joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Veidrodinis metalas

Veidrodinis metalas (; ) – baltas trapus lydinys iš dviejų trečdalių vario ir trečdalio alavo, kuris poliruotas sudaro labai atspindintį veidrodinį paviršių. Naudojamas tam tikrų veidrodžių, jų tarpe reflektorinių teleskopų veidrodžių, gamyboje. Veidrodinis metalas gali būti naudojamas ir stiklinių veidrodžių metalinei dangai (vietoj sidabrinės ar aliumininės dangos)..

Apžvalga
Veidrodinis metalas paprastai turi ne tik dvi dalis vario ir vieną alavo, bet ir šiek tiek arseno. Yra šio lydinio variantų, kurie turi tokių priedų kaip sidabras, švinas ar cinkas. Manoma, kad gaminti labai kietą baltą ir labai žvilgų daugiaalavės bronzos tipo lydinį Kinijoje mokėta dar prieš 2000 metų.

Tokius metalus naudojo skulptūroje. Iš jų gamino efektyvesnius veidrodžius nei labiau įprasti gelsvi, lengvai dulsvėjantys bronziniai veidrodžiai. Veidrodinio metalo veidrodžiai buvo reti, jų turėdavo paprastai tik turtingi žmonės.

Nuorodos 

Vario lydiniai
Alavo lydiniai
Boeing VC-25

Boeing VC-25 – karinė lainerio 747-200 versija, kurią naudoja Jungtinių Valstijų karinės oro pajėgos prezidento kelionėms. Šios prezidento kelionės vadinamos kodiniu vardu Air Force One.

Šio modelio lėktuvų buvo pagaminta tik 2 vnt. Abu lėktuvai pažymėti numeriais 28000 ir 29000. Šis lėktuvas kartu su Marine One sraigtasparniu yra vienintelės JAV prezidento oro transporto priemonės.

Orlaivio gamyba buvo baigta 1986 m., o kitais metais jis jau atliko pirmuosius skrydžius. Prie orlaivio vidaus dizaino prisidėjo tuometinio JAV prezidento Ronald Reagan žmona Nancy Reagan.

Apatinė orlaivio dalis skirta bagažui ir maisto atsargoms gabenti. Pagrindinė keleivių vieta yra antrame aukšte. Iš viso yra trys įėjimai, du apatinėje dalyje, vienas – pagrindinėje. Pastaroji skirta prezidentui, o kitos likusiems keleiviams.

Pagrindinė priekinė orlaivio dalis vadinama lėktuvo Baltaisiais rūmais. Esant reikalui yra galimybė prezidentui būnant lėktuve tiesiogiai kreiptis į gyventojus. Ši priemonė buvo pridėta po 2001 m. rugsėjo 11 d. atakų (tą kartą lėktuvas turėjo leistis Barksdeilo karinėje oro bazėje, kad prezidentas George W. Bush galėtų kreiptis į tautiečius).

Lėktuve yra visa pagrindinė medicininės priežiūros įranga, kiekviename skrydyje dalyvauja daktaras ir seselė. Maistas patiekiamas dvejose salėse, kurios talpina iki 100 žmonių.

Lėktuvas gali be sustojimo nuskristi 12600 km, taip pat yra galimybė ore pasipildyti kuru. Orlaivyje gali apsigyventi iki 70 keleivių.

2009 m. buvo pranešta apie planus pakeisti šiuos du orlaivius naujesniais ir tobulesniais variantais. Planuojama naujuosius lėktuvus pradėti naudoti 2017 ir 2019 m. Naujuosius orlaivius siekia tiekti Boeing kompanija ir siūlo savo 747-8 modelius.

Šaltiniai 

Boeing oro laineriai
Boeing 747-8

Boeing 747-8 – plataus fuzeliažo, dvigubo denio, keturių variklių reaktyvinis keleivinis lėktuvas, gaminamas kompanijos Boeing filialo Boeing Commercial Airplanes. Šis modelis yra trečioji 747 versija, su prailgintu fuzeliažu, pagerintu sparnų dizainu ir lėktuvo efektyvumu. Tai yra didžiausia 747–400 modelio versija, didžiausias komercinis keleivinis lėktuvas JAV ir ilgiausias keleivinis lėktuvas visame pasaulyje (76,3 m).

Pirmą kartą apie šį lėktuvą užsiminta 2005 m., o gamyba pradėta 2010 m. vasario 8 d. (krovininė versija) ir 2011 m. kovo 20 d. (keleivinė versija).

Pirmieji skrydžiai įvyko 2011 m. spalio 12 d. (Cargolux) ir 2012 m. birželio 1 d. (Lufthansa).

747-8 siūlomas dviem variantais – keleiviniu (747-8I) ir krovininiu (747-8F). 2014 m. balandį iš viso užsakyta 120 šio modelio lėktuvų – 69 keleiviams, 51 – kroviniams.

Lėktuvas yra statomas pagrindinėje Boeing gamykloje Everete.

Nuo 2007 m. Jungtinių Valstijų karinės oro pajėgos svarsto galimybę pakeisti dabar naudojamus du Boeing VC-25 skraidinti JAV prezidentą. Ši misija vadinama Air Force One. Boeing siūlo patobulintus 747-8 ir 787 Dremaliner variantus. Planuojama, kad nauji JAV prezidentiniai lėktuvai pradės skrydžius 2017 ir 2019 m.

2010 m. Pietų Korėjos valstybės pareigūnai svarstė galimybę 747-8 modelį įsigyti šios šalies prezidento kelionėms.

Šaltiniai

Galerija 

Boeing oro laineriai
Boeing Evereto gamykla

Boeing Evereto gamykla – gamykla Evereto mieste, Vašingtono valstijoje. Šioje gamykloje surenka ir gamina savo lėktuvus JAV kompanija Boeing. Ši gamykla pagal tūrį yra didžiausias pastatas pasaulyje (13 385 378 m³). Šioje vietoje renkami tokie orlaiviai kaip 747, 767, 777 ir 787 Dreamliner.

Planai statyti šią gamyklą iškilo 1966 m., kai kompanija gavo iš Pan American World Airways 525 mln. JAV dolerių vertės užsakymą 25-iems 747 lėktuvams. Kompanija įsigijo 780 akrų žemės netoli Boeing lauko oro uosto, kuris tuo metu buvo menkai naudojamas. 1968 m. iš gamyklos išriedėjo pirmasis 747.

Gamykloje veikia BECU kreditinė sistema, 6 Tully's Coffee ir kelios kitos kavinės. Šalia gamyklose yra Boeing parduotuvė, aviacijos ir ekskursijų centras.

Šaltiniai 

Boeing Commercial Airplanes
Boeing laukas

Boeing laukas (oficialiai Kingo apygardos tarptautinis oro uostas, IATA – BFI, ICAO – KBFI) – civilinis oro uostas į pietus nuo Sietlo miesto. Oro uostas dažniausiai naudojamas asmeniniams skrydžiams ir krovinių pervežimui. Oro uosto pavadinimas suteiktas JAV aviacijos pionieriui William Boeing, Boeing įkūrėjui, pagerbti.

Boeing kompanija turi savo bazę šiame oro uoste. Taip pat jis yra pagrindinis Boeing lėktuvų, išskyrus McDonnell Douglas, bandymų oro uostas. Šio oro uosto bazėje buvo pradėtas kurti 737 modelis, nes tuomet pagrindinė Boeing Rentono gamykla dirbo ties 707 ir 727.

Reguliarius keleivių reisus siūlo tik dvi bendrovės – Kenmore Air ir San Juan Airlines.

Šaltiniai 

Boeing
JAV oro uostai
Jo­nas Tal­man­tas

Jo­nas Tal­man­tas (g. 1959 m. rugpjūčio 14 d.) – Lietuvos Ūkininkų Sąjungos Pirmininkas, Lietuvos medžiotojų ir žvejų draugijos pirmininkas, ūkininkas, veterinaras.

