 
1923 m. baigė Telšių gimnaziją ir įstojo į Kauno meno mokyklos tapybos studiją. 1929 m. už dalyvavimą mokinių streike buvo pašalintas iš mokyklos, įsitraukė į Nepriklausomųjų grupės veiklą. Tapė peizažus, portretus, plakatus, dalyvavo parodose. 1931 m. įsidarbino Šiaulių dramos teatre. 1934–1935 m. ir 1937 m. savarankiškai tobulinosi Berlyne ir Paryžiuje.

1936 m. buvo priimtas į Lietuvos dailininkų sąjungą. Tuo metu kūrė impresionistinius peizažus, apipavidalino L. Minkaus baletą „Don Kichotas“. Kauno Šv. Mikalojaus bažnyčioje įrengė 3 vitražus „Adoruojantys angelai“. 1938 m. Šančių Šv. Jėzaus Širdies bažnyčioje nutapė freską „Angelai“.

1932–1940 m. dirbo Valstybės teatre dailininku ir apipavidalino dramas: „Aukso žaismas“ (1932 m.), „Tikruoju keliu“ (1933 m.), F. Šilerio „Vilhelmas Telis“ (1935 m.), Sofoklio „Oidipas Kolone“ (1939 m.), operas: Ž. Ofenbacho „Hofmano pasakos“, Dž. Pučinio „Madam Baterflai“ (abi 1937 m.), Dž. Verdžio „Otelas“ (1938 m.), E. d Albero „Mirusios akys“ (1940 m.) ir kitas. Iki 1940 m. sukūrė scenografiją 27 spektakliams. Nemažos įtakos kūrybai turėjo liaudies menas, dailininkai M. Dobužinskis ir M. K. Čiurlionis.

1941–1949 m. buvo Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės instituto dėstytojas, dekanas, katedros vedėjas, o nuo 1947 m. – docentas. 1947–1949 m. dėstė Kauno vidurinėje dailės mokykloje. 1948 m. buvo Vilniaus Operos ir baleto teatro vyriausias dailininkas, tačiau įsigalėjus socrealizmui iš pareigų buvo atleistas. 1956 m. dailininkas nutapė dvi freskas Kauno Šv. Kryžiaus (Karmelitų) bažnyčiai. Siekiant apsaugoti nuo sunykimo, jos uždengtos tinku.
1953–1959 m. dėstė Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikume, kūrė scenografijas spektakliams. 1969–1975 m. dirbo dėstytoju Lietuvos dailės instituto Kauno skyriaus Taikomosios dailės katedroje. 1975 m. sukūrė scenografiją Dž. Verdžio operoms „Aida“ ir „Don Karlas“ bei „Traviata“ (1984 m.).

Šaltiniai

Nuorodos 
 Liudas Truikys. Biografija ir kūryba 

Truikys, Liudas
Truikys, Liudas
Lengvoji brigada (Belgija)

Lengvoji brigada, anksčiau 7-oji mechanizuotoji brigada – Belgijos ginkluotųjų pajėgų Sausumos komponento brigada, kurios štabas yra Marche-en-Famenne.

Istorija 
7-oji brigada buvo suformuota 1948 m. gruodžio 1 d. kaip 7-oji pėstininkų brigada. Ji perėmė 7-osios mišriosios brigados, įkurtos 1914 m. liepos 31 d. ir paleistos 1918 m. vasario 1 d., tradiciją.

7-osios brigados pavadinimai ne sykį keitėsi:
 1948–1957 m. – 7-oji pėstininkų brigada,
 1957–1961 m. – 7-oji pėstininkų grupė,
 1961–1969 m. – 7-oji pėstininkų brigada,
 1969–1994 m. – 7-oji šarvuotoji pėstininkų brigada,
 1994–2004 m. – 7-oji mechanizuotoji brigada,
 2004–2010 m. – 7-oji brigada.
2010 m. 7-oji brigada buvo sulieta Greitojo reagavimo grupe ir taip sudaryta Lengvoji brigada.