Biografija 
Jo­nas gimė Kel­mės ra­jo­ne, Vaiguvos kaimelyje, gau­sio­je Tal­man­tų šei­my­no­je, ku­rio­je už­au­go 11 vai­kų. Bai­gęs tuo­me­ti­nį Gruz­džių ta­ry­bi­nį ūkį tech­ni­ku­mą dir­bo Grin­kiš­kio t. ū. t. (Rad­vi­liš­kio r.), Šuš­vės ko­lū­ky­je (Kė­dai­nių r.). Dirb­da­mas ne­aki­vaiz­džiai bai­gė Lietuvos Veterinarijos Akademiją, o iš­irus ko­lū­kiams ku­rį lai­ką ver­tė­si pri­va­čia ve­te­ri­na­ri­jos gy­dy­to­jo prak­ti­ka.

1992 m. Jo­nas įkū­rė sa­vo ūkį, pra­dė­jo nuo 3 ha, o 2003 m. su nuo­mo­ja­ma že­me jau val­dė apie 1 tūkst. ha.  Nuo 2008 m. liepos 11 d. eina Lietuvos Ūkininkų Sąjungos (LŪS) Pirmininko pareigas.2015 m. patvirtintas kaip Lietuvos socialdemokratų partijos kandidatas 2016 metų LR Seimo rinkimuose. 2016 m. Jonui buvo įteiktas ordinas „Už nuopelnus Lietuvos kaimui“.

Šaltiniai 

Lietuvos agronomai
Griovinė našlaitė

Griovinė našlaitė (Viola persicifolia) – našlaitinių (Violaceae) šeimos našlaičių (Viola) genties augalas. Subborealio reliktas. Tai išnykstanti rūšis, įrašyta į Latvijos, Suomijos, Danijos, Vokietijos bei Lietuvos raudonąsias knygas.

Paplitimas ir augavietės 
Natūraliai paplitusi Pietų Skandinavijoje, Vakarų, Vidurio ir Rytų Europoje, Vakarų ir Rytų Sibire. Lietuvoje aptikta Žuvinte,
Jauniūnuose, Bajoruose, Aukštadvaryje ir Bitėnuose. Priešpaskutinį kartą rūšis aptikta 2016 m. Žuvinto biosferos rezervate, o paskutinį kartą rasta vėl Rambyno regioniniame parke 2019 m. gegužėje, kur auga maždaug dešimties kvadratinių metrų plote, viksvyne ir žydėjo apie trisdešimt augalų.

Auga drėgnose ir užpelkėjusiose pievose, sekliose žemapelkėse, sekliuose užžėlusiuose grioviuose, jų pakrantėse. Dirvožemis turi bûti derlingas, kalkingas, nuolat drėgnas, rudenį ir ankstyvą pavasarį gali
būti užtvindytas. Pusiau šviesomėgis augalas, pakenčiantis nedidelį pavėsį. Auga pavieniui arba grupelėmis.

Biologija 
Tai daugiametis, bet trumpaamžis,  10-30 cm aukščio, šliaužiančiu šakniastiebiu, šviesiai žalias augalas be pamatinių lapų skrotelės. Lapai strėlės antgalio formos, skersai 2-4 cm ilgio, 1-1,5 cm pločio.

Žydi birželio, liepos mėnesiais. Žiedai 10-15 mm, šviesiai mėlynos, baltos spalvos, bekvapiai. Žiedkočiai 10-16 mm ilgio. Plinta sėklomis. Sėklos 1,5-1,7 mm ilgio. Jos subręsta birželio-rugpjūčio mėnesiais. Dėžutėje vidutiniškai subręsta 18 sėklų. Jas išsvaido staigiai susisukančios išdžiuvusios dėžutės sąvaros, toliau išnešioja skruzdėlės. Sėklos sudygsta tik tose vietose, kur truputį pažeista velėna.

Apsauga 
Griovinė našlaitė įrašyta į saugomų augalų sąrašą 1984 m. Saugomos radavietės yra Žuvinto biosferos rezervate, Aukštadvario bei Rambyno kraštovaizdžio draustiniuose. Būtina palaikyti augavietėse esamą drėgmės režimą ir periodiškai stebėti populiacijas. Augalas sparčiai nyksta sausinant bei kultūrinant pievas ir ganyklas, melioruojant žemapelkes, raunant krūmynus.

Nuorodos 
 habitas.org.uk / Viola persicifolia – fen violet (anglų k.)

Literatūra 

 Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, 2007, 441 p.

Šaltiniai 

Našlaitiniai
Boeing 727

Boeing 727 – siauro fiuzeliažo, trijų variklių reaktyvinis oro laineris, nuo 1968 iki 1984 m. gamintas Boeing filialo Boeing Commercial Airplanes. Lėktuvas talpina nuo 149 iki 189 keleivių, jis gali nuskristi iki 5000 km. Kadangi lėktuvas skirtas trumpų ir vidutinių nuotolių skrydžiams, jis tinkamas kilti ir leistis mažesniuose oro uostuose. 727 yra vienintelis Boeing kompanijos trijų variklių lėktuvas.

727 modelio korpusas ir jo dizainas perimtas iš 707 modelio. Pirmosios šį lėktuvą įsigijo JAV oro linijos Eastern Air Lines 1964 m.

1984 m. buvo sustabdyta šio lėktuvo gamyba. 2011 m. dar buvo naudojami 23 Boeing 727-100 ir 227 Boeing 727-200 lėktuvai. Dėl šiuolaikinių garso lygio oro uostuose taisyklių, 727 orlaivių varikliai yra sumontuoti su garso slopinimo įrenginiais.

Šaltiniai 

Boeing oro laineriai
Monoplanai
Žemasparniai
Šiaurės Ingrijos respublika

Šiaurės Ingrijos respublika (), Kirjasalo respublika () – 1919–1920 m. egzistavęs valstybinis darinys Karelijos sąsmaukoje.

Istorija 
Šiaurės Ingrija atsiskyrė Tarybų Rusijos po Spalio revoliucijos, jai 1919–1920 m. priklausė dalis Petrogrado gubernijos Petrogrado apskrities (Петроградский уезд).

Administraciniu centru buvo Kirjasalo kaimas ().

1919 m. pavasarį Karelijos sąsmaukos Rusijos dalyje Petrogrado gubernijos RKP(b) komiteto suomių sekcijos iniciatyva pradėta Ingrijos gyventojų mobilizavimo į Raudonąją Armiją kampanija.
Ingrijos valstiečiai vengė mobilizacijos, tad valdžia ėmėsi represijų. Buvo suimti keli šimtai žmonių, o jų turtas konfiskuotas. Baudžiamosioms akcijoms vadovavo Petrogrado vidaus gynybos viršininkas Jakovas Petersas (Яков Христофорович Петерс, Jēkabs Peters).

Gelbėdamiesi nuo persekiojimo pasienio kaimų gyventojai pereidinėjo į Suomijos teritoriją. Tenai, Rautu ir Raasuli gyvenvietėse (dabar tai Leningrado srities Sosnovas ir Orechovas) susikaupė apie 3 tūkst. pabėgėlių.

Birželio 11 d. 150–200 maištaujančių valstiečių grupė užėmė Kirjasalo vietovę, kurią sudarė 5 greta buvę kaimai (Autio, Pusanmäki, Tikanmäki, Uusikylä, Vanhakylä) ir muitinės postas. Raudonųjų pasieniečių bandymas išstumti valstiečius buvo nesėkmingas.
Taip Kirjasalo kyšulys (teritorija apie 30 км²), buvęs už 50 km nuo Petrogrado, atsiskyrė nuo Tarybų Rusijos.

Liepos 9 d. Rautu kaime įvyko pabėgėlių susirinkimas, kuriame dalyvavo apie 400 žmonių. Susirinkime buvo išrinktas Laikinasis Šiaurės Ingrijos komitetas () ir paskelbta idėja sukurti nepriklausomą Ingriją. Tai buvo emocinė reakcija į bolševikų režimo represijas. Iki tol kalbėta tik apie plačią kultūrinę autonomiją..