Organizacija 
Lengvąją brigadą sudaro šie daliniai:
 Brigados štabas ir štabo kuopa. Sudaryti iš 2010 m. išformuotų ankstesnių 7-osios brigados ir Greitojo reagavimo grupės (buvusios Paracommando brigados) štabų. Įsikūręs Marche-en-Famenne. 
 12-asis linijinis Princo Leopoldo ir 11-asis linijinis batalionas – lengvųjų pėstininkų batalionas. Įsikūręs Spa.
 2-asis komandosų batalionas. Įsikūręs Flawinne.
 3-asis parašiutininkų batalionas. Įsikūręs Tielen.
 Specialiųjų pajėgų grupė. Įsikūrusi Heverlee.
 Komandosų mokymo centras. Įsikūręs Marche-les-Dames.
 Parašiutininkų mokymo centras. Įsikūręs ''Schaffen'.

Nuorodos 

Belgijos ginkluotosios pajėgos
Zendžano provincija

Zendžano provincija () – provincija Irano šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Zendžanas.

Geografija 

Provincija įsikūrusi Irano Azerbaidžano istoriniame regione. Paviršius kalnuotas. Temperatūros svyruoja nuo 32 °C vasarą iki -27 °C žiemą. Svarbiausia upė – Zendžanas.

Gyventojai 

Dauguma krašto gyventojų yra azerbaidžaniečiai. Taip pat yra persų, kurdų, tatų.

Didžiausi miestai: Zendžanas, Abharas, Choremdarė, Keidaras.

Administracinis suskirstymas 
 
Provincija padalinta į 7 šahrestanus:
 Abharo šahrestanas
 Edžrudo šahrestanas
 Chodabandės šahrestanas
 Choramdarės šahrestanas
 Zendžano šahrestanas
 Taromo šahrestanas
 Mahnešano šahrestanas

Irano provincijos
Rytų Azerbaidžano provincija

Rytų Azerbaidžano provincija () – provincija Irano šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Tebrizas.

Geografija 

Provincija įsikūrusi Irano Azerbaidžano istoriniame regione, šiaurėje ribojasi su Azerbaidžanu ir Armėnija. Paviršius kalnuotas, aukščiausia viršūnė – Sahandas (3772 m). Provincijoje driekiasi miškingi, UNESCO biosferos rezervatu paskelbti Arasbarano kalnai. Vakaruose telkšo didelis Urmijos ežeras, o šiauriniu pakraščiu teka Arakso upė.

Gyventojai 

Dauguma krašto gyventojų yra azerbaidžaniečiai. Taip pat yra persų, kurdų, tatų, armėnų.

Didžiausi miestai: Tebrizas, Meragė, Merendas, Aharas, Mijanė, Bonabas, Serabas.

Administracinis suskirstymas 
 
Provincija padalinta į 12 šahrestanų:
 Aharo šahrestanas
 Bonabo šahrestanas
 Bostanabado šahrestanas
 Heriso šahrestanas
 Heštrudo šahrestanas
 Keleibero šahrestanas
 Merendo šahrestanas
 Mijanės šahrestanas
 Meragės šahrestanas
 Serabo šahrestanas
 Šabestaro šahrestanas
 Tebrizo šahrestanas

Irano provincijos
Vakarų Azerbaidžano provincija

Vakarų Azerbaidžano provincija () – provincija Irano šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Urmija.

Geografija 

Provincija įsikūrusi Irano Azerbaidžano istoriniame regione, šiaurėje ribojasi su Azerbaidžanu, vakaruose – su Turkija ir Iraku. Paviršius kalnuotas, tačiau yra daug derlingų lygumų ir slėnių. Kalnų šlaitai daug kur apaugę miškais. Rytinę provincijos dalį užima Urmijos ežeras, šiauriniu pakraščiu teka Araksas.

Gyventojai 

Dauguma krašto gyventojų yra azerbaidžaniečiai. Taip pat yra nemažai armėnų, asirų, kurdų, žydų, persų. Didelė religinė įvairovė: yra tiek musulmonų šiitų, tiek sunitų, krikščionių stačiatikių (armėnų), Sirijos krikščionių. Provincijoje yra daug senovinių armėnų vienuolynų (pasaulio paveldo objektas).

Didžiausi miestai: Urmija, Chojus, Bukanas, Mehabadas, Miandoabas, Negedė, Salmasas.

Administracinis suskirstymas 
 
Provincija padalinta į 14 šahrestanų:
 Piranšehro šahrestanas
 Urmijos šahrestanas
 Mehabado šahrestanas
 Ušnevijos šahrestanas
 Miandoabo šahrestanas
 Negedės šahrestanas
 Takabo šahrestanas
 Šahindedžo šahrestanas
 Maku šahrestanas
 Chalderano šahrestanas
 Salmaso šahrestanas
 Chojaus šahrestanas
 Serdešto šahrestanas
 Bukano šahrestanas

Irano provincijos
Kurdistanas
Kurdistano provincija

Kurdistano provincija (, ) – provincija Irano šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Senendedžas.

Geografija 

Provincija įsikūrusi Irano Kurdistano etnokultūriniame regione, kuris yra rytinė Kurdistano krašto dalis. Provincija vakaruose ribojasi su Iraku. Paviršius kalnuotas (aukščiausia viršūnė – Čarchalnas, 3330 m), yra ežerų, urvų, ledynų, mineralinių versmių. Didžiausias ežeras – Zarivaras, upė – Zarinerudas.

Gyventojai 

52,42 % provincijos gyventojų gyvena miestuose, 47,58 %.

Dauguma krašto gyventojų yra kurdai (vartoja sorani kalbą).

Didžiausi miestai: Senendedžas, Sekezas, Merivanas, Banė, Gorvė, Kamjaranas, Bidžaras.

Administracinis suskirstymas 
 
Provincija padalinta į 9 šahrestanus:
 Banės šahrestanas
 Sekezo šahrestanas
 Divanderės šahrestanas
 Bidžaro šahrestanas
 Gorvės šahrestanas
 Senendedžo šahrestanas
 Kamjarano šahrestanas
 Servebado šahrestanas

Irano provincijos
Kurdistanas
Adama Fofana

Adama Fofana (g. 1989 m. gruodžio 20 d.) – Dramblio Kaulo Kranto futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.

Karjera 
Karjerą pradėjo Italijoje, „Brescia“ klube, kurio jaunimo komandoje treniravosi. Buvo skolinamas žemesnių lygų Italijos klubams, „Ethnikos“ klubui iš Graikijos. 2011 m. žaidėjo kontraktas su „Brescia“ baigėsi, ir jis perėjo į Panevėžio „Ekraną“.

Rinktinės 
Fofana buvo Dramblio Kaulo Kranto jaunimo (U-21) rinktinės žaidėju..

Laimėjimai 
FK Ekranas
 A lyga: 2011 m. nugalėtojas;

Šaltiniai 

Dramblio Kaulo Kranto futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Boleslovas Povilas Dačiulis

Boleslovas (Balys) Povilas Dačiulis (1934 m. sausio 5 d. Buivėnuose, Pandėlio valsčiuje – 2020 m. vasario 2 d. Vilniuje) – Lietuvos filologas, poetas, radijo žurnalistas, redaktorius.

Biografija 
1942–1944 m. mokėsi Narteikių pradžios, 1944–1951 m. Pandėlio vidurinėje, 1951–1952 m. Vilniaus A. Vienuolio vidurinėje mokykloje. 1952–1957 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete įgijo lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.

1957–1958 m. laikraščio „Lietuvos geležinkelininkas“ fotokorespondentas. 1958–1973 m. dirbo Valstybinio radijo ir televizijos komiteto propagandos, muzikos, kultūros laidų redakcijose, televizijos scenarijų skyriuje. 1973–1992 m. Lietuvos radijo Literatūros ir dramos redakcijos vyriausiasis redaktorius, 1992–2001 m. šios redakcijos redaktorius.

Kūryba 
Lietuvos radijuje organizavo kalbos valandėles „Gimtoji kalba“, „Taisyk žodžiui kelią“. Rengė kultūrines ir pramogines radijo laidas „Linksmasis subatvakaris“, „Pašaipūnė banga“, „Liaudies dainos, šokiai“, „Linksmos nuobiros“, „Literatūrinės miniatiūros“, laidų ciklą „Miestai prie mikrofono“, radiofonizacijas Radijo teatrui. Buvo nuolatinis respublikinių dainų švenčių Dainos dienos radijo transliacijų scenarijų autorius. 1969 m. kartu su kompozitoriumi Vytautu Juozapaičiu įkūrė Lietuvos radijo ir televizijos instrumentinį-vokalinį ansamblį „Armonika“. Parašė apie 300 dainų tekstų. 