Per trumpą savo egzistavimo laikotarpį Šiaurės Ingrijos respublika spėjo susikurti visus valstybės atributus – vėliavą, herbą, himną, armiją, laivyną, karinę uniformą, karinius apdovanojimus (Baltosios sienos kryžius ir Išsilaisvinimo karo dalyvio kryžius), teismą, laikraštį „Kirjasalon Sanomat“), paštą ir pašto ženklus.

1920 m., pasirašius Tartu sutartį, respublikos teritorija buvo perduota RTFSR. Gruodžio 6 d. buvo nuleista valstybinė Šiaurės Ingrijos vėliava ir Kirjasalo gyventojai pasitraukė į Suomiją.

Buvusios respublikos teritorija 1927 m. įėjo į Kuivozio suomių nacionalinį rajoną (), kurio centras buvo Kuivozio kaimas (nuo 1930 m. – Toksovo gyvenvietė). 1939 m. teritorija buvo prijungta prie Pargolovo rajono..

Valstybės tarybos pirmininkai 
 Santeri Termonen – 1919 liepos 9 d. − 1919 m. rugsėjis
 Juho Pekka Kokko (1865−1939) – 1919 m. rugsėjo 14 d. − 1919 m. lapkritis
 Georg Elfvengren (1889−1927) – 1919 m. lapkričio 16 d. − 1920 m. gegužė
 Jukka Tirranen – 1920 m. birželis − 1920 m. gruodžio 6 d.

Galerija

Nuorodos 

Rusijos istorinės valstybės
Ingrija
Ciro Immobile

Čiro Imobilė (g. 1990 m. vasario 20 d.) – Italijos futbolininkas, nuo 2016 m. žaidžiantis Lazio klube. Savo karjerą žaidėjas pradėjo Turino klube Juventus 2009 m.

Juventus žaidėjas sužaidė tik 3 rungtynes, o kitus tris sezonus buvo nuomojamas kitiems klubams – AC Siena, US Grosseto FC ir Delfino Pescara 1936.

2012 m. jis persikėlė į Genoa komandą – ten per 38 rungtynes pelnė 5 įvarčius.

2013 m. C. Immobile grįžo į Turiną, į Torino ekipą. Čia per 33 rungtynes italas pelnė 22 įvarčius ir Serie A 2014 m. sezone tapo daugiausiai įvarčių pelniusiu žaidėju.

Po tokio sezono žaidėjas sudomino kitus Europos klubus ir netrukus buvo rastas susitarimas su BV Borussia Dortmund ekipa – ten jis persikėlė 2014 m. birželio 2 d. 2014 m. rugsėjo 14 d. C. Immobile pelnė pirmą savo įvartį naujame klube rungtynėse su Arsenal.

Vėliau žaidėjas persikėlė į Sevilla ir Torino klubus, o 2016 m. liepos 27 d. tapo Lazio nariu.

2019–2020 m. sezoną italas įmušė 36 įvarčius ir pakartojo šio pasiekimo Serie A rekordą. Taip pat pirmą kartą istorijoje italas laimėjo Europos auksinio batelio apdovanojimą, pelnęs daugiausiai įvarčių tarp visų Europos aukščiausių lygų ir tapo pirmuoju italu, pelniusiu šį titulą, po 2007 m. Francesco Totti.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Laimėjimai 
Juventus jaunimo komanda
Torneo di Viareggio 2009, 2010

Pescara
Serie B 2011–12

Borussia Dortmund
Vokietijos futbolo supertaurė 2014

Lazio
Coppa Italia 2018–19
Supercoppa Italiana 2017, 2019

Italija U20
Viduržemio jūros žaidynės 2 vieta, 2009

Italija U21
UEFA Europos iki 21 m. čempionatas 2 vieta, 2013

Italija
UEFA Europos futbolo čempionatas 2020

Asmeniniai
Europos auksinis batelis 2019–2020
Italijos metų sporto žmogus 2020

Nuorodos 

Italijos futbolininkai
Boeing 717

Boeing 717 – dviejų variklių, siauro fiuzeliažo reaktyvinis keleivinis oro laineris, gaminamas Boeing Commercial Airplanes. Pirminį šio lėktuvo variantą gamino McDonnell Douglas kompanija ir jį vadino MD-95.

Lėktuve telpa iki 117 keleivių, jis gali nuskristi iki 3 820 km atstumą.

Pirmasis lėktuvo užsakymas įvyko 1996 m.; dėl 1997 m. McDonnell Douglas ir Boeing kompanijų susijungimo, lėktuvą perėmė pastaroji. 2006 m. kovą buvo sustabdyta šio lėktuvo gamyba. Iš viso pagaminti 156 lėktuvai.

Šaltiniai 

Boeing oro laineriai
McDonnell Douglas lėktuvai
Monoplanai
Žemasparniai
Andrzej Piaseczny

Andrzej Tomasz Piaseczny (taip pat žinomas kaip Piasek; g. 1971 m. sausio 6 d.) – lenkų dainininkas.

Sceniniu vardu Piasek atstovavo Lenkijai 2001 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „2 Long“ ir užėmė 20-ąją vietą. Pasibaigus konkursui, laimėjo Barbara Dex apdovanojimą už blogiausią tų metų aprangą.

Gimė Pionkose, mažame miestelyje centrinėje Lenkijoje. Baigęs vidurinę mokyklą, lankė WSP (koledžą) Kelcuose, kur studijavo muziką. Ten jis sutiko kitus muzikantus, su kuriais jis įkūrė soft rock/pop grupę „Mafia“.

Diskografija

Albumai 
 Piasek (1998)
 Popers (2000)
 Andrzej Piaseczny (2003)
 Jednym tchem (2005)
 15 dni (2008)
 Spis rzeczy ulubionych (2009)
 To co dobre (2012)

Singlai 
 Piasek na lato (1998)
 Kochać masz (1999)
 Too Long (2001)
 Wszystko trzeba przeżyć (2003)
 Szczęście jest blisko (2003)
 Teraz płacz (2003)
 Jedna na milion (2004)
 Jednym tchem (2005)
 Z głębi duszy (2005)
 Tej Nocy (2005)
 …i jeszcze (2006)
 15 dni (2008)

Nuorodos 

 Oficiali svetainė (lenkų k.)

|-

Lenkijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Lenkijos atstovai Eurovizijoje
2001 m. Eurovizijos dalyviai
Trečioji Čekoslovakijos respublika

Trečioji Čekoslovakijos respublika (, , trumpinys ČSR) – po Antrojo pasaulinio karo atkurtos Čekoslovakijos valstybės pavadinimas. Per Antrąjį pasaulinį karą Čekoslovakija kaip valstybė išnyko iš Europos žemėlapio, dalis jos buvo okupuota Vokietijos, dalis sudarė satelitinę Slovakijos valstybę.

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje Čekoslovakija pateko į sovietų įtakos sferą. Ši aplinkybė lemė valstybės atkūrimo pokaryje planus ir strategijas. Trečiąją Čekoslovakijos respubliką, intensyviai remiant TSRS paruoštiems čekoslovakų legionams, išlaisvino daugiausia Raudonoji Armija. Ji 1945 m. balandžio 4 d. užėmė Bratislavą, o gegužės 9 d. Prahą. Čekoslovakijos respublika buvo atkurta be Užkarpatės, kuri 1945 m. kovo mėn. buvo įjungta į Ukrainos TSR. Už tai Čekoslovakijai buvo perduotos nedidelės teritorijos šalia Bratislavos. 1945 m. balandžio 5 d. Košicėje paskelbta apie naujos, demokratinės Čekoslovakijos sukūrimą.

Prezidentu tapo iš emigracijos Londone grįžęs Edvardas Benešas. Čekoslovakijos politinė ir ūkinė organizacija buvo apspręsta derybomis tarp Edvardo Benešo ir Čekoslovakijos komunistų partijos. 1945-48 m. vyriausybes sudarė socialdemokratai ir kitos kairiosios partijos kartu su komunistais. Vidaus reikalų ministerijoje, policijoje ir kitose jėgos institucijose dominavo komunistai. 1948 m. komunistai įvykdė perversmą ir perėmė visą valdžią. Edvardas Benešas paskyrė naują vyriausybę, kurioje dominavo komunistai, vadovaujami Čekoslovakijos komunistų partijos Klemento Gotvaldo. Tai laikoma Trečiosios respublikos pabaiga ir komunistinės Čekoslovakijos pradžia.

Čekoslovakija
Krymo liaudies respublika

Krymo liaudies respublika () – valstybinis darinys Krymo pusiasalyje, paskelbtas 1917 m. lapkritį Krymo totorių. Nustojo egzistuoti 1918 m. sausį, kai Kryme įsigalėjo Tarybų valdžia.

Istorija
1917 m. balandį Simferopolyje įvyko Krymo musulmonų suvažiavimas. Suvažiavimas muftijumi paskyrė Nomaną Čelebidžichaną (Noman Çelebicihan), o vykdomojo komiteto vadovu – Džaferą Seidametą Kirimerį (Cafer Seydahmet Kırımer ).

Musulmonų vykdomasis komitetas pradžioje neketino tapti Krymo vyriausybe. Tačiau de facto į jo rankas per kelis mėnesius perėjo ekonomika, religija, politinis valdymas ir mokesčių rinkimas. Musulmonų vykdomasis komitetas vietose turėjo jam pavaldžius organus.

1917 m. spalio 1-2 dienomis (senuoju stiliumi) Krymo totorių organizacijų atstovų suvažiavime, sušauktame Musulmonų vykdomojo komiteto, buvo priimtas nutarimas, kad susidariusioje padėtyje tolesnį Krymo likimą turi spręsti Krymo totorių kurultajus, Kurultajus atsidarė lapkričio 26 d. Bachčisarajuje, Chanų rūmuose. Jis perėmė visus Musulmonų vykdomojo komiteto įpareigojimus ir paskelbė Krymo liaudies respublikos įkūrimą. Po to save paskelbė Krymo liaudies respublikos parlamentu. Vyriausybei vadovauti ėmė Nomanas Čelebidžichanas. 

KLR vyriausybė rėmėsi Krymo revoliucinio štabo ginkluotosiomis pajėgomis, kurias 1917 m. lapkritį sudarė Musulmonų vykdomasis komitetas. 

KLR vyriausybė, siekdama užsitikrinti viso pusiasalio valdymą, 1918 m. sausio 11 d. (24 d.) Simferopolį įvedė jai paklusnią kariuomenę į Sevastopolį. Sausio 12 (25) – 13 (26) dienomis per kautynes su darbininkų draugovėmis KLR kariuomenė pralaimėjo. Po to, sausio 14 d. (27 d.), padedant Sevastopolio darbininkų ir jūreivių būriui, totorių formuotės buvo išmuštos iš Simferopolio. D. Seidametas pabėgo į Turkiją, o Čelebidžichanas buvo suimtas ir po kurio laiko sušaudytas.

Krymo LR kariuomenė 
Generolo Matvejaus Sulkevičiaus musulmonų korpusas į Krymą taip ir nebuvo perkeltas. Iki išformavimo liko Rumunijos fronte, kur lėtai iro, veikiamas bolševikų ir rumunų. 1918 m. kovo mėn. vykusio Austrijos-Vengrijos puolimo metu austrų kariuomenė korpusą ties Tiraspoliu nuginklavo. 

Pats Sulkevičius su dalimi korpuso kareivių Krymo totorių į Krymo atvyko tik 1918 m. balandį, kai Kryme jau buvo įsikūrę vokiečių kariuomenės daliniai.

Nemusulmonų daliniai 
Kitos daugianacionalinio Krymo tautos irgi pareiškė norą formuoti Krymo pajėgų dalinius. Dar tik kuriant totorių nacionalinius dalinius su Simferopolio musulmonų kareivių komitetu draugiškus ryšius užmezgė ukrainiečių Etmono Dorošenkos vardo pulkas. Graikai ir rusai siūlė suformuoti 3-ąjį Krymo raitelių pulką iš Krymo gyventojų netotorių. 1918 m. sausį buvo suformuotas šio pulko divizionas. Savanoriai į pulką atvykdavo su savo žirgais. 1918 m. pradžioje buvo suformuoti graikų batalionas, žydų būrys, armėnų ir lenkų kuopos. Krymo kariuomenėje tarnavo ir prancūzai – pulkininko Morano vadovaujami aviatoriai.

Nuorodos 

Rusijos istorinės valstybės
Ukrainos istorinės valstybės
Krymo istorija
Skuolių Šv. Antano Paduviečio koplyčia

Skuolių Šv. Antano Paduviečio koplyčia – koplyčia, esanti Ukmergės rajone, apie 3 km į vakarus nuo Želvos, Skuoliuose. Koplyčia veikianti, įsikūrusi kaimo kapinaitėse, prie kelių  ir  sankirtos.

 

Statinys neoklasikinio stiliaus, akmenų ir tinkuoto mūro, stačiakampio plano (10x7 m), su bokšteliu. Šventorius aptvertas akmenine tvora. Koplyčia yra kultūros paveldo objektas, įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. objekto kodas 995). 

Čia švenčiami tradiciniai Šv. Antano atlaidai, kiekvieną mėnesį vyksta pamaldos, krikštijami artimesnių kaimų žmonių vaikai, vyksta laidotuvių apeigos.  Atlaidų šventės organizatorius ir įkvėpėjas – Želvos parapijos klebonas Petras Avižienis. Jo dėka apleista Skuolių koplyčia buvo prikelta iš užmaršties, atstatyta. Padedant geros valios žmonėms, tai padaryta 1989 m. pavasarį ir vasarą. 1989 m. birželio 13 d. įvyko iškilminga procesija su naujai tapytu šv. Antano Paduviečio paveikslu, lydima puošnaus arklių kinkinio ir raitelių, iš Želvos bažnyčios pajudėjusi Skuolių link.

Istorija 

Koplyčia pastatyta apie 1846 m. kaip Labeikių dvarininkų Kirsnevskių maldos ir giminės kapavietės statinys. Joje meldėsi aplinkinių kaimų tikintieji. Birželio 13-ąją buvo švenčiami visuotiniai Šv. Antano atlaidai. Koplyčios pagrindinis akcentas buvo nežinomo dailininko aliejinės tapybos Šv. Antano Paduviečio paveikslas.
 
Po 1863 m. sukilimo caro valdžia koplyčią uždarė. XX a. pradžioje Želvos krašte darėsi laisviau. Tik po 40-ties metų pertraukos, 1905 m. vėl buvo atnaujintos pamaldos. 1906 m. Skuolių vyrai per atlaidus vargonuojant Kanapeckui jau lietuviškai traukė „Pulkim ant kelių“ ir kitas giesmes. 

1960 m. koplyčia buvo uždaryta ir nuniokota. 1989 m. restauruota, vėl naujai pašventinta, sutvarkyta aplinka, kapinės.

Šaltiniai 

Ukmergės rajono koplyčios
Molėtų skulptūrų parkas

Molėtų skulptūrų parkas − skulptūrų parkas, esantis Molėtuose, ant Pastovio ežero kranto.

Istorija 
Skulptūrų parkas įkurtas 1998 m. sklype, skirtame miesto parkui. Idėjos autorė − meno klubo „Akcija M“ direktorė Dalia Cibauskaitė. Parko atidarymas įvyko 1998 m. balandžio 22 d., parkas tapo Molėtų krašto muziejaus filialu. Tais pačiais metais skulptūrų parkas papildytas darbais, sukurtais liepos 5–rugpjūčio 15 d. tarptautinėje skulptorių stovykloje, vykusioje Antalakajos kaime prie Baltųjų Lakajų (dalyviai: Tomas Gilhespy, Velsas, Paula Gellis-Rebouleau, Prancūzija, Zbignew Roman Macijewski, Lenkija, Kęstutis Musteikis ir Arvydas Ališanka, Lietuva). Vėliau parką papildė dar dvi skulptūros, sukurtos 2001 m. liepos 1–rugpjūčio 5 d. Antalakajos kaime vykusioje skulptorių stovykloje.