Išvertė per 20 detektyvinių apsakymų ir romanų, keletas jų išleisti atskiromis knygomis. Savo poeziją, satyrinius kūrinius spausdino respublikinėje spaudoje, almanachuose, įvairiuose literatūriniuose rinkiniuose. Bendradarbiavo spaudoje: „Akistata“, „Kalba Vilnius“, „Laisvas laikraštis“, „Kardas“, „Mūsų gamta“, „Sargyba“, „Šeimininkė“, „Šluota“, „Varpas“ ir kt.

1996 m. priimtas į Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungą.

Bibliografija 
 …Esu daug matęs, daug regėjęs… : eilės, proza. - Vilnius: Inforastras, 2012. - 507 p.: iliustr. - ISBN 978-609-458-006-2

Įvertinimas 
 1969 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija, už radijo laidas „Linksmasis subatvakaris“, „Pašaipūnė banga“ ir kt.
 1969 m. LSSR nusipelnęs žurnalistas

Šaltiniai 

Lietuvos radijo žurnalistai
Lietuvos redaktoriai
Lietuvos vertėjai
Lietuvos poetai
Mauro Alonso

Mauras Lukasas dos Santosas Alonsas (Mauro Lucas dos Santos Alonso; g. 1988 m. rugpjūčio 12 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs saugo pozicijoje. Nuo 2010 m. atstovavo Panevėžio „Ekranui“.

Karjerą pradėjo Brazilijos klube „América Futebol Clube“ iš San Žozė do Rio Preto. Vėliau rungtyniavo įvairiose regioninėse Brazilijos komandose, o 2010 m. atvyko į Europą, Borisovo „BATE“ klubą.

Laimėjimai 
 A Lyga: 2011

Nuorodos 
 Futbolinis.lt

Brazilijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Uchenna Umeh

Učena Umė (Uchenna Umeh; g. 1991 m. spalio 10 d.) – Nigerijos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.

Karjera 
Nuo 2011 m. buvo Panevėžio „Ekrano“ žaidėjas. Su šia ekipa du kartus tapo Lietuvos čempionu.

2015 m. atsidūrė Maltoje. Su Valletta FC klubu du kartus tapo šalies čempionu, bei iškovojo Supertauę. Maltos futbolo supertaurės rungtynėse pasižymėjo įvarčiu ir padėjo savo ekipai iškovoti šį trofėjų.

2018 m. perėjo į kitą Maltos klubą Birkirkara FC. O 2019 m. atsidūrė Pirmame divizione () rungtyniaujančiame Pietà Hotspurs FC klube.

2021 m. grįžo į Lietuvą ir žaidė FK Ekranas (2020) ekipoje, kuri dalyvavo Antros lygos pirmenybėse. Sužaidė vienuolika rungtynių ir pasižymėjo penkiais įvarčiais.

2022 m. kovo mėn. tapo aišku, kad žaidėjo nebelieka „Ekrane“.

Pasiekimai 
 FK Ekranas Panevėžys
 A lyga (2x): (2011 ir 2012 m.)
 Valletta FC
 Maltos čempionas (2x): 2015-2016, 2017-2018
 Maltos futbolo supertaurė (2016 m.)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Soccerway
 lietuvosfutbolas.lt

Nigerijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Bronius Čekanauskas

Bronislovas (Bronius) Čekanauskas (g. 1951 m. liepos 27 d. Kaune) – Lietuvos sporto žurnalistas, redaktorius.

Biografija 
1969 m. baigė Kauno 6-ąją vidurinę mokyklą.

1974 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.