Skulptūros 
 „Pintas žmogus“ (Arvydas Ališanka, 1998 m.)
 „Žydėjimas“ (Aloyzas Smilingis, 1972 m.)
 „Mėnulio šviesa“ (Paula Gellis-Reboulleau, Prancūzija, 1998 m.)
 „Grindinys“ (Mindaugas Navakas, 2001 m.)
 „Tiltas į Molėtus“ (Tom Gilhespy, Didžioji Britanija, 1998 m.)
 „Valtis“ (Arvydas Ališanka, 1998 m.)
 „Observatorija“ (Svajonė ir Paulius Stanikai, 2001 m.)
 „Be pavadinimo“ (Zbignew Roman Macijewski, Lenkija, 1998 m.)
 „Akmuo Sizifui“ (Kęstutis Musteikis, 1998 m.)
 „Suolas „lietvamzdis““ (Julius Bučelis, Vytautas Gečas, 2011 m.)

Šaltiniai 

Molėtai
Lietuvos skulptūrų parkai
Šiaurės Lietuvos kolegija

Šiaurės Lietuvos kolegija – privati aukštoji mokymo įstaiga, veikianti Šiauliuose, Tilžės g. 22, vykdanti kolegines studijas ir plėtojanti taikomuosius mokslinius tyrimus. Įstaigos kodas – 111966571, teisinė forma – viešoji įstaiga. Kolegija absolventams suteikia profesinio bakalauro kvalifikacinį laipsnį. Kolegijos steigėjas – Šiaulių politikas, pedagogas Mykolas Dromantas.

Kolegijoje siūlomos teisės, finansinių institucijų ekonomikos, renginių verslo vadybos, verslo vadybos, multimedijų technologijos, kompiuterių tinklų administravimo studijų programos. Studentams suteikiamos galimybės studijuoti nuolatiniu ar ištęstiniu būdu, taip pat sukurtos sąlygos nuotolinėms studijoms. Visos studijų programos yra akredituotos Studijų kokybės vertinimo centro (SKVC) ir įregistruotos LR Švietimo ir mokslo ministerijos kuruojamoje duomenų bazėje (AIKOS).

Istorija 
Kolegijos veiklos ištakos siekia 1994 m., kai Šiauliuose buvo įkurtas Verslo konsultacinis centras, kuris teikė teisines, ekonomines, finansines konsultacijas. 1997 m. buvo įkurtas Suaugusiųjų mokymo centras, pradėjęs organizuoti suaugusiųjų mokymą bei perkvalifikavimą.
 
2001 m. buvo įkurta Šiaurės Lietuvos aukštesnioji verslo mokykla, pasiūliusi dienines (nuolatines) ir neakivaizdines (ištęstines) verslo vadybos ir teisės studijas. Jos steigėjais buvo Šiaulių regiono plėtros agentūra ir 2 fiziniai asmenys – dr. Mykolas Dromantas ir Dainora Samčenkienė. Mokslą pradėjo 42 studentai.

2002 m. buvo patvirtinta ir įregistruota aukštųjų studijų Verslo vadybos studijų programa. 2003 m. LR Vyriausybė patvirtino Šiaurės Lietuvos kolegijos statusą. Buvo parengta ir įregistruota aukštųjų neuniversitetinių studijų Teisės studijų programa.

2004 m. Kolegija įsikuria naujose ir moderniose patalpose, kuriose dirba iki šiol. Buvo parengta ir įregistruota aukštųjų studijų Kompiuterių tinklų administravimo studijų programa.

2007 m. Studijų kokybės vertinimo centro ekspertams atlikus kolegijos veiklos išorinį vertinimą, kolegijos veikla įvertinta teigiamai. Buvo parengta ir įregistruota aukštųjų studijų Finansinių institucijų ekonomikos studijų programa.

2009 m. buvo parengta ir įregistruota aukštųjų studijų Renginių verslo vadybos studijų programa.

2010 m. parengta ir įregistruota aukštųjų studijų Multimedijos technologijos studijų programa.

2012 m. tarptautinė akreditacinė komisija patvirtino Finansinių institucijų ekonomikos programą.

2013 m. tarptautinė akreditacinė komisija patvirtino Verslo vadybos, Renginių verslo vadybos, Teisės ir Multimedijos technologijų programas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali kolegijos svetainė
 Šiaurės Lietuvos kolegija (aikos.smm.lt) 

Šiaulių švietimas
Lietuvos kolegijos
Privačios aukštosios mokyklos
2014 m. Čiboko pagrobimai

2014 m. Čiboko pagrobimai vyko 2014 m. balandžio 14-15 d. Čiboko mieste Nigerijoje. Jų metu iš vyriausybinės mokyklos buvo pagrobtos 276 moksleivės. Atsakomybę už pagrobimus prisiėmė Boko Haram teroristų organizacija iš šiaurės rytų Nigerijos.

Boko Haram grupė yra aktyvi šalies vesternizacijos priešininkė. Dėl jų kaltės žuvo tūkstančiai žmonių, o 2013 m. gegužės mėnesį šalies vyriausybė Borno regione paskelbė nepaprastąją padėtį, kad galėtų kovoti su teroristais. Nuo 2010 m. Boko Haram grupė dažnai užpuldavo šalies mokyklas ir universitetus, žudydavo moksleivius bei studentus.

2014 m. šios grupės atakos vėl padažnėjo. Vasario mėnesį ši grupė nužudė daugiau nei 100 vyrų Doron Baga ir Izge kaimuose. Dar 59 studentai buvo nužudyti šiaurės rytuose. Ši organizacija kaltinama apie 4 000 žmonių nužudymu.

Balandžio 14-15 d. atakos metu grobikai užpuolė mokyklą, nušovė saugumo darbuotojus ir vieną karį. Pagrobtos mergaitės buvo nuvežtos sunkvežimiais į Sambisos mišką, kuriame, kaip įtariama, organizacija turi savo karinę stovyklą.

Vėliau buvo pranešta, kad grupės nariai stengėsi pagrobti kuo daugiau moksleivių, bet 53 iš jų sugebėjo pabėgti, tad galutiniais skaičiavimais pagrobtos 276 mergaitės.

Amnesty International duomenimis, Nigerijos karinės pajėgos apie išpuolį buvo perspėtos prieš keturias valandas, bet nesugebėjo tinkamai sureaguoti ir apginti mokyklos.

Šaltiniai 

2014 metai
Nigerija
Terorizmas
ECOLINES

ECOLINES – tarptautinių pervežimų bendrovė, kuri specializuojasi pervežti keleivius Pabaltyje, Vidurio bei Rytų Europos regionuose. ECOLINES bendradarbiauja su vietiniais šalių pervežėjais, tokiais kaip RAB Norma-A (Latvija), OOO AMRON (Rusija), TOV Ukrainiski linii (Ukraina) ir kitais.

ECOLINES į tarptautinių maršrutų vežėjų rinką atėjo 1993 m. ir nuo to laiko ši įmonė yra pirmoji keleivių pervežimo įmonė Baltijos šalyse, kuri operatyviai įvaldė daugiafunkcinę transporto sistemą.

Kasdien ECOLINES organizuoja keliones į 20 šalių ir 205 miestus. Per metus su ECOLINES autobusais keliauja per 50 000 keleivių iš įvairiausių miestų.

Istorija 
RAB Norma-A įkurta 1993 metais. Pirmasis šios įmonės reguliarus maršrutas buvo vykdomas iš Maskvos į Kijevą. 2003 m. ECOLINES prasiplėtė ir pradėjo kursuoti Vidurio Europos kryptimi: apimant didžiąją dalį Vokietijos, Beneliukso miestų, bei užsukdami į Didžiąją Britaniją.

Maršrutai 
ECOLINES šiandien siūlo visą tinklą maršrutų Pabaltyjo valstybėse bei keliones į Europos vakarinę bei rytinę dalį. Ilgiausias kelionės maršrutas šiuo metu apima 8 valstybes, kurios galutinė stotelė yra Sofijos miestas Bulgarijoje.

ECOLINES maršrutai išsidėstę 20 šalių:

 Austrija
 Baltarusija
 Belgija
 Bulgarija
 Čekija
 Danija
 Estija
 Graikija
 Jungtinė Karalystė
 Latvija
 Lenkija
 Lietuva
 Nyderlandai
 Prancūzija
 Rusija
 Slovakija
 Šveicarija
 Vengrija
 Vokietija
 Ukraina

ECOLINES autobusų bilietai 
Autobusų bilietus galima įsigyti visose ECOLINES biuruose bei kelionių agentūrose, kurias galite rasti visose šalyse, per kurias driekiasi ECOLINES maršrutai. Taip pat bilietus galima įsigyti internetu oficialiame ECOLINES puslapyje ecolines.net. Keleiviai, pirkdami bilietus agentūrose bei ECOLINES atstovybėse ar internetu, turi galimybę dalyvauti Bonus programoje. Bilietai parduodami ir autobuse, tačiau tik tokiu atveju, jei yra laisvų vietų. Autobusuose keleivius aptarnauja palydovės.

Autobusai 
Kompanijos autobusų parką sudaro daugiau nei 200 Neoplan markės autobusų, kurie aptarnauja visus galimus maršrutus.

Paslaugos autobuse 
Maršrutai, kurie yra ilgesni nei 350 km, yra aptarnaujami stiuardesių. 

Maršrutuose iš Šengeno valstybių į Rusiją, Ukrainą ir Baltarusiją, autobuso palydovės prisiima atsakomybę už migracijos korteles ir šių blankų užpildymą. Autobuso palydovės taip pat koordinuoja pasienio patikrinimus ir užtikrina saugų keleivių sugrįžimą į savo vietas. Kelionės metu kas 4 arba 4,5 valandos organizuojami techniniai sustojimai. Pertrauka daroma tokiu atveju, kai nepažeidžiamos vairavimo taisyklės ir negresia joks pavojus keleivių ir jų bagažo saugumui.

SMS paslaugos 
ECOLINES SMS paslaugos teikiamos dviem atvejais: informuoti keleivius autobuso vėlavimo atveju arba keleiviams norint SMS pranešimu atšaukti kelionę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 „ECOLINES“ oficialus tinklapis

Transporto įmonės
Latvijos transportas
Rosas (šiaurės Velsas)

Rosas () – maža post-Romos ir Gvinedo subkaralystė, egzistavusi V–VI amžiuose.

Rosa Velso žemėlapyje iškilo kiek vėliau negu likusios Gvinedo subkaralystės, t. y., kai Einionas ap Kuneda testamente užrašė valdas savo jaunesniam sūnui Ovainui ap Einionui. Jo įkurta valstybė tarp istorikų gavo lygtinį Roso pavadinimą, tuo metu, kai jos originalus pavadinimas neišliko. Roso karalių rezidencija buvo Din-Arto pilis. Rosas buvo Gvinedo vasalė. Maždaug 545 metais Mailgunas ap Kadvalonas leido Einionui užgrobti Aflogiono valdas, to pasekoje susidarė Leino karalystė (). Tačiau po Einiono mirties Leinas tiesiogiai perėjo į Gvinedo karalių rankas. Ovaino palikuonys išliko žymiais šiaurės Velso lordais, o vienas iš jų, Karadogas ap Meirionas, buvo netgi Gvinedo karaliumi.

Karalių sąrašas 

 Ovainas Baltadantis (apie 470–517)
 Kinlasas (apie 517–apie 540)
 Maigas ap Kinlasas
 Kingenas ap Maigas
 Kadvalas ap Kingenas
 Idgvinas ap Kadvalas
 Einionas ap Idgvinas
 Rivonas ap Einionas
 Chivelas ap Rivonas
 Meirionas ap Chivelas
 Karadogas ap Meirionas

Išnašos

Nuorodos 
 In Search of Ednyfed’s Castle
  

Britų karalystės
Velso istorija
Paprastasis debesylas

Paprastasis debesylas, arba pakrantinis debesylas (Inula britannica) – astrinių (Asteraceae) šeimos debesylų (Inula) genties žolinis augalas. Dar žinomas kaip debesyla dantvyra.

Ekologija 
Augalas apyretis visoje Lietuvoje. Auga drėgnose pievose, kirtavietėse, upių ir upelių krantuose.

Lietuvoje auga dvi ryškios ekologinės formos: viena labiau mėgsta drėgmę ir pavėsį, platesniais lapais, antra – saulėtesnes ir sausesnes vietas, siauresniais lapais ir mažiau graižų.

Biologija 

Tai daugiametis su cilindriniu šakniastiebiu, 10-65 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas status, briaunotas, viršutinė dalis šakota, apaugęs liaukiniais ir paprastais gauruotais plaukeliais. Lapai pražanginiai, ištisiniai, lygiakraščiai arba kiek dantyti, 3-7 cm ilgio ir 0,5-1 cm pločio, apatinė pusė švelni, viršutinė šiurkšti. Iš lapų pažastų kyšo sutrumpėję ūgliai.

Žydi liepos-rugsėjo mėnesiais. Žiedynas – 2-4 cm skersmens graižas. Skraistė pusrutuliška, gauruota. Žiedynsostis skylėtas, plikas, truputį iškilas. Kraštiniai žiedai liežuviški, tridančiai, geltoni, piesteliniai. Viduriniai žiedai vamzdiški, dvilyčiai. Vaisius – lukštavaisis. Lukštavaisis cilindriškas, link pagrindo siaurėjantis, šviesiai rudas, apaugęs trumpais plaukeliais, viršūnėje baltas ar gelsvas skristukas. Vaisius iki lapkričio išnešioja vėjas.

Naudojimas 
Paprastasis debesylas naudojamas kinų žolininkystėje kaip atsikosėjimą veikiantis vaistas, ypač veiksmingas prieš susikaupusius krūtinėje skreplius. Naudojami žiedai ir lapai. Žiedai naudojami kaip antibakterinis, tulžies išsiskyrimą skatinantis, vidurius laisvinantis, nuo vidurių pūtimo, organizmą valantis preparatas, diuretikas.

Nuorodos 
 Paprastojo debesylo mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org (anglų k.)''
 Inula britannica Plants for a future (anglų k.)

Literatūra 

 Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 120 p.
 Enciklopedinė miško knyga, Gediminas Isokas, Vilnius, Mintis, 2001, 296 p. ISBN 5-417-00831-1

Astriniai
Vaistiniai augalai
Vilniaus Gintaro stadionas

Vilniaus „Gintaro“ stadionas (arba Vingio parko stadionas) – lengvosios atletikos stadionas Vilniuje, Vingio parke. Įrengtas 1954 m. Iki XX a. pabaigos (1988 m. ar vėliau) stadionas vadinosi „Darbo rezervų“ sporto draugijos stadionu. Šis stadionas priklauso Lietuvos olimpiniam sporto centrui. Šalia yra Vingio regbio stadionas.

Savo treniruotes stadione rengia lengvaatlečiai ir sostinės futbolo klubas „Žalgiris“.

2013–2014 m. stadionas rekonstruotas: atnaujinti bėgimo takai, šuolių ir metimų sektoriai, kėdės tribūnose, renovuotas administracinis pastatas, rūbinės, įrengti inžineriniai tinklai. Darbų kaina – 3,5 mln. Lt.