1972–1984 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos korespondentas, sporto skyriaus vedėjas. 1984–1990 m. laikraščio „Sovetskij sport“ korespondentas Lietuvai. 1989–1990 m. leidinio „Krepšinio apžvalga“ redakcinės kolegijos narys. 1991–1993 m. žurnalo „Karys“ vyriausiasis redaktorius. 1994–1998 m. laikraščio „Lietuvos sportas“ vyriausiasis redaktorius. 1998–1999 m. žurnalo „Sporto veidas“ vyr. redaktorius, 1999–2000 m. žurnalo „Sportas ir automobiliai“ vyr. redaktorius. 2000–2014 m. Lietuvos tautinio olimpinio komiteto spaudos atstovas. 2003 m. - 2020 m. leido ir redagavo LTOK žurnalą „Olimpinė panorama“. Daugiausia rašo sporto, teisės klausimais, spausdina humoristinius kūrinius.  Dirbo Atlantos, Sidnėjaus, Atėnų, Pekino, Londono vasaros ir Solt Leik Sičio, Turino, Vankuverio žiemos olimpinėse žaidynėse, Singapūro ir Nandzingo vasaros jaunimo olimpinėse žaidynėse, šešiuose Europos jaunimo vasaros olimpiniuose festivaliuose, dešimtyje Europos ir pasaulio vyrų bei moterų krepšinio čempionatų ir t. t.

Nuo 1976 m. Lietuvos sporto žurnalistų federacijos narys, 1978–1986 m. federacijos generalinis sekretorius.

Bibliografija 
 Ant imtynių kilimo. – Vilnius: Mintis, 1983. – 62 p.: iliustr.
 Nusikaltimų pėdsakais / Arnoldas Čaikovskis, Bronius Čekanauskas. – Vilnius: Mintis, 1988. – 174 p. – ISBN 5-417-00085-X
 Krepšinio aistrų sūkury / Sergejus Jovaiša (liter. bendrautorius). – Vilnius: Vyturys, 1989. – 154 p.: iliustr. – ISBN 5-7900-0317-6
 Jaska, Fedia ir Edziūnė: humoreskos / dail. Žygimantas Zakšeckis. – Vilnius: Spauda, 1992. – 47 p.: iliustr.
 The Lithuanian national team at the XIX Olimpic Winter Games in Salt Lake, 2002 / Bronius Čekanauskas, Petras Statuta. – Vilnius, 2002. – 24 p.: iliustr. – ISBN 9986-535-35-2
 Žiemos žaidynės pavasarėjančiame Turine / tekstų autoriai Bronius Čekanauskas, Paulius Jurkevičius; fotogr. Alfredas Pliadis. – Vilnius: Lietuvos tautinis olimpinis komitetas, 2006. – 63 p.: iliustr. – ISBN 9986-535-47-6
 Ją vadino Trakų Karaliene: trisdešimt penkeri Irenos Misiūnienės metai Trakų pilies muziejuje / Bronius Čekanauskas, Jonas Misiūnas. – Vilnius: Gairės, 2009. – 131 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-759-35-5

Šaltiniai 

Lietuvos redaktoriai
Lietuvos sporto žurnalistai
Arnoldas Čaikovskis

Arnoldas Čaikovskis (1936 m. liepos 7 d. Klaipėdoje – 2010 m. rugsėjo 4 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija 
1962–1965 m. laikraščio „Panevėžio tiesa“ korektorius, literatūrinis darbuotojas. 1964 m. baigė Vilniaus kultūros-švietimo technikumą, įgydamas bibliotekininko specialybę. 1965–1968 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ literatūrinis darbuotojas. 1969–1972 m. žurnalo „Moksleivis“ redaktorius. 1972–1976 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ skyriaus vedėjas, redakcinės kolegijos narys. 1976–1992 m. dienraščio „Tiesa“ literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas, redakcinės kolegijos narys. 1990–1991 m. dalyvavo atkuriant žurnalą „Karys“, jo redaktoriaus pavaduotojas, žurnalo tarybos narys. 1992 m. žurnalo „Aljansas“ atsakingasis sekretorius, skyriaus redaktorius. 1996–1999 m. savaitraščio „Mano verslas“ korespondentas. Vėliau žinybinio leidinio „Pilys“ redaktorius.

Daugiausia rašė turizmo, teisėtvarkos ir teisėsaugos bei karybos temomis. Sukūrė satyrinių kūrinių. Parašė scenarijų dokumentiniam filmui „Pusiaukelė“ (1984 m.).  Nuo 1963 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, kontrolės komisijos pirmininkas, Senjorų klubo pirmininko pavaduotojas, Žurnalistų sąjungos Tarybos narys. Palaidotas Kairėnų kapinėse.