Šaltiniai 

Vilniaus stadionai
Benoît Assou-Ekotto

Benua Pieras Davidas Asu-Ekoto (; g. 1984 m. kovo 24 d. Arase, Prancūzijoje) – Prancūzijos futbolininkas, žaidžiantis Anglijos klube „Queens Park Rangers“. Gimė Prancūzijoje, bet atstovaują Kamerūno rinktinę.

Karjera 

B. Assou-Ekotto savo karjerą pradėjo prancūzų klube Lanso RC. Lanso RC sužaidė 66 rungtynes. Buvo vienas geriausių krašto gynėjų Prancūzijoje.

2006 m. vasaros metu Londono klubas „Tottenham Hotspur“ B. Assou-Ekotto nusipirko už maždaug 3,5 milijonų svarų sterlingų. Londono klube debiutavo 2006–07 m. sezono pradžioje, prieš „Wanderers“. Pirmąjį įvartį pelnė 2009 m. rungtynėse prieš Liverpulio FC.

2013 m. rugsėjo 2 d. visam sezonui buvo išnuomotas B. Assou-Ekotto Londono klubui „Queens Park Rangers“.

Kamerūno rinktinė 

B. Assou-Ekotto debiutavo Kamerūno rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Gvinėjos rinktinę 2009 m. vasario 11 d. Dėl traumos jis negalėjo dalyvauti 2010 m. Afrikos Tautų taurės turnyre. Tačiau jis žaidė visose trijose Kamerūno rungtynėse 2010 m. FIFA pasaulio futbolo čempionato turnyre Pietų Afrikos Respublikoje.

2011 m. B. Assou-Ekotto BBC aiškino, kad jį skatino žaisti Prancūzijos jaunių rinktinėje, tačiau jis atsisakė. „Man nėra reikalo dėvėti Prancūzijos rinktinės marškinėlius. Manęs nepaveikia prancūziški žaidėjai“ aiškino gynėjas.

Asmeninis gyvenimas 

B. Assou-Ekotto žinomas dėl savo atvirumo. 2011 m. jis aiškino, kad jam futbolas „tik darbas“, ir jis žaidžia daugiau dėl atlyginimo nei dėl kažkokio suteikto malonumo.

B. Assou-Ekotto taip pat daug dalyvauja Londono priemiesčio Totenamo visuomenėje. Jis naudoja Londono metro ir dažnai vaikšto į stadioną „White Hart Lane“ su sirgaliais. Po 2011 m. Londono riaušių, jis skatino kitus futbolo žaidėjus daugiau turto aukoti padedant vietinėms visuomenėms.

B. Assou-Ekotto vyresnis brolis Mathieu taip pat profesionalus futbolininkas.

Pasiekimai 
Lanso RC
 UEFA Intertoto taurė: 2005 m.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali svetainė
 Profilis „Tottenham Hotspur“ svetainėje

Assou-Ekotto
Ylakių Šv. Roko išpažinėjo koplyčia

Ylakių Šv. Roko išpažinėjo koplyčia – koplyčia, stovinti Ylakių miestelio kapinėse, Skuodo rajone, netoli kelio . Priklauso Ylakių Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai parapijai. Pavadinta šventojo Roko vardu.

Neogotikinė raudono mūro koplyčia garsėja didžiausiais šiaurės Žemaitijoje Šv. Roko atlaidais, kasmet rengiamais rugpjūčio mėn. antroje pusėje. Koplyčioje šv. Mišios aukojamos keletą kartų metuose, per didžiąsias šventes:  motinos dieną, tėvo dieną, visų šventųjų dieną, vėlinių dieną.

Projektas  

Koplyčia buvo statoma pagal projektą, kurio autoriumi laikomas Karlas Eduardas Strandmanas. Ant koplyčios projekto nurodyta tik nuolatinio K. E. Strandmanno suprojektuoto objekto prižiūrėtojo, Liepojoje gyvenusio inžinieriaus-architekto K. O. Kuntzelio įsipareigojimas prižiūrėti statybos darbus. Architektas suprojektavo neogotikinę koplyčią su stačiakampe presbiterija ir nedideliu, žemu uždaru prieangiu. Pagrindiniame fasade po neaukštu trikampiu frontonu įkomponuota smailiaarkė niša su stambiu langu-rože. Šoniniuose fasaduose suprojektuoti dideli langai su masverkais ir laiptuotais kontraforsais, o interjere – smailėjančios kryžminio skliauto ramstinės arkos, atremtos į vidinius kontraforsus.

Tačiau statybos metu vietoj numatyto prieangio sumūrytas masyvus keturkampis bokštas su frontonais ir smaile, suteikęs pastatui panašų į bažnyčią vaizdą. Spėjama, kad pakeitimo projektą padarė  K. O. Kuntzelis. Šv. Roko išpažinėjo koplyčia buvo baigta statyti 1904 m. 

Į vargonų chorą (nenaudojamas, uždarytas) bei varpinę patenkama iš lauko, pro atskiras duris, atsiveriančias į siaurus ir stačius mūrinius laiptus.

Taip pat skaitykite 

 Kražių Šv. Roko koplyčia
 Šv. Roko bažnyčios Lietuvoje

Galerija

Šaltiniai 

Ylakiai
Skuodo rajono koplyčios
Neogotika Lietuvoje
Kašeu (upė)

Kašeu () arba Farimas (Farim) – upė Bisau Gvinėjos šiaurėje. Prasideda aukštumose netoli Senegalo sienos, netoli Kanjaminos vietovės. Vingiuoja į vakarus žemumomis, sudaro meandras. Žemupyje išplatėja, sudaro estuariją, kuri įsilieja į Atlanto vandenyną (tarp Žufonko ir Matos kyšulių).

Didžiausias intakas – Kanžambaris (dešinysis).

Kašeu estuarija (97 km) laivuojama sunkiasvoriais (iki 2000 t) laivais, o mažesniais laivais – dar toliau. Kolonijiniais laikais Kašeu buvo svarbi prekybinė arterija.

Prie upės įsikūrę Farimo ir Kašeu miestai. Žemupio mangrovės paskelbtos gamtos draustiniu.

Bisau Gvinėjos upės
Estuarijos
Farimas

Farimas () – miestas Bisau Gvinėjos šiaurėje, prie Farimo upės, 220 km upe aukštyn į rytus nuo Kašeu; Ojo regiono centras. Kelias į Mansoa. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (mediena, žemės riešutai).

Istorija 

Farimas 1641 m. įkurtas portugalų nuteistųjų (lançados), kurie atsikėlė nuo Žebos, kur buvo puldinėjami vietinių tautų. Pavadinimas farim kilo nuo mandinkų genties vado titulo. Vietiniai gyventojai miestą vadino Tubabodaga („baltųjų miestas“). Čia buvo įkurtas uostas prie Farimo upės, kuria plaukiojo laivai iš Kašeu. 1696 m. dėl antpuolių Farimas buvo įtvirtintas. 1918 m. suteiktas miesto statusas, klestėjo prekyba, kurią vykdė sirų ir libaniečių pirkliai, tačiau po šalies nepriklausomybės ji sumenko.

Miestų partnerystė 
  Aveiras, Portugalija

Bisau Gvinėjos miestai
Zdeno Chára

Zdenas Chara (; g. 1977 m. kovo 18 d., Trenčine, Slovakijoje) – Slovakijos ledo ritulininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje NHL lygos Bostono klube „Bruins“. Jis yra komandos „Bruins“ kapitonas. Jo ūgis yra 2,06 metrai, svoris 116 kilogramų, todėl jis yra aukščiausias žaidėjas žaidęs NHL. Jo treneriai Slovakijoje sakė, kad jam geriau tiktų žaisti krepšinį . Jam paskirtas 33 numeris.

Zdenas Chara yra vedęs Tatianą Biskupičovą. Jie turi vieną vaiką. Jos vardas yra Viktorija Elliza Chara. Jo tėvas, Zdeněk Chára, buvo graikų-romėnų imtynininkas. Zdeno Chara kalba septyniomis kalbomis: slovakiškai, čekiskai, lenkiškai, švediškai, vokiškai, rusiškai ir angliškai.