Bibliografija 
 Mokomės ginti gyvenimą: apybraižos. – Vilnius: Mintis, 1973. – 83 p.: iliustr.
 Žygdarbis: apybraižos. – Vilnius: Mintis, 1974. – 23 p.
 Kareiviško pašto balandžiai: publicistika. – Kaunas: Šviesa, 1985. – 168 p.: iliustr.
 Nusikaltimų pėdsakais / Arnoldas Čaikovskis, Bronius Čekanauskas. – Vilnius: Mintis, 1988. – 174 p. – ISBN 5-417-00085-X
 Vilniaus pilys: fotografijų albumas (sudarytojas). – Vilnius: VĮ „Vilniaus pilių direkcija“. – 20 p.: iliustr.
 Kas pyksta, tam ragai dygsta: humoras ir satyra. – Vilnius: V. Užtupo leidykla, 1999. – 95 p.: iliustr. – ISBN 9986-425-52-2
 Buriuotojo svajonių paukštė: kaip lietuvis Bronislovas Rožinskas su lenkais perplaukė Atlantą / Arnoldas Čaikovskis; sud. Gediminas Pilaitis, Vidmantas Matutis. – Šiauliai: Titnagas, 2013. – 292 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-613-60-2

Įvertinimas 
 1986 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija
 2014 m. Mato Šalčiaus premija (po mirties)

Šaltiniai 

Lietuvos redaktoriai
Lietuvos žurnalistai
Emilijus Zubas

Emilijus Zubas (g. 1990 m. liepos 10 d.) – Lietuvos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje. Šiuo metu Portugalijos FC Arouca klubo žaidėjas.

Žaidėjo karjera 
Futbolininko karjerą pradėjo FK Ekranas Panevėžys.

Vėliau žaidė Lenkijoje, Graikijoje, Turkijoje. Keletą sezonų pralaido Izraelyje.
Bnei Yehuda Tel Aviv FC ekipos vartus aukščiausioje šalies lygoje gynė daugiau nei šimtą kartų.

2021 m. gruodžio pradžioje pasirašė 1,5 metų kontraktą su Portugalijos FC Arouca klubu.

Laimėjimai 
 A lyga: 2010, 2011, 2012
 Lietuvos futbolo taurė: 2010, 2011
 Izraelio futbolo taurė: 2017, 2019

Rinktinės 
Lietuvos rinktinėje debiutavo draugiškose varžybose prieš Albaniją.

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 lietuvosfutbolas.lt
 Transfermarkt
 90minut.pl
 Futbolinis.lt

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolininkai užsienio komandose
Žilvinas Banys

Žilvinas Banys (g. 1986 m. vasario 25 d. Kelmėje) – Lietuvos futbolininkas, saugas.

Karjera 

2018 m. žaidė 23 rungtynėse ir pasižymėjo 2 įvarčiais.

Laimėjimai 
 A Lyga: 2010 m.
 LFF taurė: 2008, 2010 m.

Išnašos

Nuorodos 
 Futbolinis.lt
 Transfermarkt.de

Lietuvos futbolininkai
Tadas Markevičius

Tadas Markevičius (g. 1985 m. balandžio 10 d.) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas.

Pasiekimai 

 A lygos čempionas: 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 m.
 LFF taurė: 2010, 2011 m.
 LFF supertaurė: 2005 m.

Nuorodos 
 Futbolinis.lt
 Transfermarkt.co.uk

Lietuvos futbolininkai
Rimantas Cemnolonskis

Rimantas Juozapas Cemnolonskis (g. 1933 m. lapkričio 24 d. Onuškyje, Juodupės valsčius, Rokiškio apskritis) – Lietuvos žurnalistas, publicistas, redaktorius.

Biografija 
1952 m. baigė Panevėžio 1–ąją berniukų gimnaziją, 1956 m. – Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute – anglų kalbos specialybę.

1956–1959 m. mokytojavo Kaišiadoryse ir Rumšiškėse. Nuo 1960 m. iki 1970 m. laikraščio „Tarybinis mokytojas“ skyriaus vedėjas, 1970–1974 m. – leidinio „Tarybų darbas“ redaktorius. 1974–1978 m. žurnalo „Komunistas“ Ekonomikos skyriaus literatūrinis darbuotojas, 1978–1982 m. ėjo Ekonomikos skyriaus vedėjo pareigas, 1982–1990 m. – šio skyriaus vedėjas. 1990 m. savaitraščio „Kaimo statybininkas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1990–1992 m. savaitraščio „Bičiulystė“ apžvalgininkas, 1992 m. – Lietuvos informacijos instituto Ekonominės reformos skyriaus redaktorius, žurnalo „Sveikata“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1992–1996 m. laikraščio „Geležinkelininkas“ korespondentas. Nuo 1996 m. savaitraščio „Bičiulystė“ apžvalgininkas. Rašė švietimo, sveikatos, kitomis socialinėmis, ekonomikos ir mokslo temomis.

Bibliografija 
 Kryptis – efektyvumas, su J. Klebanovu, 1982 m.

Įvertinimas 
 1984 m. – Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija už publicistiką ekonomikos temomis.

Šaltiniai 

Lietuvos redaktoriai
Lietuvos publicistai
Paulius Janušauskas

Paulius Janušauskas (g. 1989 m. vasario 28 d.) – buvęs profesionalus Lietuvos futbolininkas, žaidęs saugo pozicijoje. Daugkartinis Lietuvos čempionas.

Klubinė karjera

FK Ekranas 
Karjerą pradėjo Panevėžio „Ekrane“ (2007–2009), su kuriuo dukart tapo Lietuvos čempionu.

FK Šiauliai 
Nuo 2010 m. žaidė FK Šiauliai klube.

FK Žalgiris 
2012 m. perėjo į Vilniaus „Žalgirį“.

FK Sūduva 
2017 m. atstovaudamas „Sūduvos“ klubui tapo šalies čempionu.

FK Panevėžys 
2017 m. gruodžio pradžioje pasirašė trejų metų sutartį su Panevėžio klubu.

2018 m. sezonas 
2018 m. su FK Panevėžys tapo Pirmos lygos nugalėtoju. Sužaidė Pirmoje lygoje 25 rungtynes ir pasižymėjo 12 įvarčių.

2019 m. sezonas 
2019 m. FK Panevėžys debiutavo A lygoje, o Paulius Janušauskas buvo šios ekipos kapitonas ir vienas iš lyderių. A lygoje sužaidė 30 rungtynių ir jose pasižymėjo penkiais įvarčiais.

2020 m. sezonas 
2020 m. karjerą tęsė FK Panevėžys. A lygoje sužaidė 14 rungtynių ir pasižymėjo įvarčiu. (Dėl pandemijos sezone sužaista vos 20 rungtynių.)

2021 m. sezonas 
2021 m. sezoną praleido dėl traumos. Antroje sezono pusėje žaisdavo Pirmoje lygoje atstovaudamas Panevėžys B ekipai.
 
2021 m. lapkričio pabaigoje pranešta, kad P. Janušauskas baigia futbolininko karjerą, ir sieka UEFA A trenerio licencijos. 

Atsisveikinimo rungtynėmis tapo jo pasirodymas 2021 m. lapkričio 28 d. prieš Kauno rajono „Hegelmann Litauen“ futbolo klubą. Šiose rungtynėse jau trečią susitikimo minutę pasižymėjo pelnydamas įvartį. 17 min. buvo pakeistas.

Statistika 
 A lygos ir Pirmos lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;
 Pirmos lygos ekipa;

Karjera rinktinėse 
2009 m. debiutavo Lietuvos jaunių U-21 rinktinėje.

Trenerio karjera 
2020 m. įgijo UEFA B trenerio licenciją.

Pasiekimai 

 A Lygos laimėtojas: 2009 m., 2010, 2013, 2014, 2015, 2017 m. 
 LFF taurės laimėtojas: 2012-2013 m., 2013-2014 m., 2020 m.
 LFF Supertaurės laimėtojas: 2013 m.

 su FK Panevėžys
 LFF taurės laimėtojas: 2020.
 LFF Supertaurės laimėtojas: 2021 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt
 lietuvosfutbolas.lt
 Soccerway
 Futbolinis.lt
 Footballdatabase.eu
 Transfermarkt.co.uk

Lietuvos futbolininkai