Jis buvo Slovakijos ledo ritulio rinktinės kapitonas Žiemos olimpinėse žaidynėse Sočyje 2014 m.

Apdovanojimai 
Z. Chara žaidė NHL All-star žaidimuose 2003 m., 2007 m., 2008 m., 2009 m., 2011 m. ir 2012 m. Jis laimėjo James Norris atminimo taurę 2009 m., NHL Plus-Minus prizą 2011 m., Stenlio taurę Bostono „Bruins“ komandoje 2011 m.

Karjera 
 1996–97 – Prince George Cougars
 1997–98 – Kentucky Thoroughblades
 1997–98 – New York Islanders
 1998–99 – Lowell Lock Monsters
 1998–01 – New York Islanders
 2001–02 – HK Dukla Trenčín
 2001–04 – Ottawa Senators
 2004–05 – Färjestads BK
 2005–06 – Ottawa Senators
 2006–12 – Boston Bruins
 2012–13 – HC Lev Praha
 2012- – Boston Bruins

Slovakijos ledo ritulininkai
DANSEMA

DANSEMA – vienintelis Lietuvoje šiuolaikinio šokio festivalis vaikams ir jaunimui. Festivalio metu pristatomi šiuolaikinio šokio spektakliai bei renginiai skirti vaikų ir jaunimo auditorijai. Festivalio organizatoriai – Šokio teatras „Dansema“ ir choreografė Birutė Banevičiūtė. Tikslas – padėti suprasti judesį ir pamilti šiuolaikinį šokį, pradėti jo mokytis nuo pat mažumės, stebint specialiai jauniesiems žiūrovams sukurtus šokio spektaklius. „Dansemos“ festivalis siekia paskatinti jaunuosius žiūrovus ir jų tėvelius atrasti šiuolaikinį šokį, įkvėpti šokėjus ir choreografus Lietuvoje kurti jauniesiems žiūrovams.

Festivalį remia LR Kultūros rėmimo fondas ir Nyderlandų ambasada Lietuvoje.

Istorija 
Festivalio idėja gimė 2008 metais, Švedijos ambasados Lietuvoje ir Lietuvos choreografų bei šokėjų diskusijose apie šiuolaikinį šokį vaikams ir jaunimui.

2010 metų gegužės 14–16 d. Vilniuje, Menų spaustuvėje, vyko 3-iasis tarptautinis šiuolaikinio šokio festivalis vaikams ir jaunimui „Dansema“. Jį organizavo „db PROJEKTAI“. Dalyvavo Kiertuli company, choreografija Riku Immonen (Suomija).

Vilniečių paskatinti 2010 metais šokio spektaklius mažiesiems ėmėsi kurti ir klaipėdiečių menininkų grupė „Žuvies akis“. Ji 2012 metais festivalyje pristatė antrąjį savo spektaklį vaikams.

2012 metais festivalyje parodytas italų trupės „Compagnia TPO“ spektaklis „Japoniški sodai“, skiriamas 6–10 metų vaikams.

Per trejus metus festivalio programoje buvo parodyta 35 spektakliai. Juos pristatė 11 trupių iš Lietuvos, Estijos, Vokietijos, Švedijos, Suomijos, Norvegijos, Nyderlandų. Festivalio metu vyko paskaitos ir seminarai choreografams, šokėjams, šokio mokytojams, vadybininkams, mokyklų mokiniams, renginiai visai šeimai. Festivalis aplankė ne tik Vilnių, bet ir Kauną, Molėtus, Senuosius Trakus.

Šaltiniai

Nuorodos 
  Šiuolaikinio šokio festivalis „Dansema“ šiemet lankysis ne tik Vilniuje (Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija, Youtube)

Lietuvos šiuolaikinio šokio festivaliai
Festivaliai Vilniuje
Gabu

Gabu () – miestas Bisau Gvinėjos rytuose; regiono centras. Praeina Bisau–Labės kelias, atšaka į Boję. Gyventojų dauguma – fulbiai. Prekybinis centras.

Istorija 

Šis miestas ilgą laiką buvo Kaabu valstybės sostine, kol XIX a. buvo užkariautas Futa Džalono tautų. Portugalų valdymo metais buvo žinomas Nova Lamego pavadinimu.

Bisau Gvinėjos miestai
Ainis Storpirštis

Ainis Storpirštis (g. 1986 m. kovo 15 d.) – Lietuvos teatro aktorius, muzikantas.

Biografija 
Nuo mažens koncertavo su tėvu Gediminu Storpirščiu. 2009 m. baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademiją (kurso vadovas Gintaras Varnas). 2007 m. kartu su Vidu Bareikiu sukūrė alternatyvios muzikos grupes „Suicide DJs“ ir „Stipriai Kitaip“. Be to, yra grupės „Vandenynas“ narys, teatro „Utopia“, teatro judėjimo „No Theatre“ aktorius.

Vaidmenys teatre 
 Julijus Cezaris, „Kaligula“, No Theatre
 Benas, Mariaus Ivaškevičiaus „Išvarymas“, Lietuvos nacionalinis dramos teatras
 Mačiūnas, „Mr. Fluxus, arba Šarlatanai“, No Theatre
 Pasakotojas, Chuck Palahniuk „Kovos klubas“, No Theatre
 Seras Agraveinas ir kiti riteriai, Tankred Dorst, Ursula Ehler. „Nusiaubta šalis“
 Pentėjo tarnas, Euripido „Bakchantės“
 Lauryno draugas Kazimieras, Justino Marcinkevičiaus „Katedra“
 „Atėjau, pamačiau, negalėjau arba Visiškas rudnosiukas“, VšĮ „Laimingi žmonės“
 Janis Baluodis, Godos Dapšytės „Barikados“

Apdovanojimai 
 2011 m. Auksinis scenos kryžius (jaunojo menininko nominacija)

Lietuvos aktoriai
Conan O'Brien

Konanas Kristoferis O’Brajanas (; g. 1963 m. balandžio 18 d.) – JAV televizijos laidų vedėjas, komikas, rašytojas, prodiuseris ir įgarsintojas. Jis yra geriausiai žinomas kaip naktinių pokalbių laidų vedėjas. Dabar jis veda „Conan“ laidą.

O’Brajanas gimė Brukline, Masačusetse, airiškoje katalikų šeimoje. Lankydamas Harvardo universitetą, jis ėjo universitete leidžiamo leidinio „Harvard Lampoon“ prezidento pareigas.

Po keleto parašytų komedinių laidų Los Andžele, jis prisijungė prie laidos „Saturday Night Live“ kolektyvo. Jis taip pat buvo poros „The Simpsons“ sezonų scenaristas ir prodiuseris. Jis persikėlė iš Niujorko į Los Andželą, kur jis pradėjo ruošti savo laidą „Conan“.

Nuo 2010 m. K. O’Brajanas veda laidą „Conan“. Jis taip pat vedė „Emmy“ apdovanojimus, specialią televizijos laidą „Kalėdos Vašingtone“ (Christmas in Washington) ir surengė komedijos turą po 32 miestus.

JAV laidų vedėjai‎
JAV komikai
Scenaristai
Televizijos prodiuseriai
Luigi Datome

Luidžis „Džidži“ Datomė (; g. 1987 m. lapkričio 27 d. Montebelunoje, Italijoje) – Italijos krepšininkas, rungtyniaujantis krašto puolėju. Datome ūgis yra 203 cm, svoris 98 kg, ir jo pozicija yra lengvasis kraštas. Jis gimė Montebelunoje, bet augo Sardinijoje.

Karjera 

L. Datomė žaidė Sienos „Montepaschi“ klube nuo 2003 m. iki 2006 m., su Skafačio „Basket“ nuo 2006 m. iki 2008 m., ir Romos klube „Virtus“ nuo 2008 m. iki 2013 m. Jis buvo 2009 m. pripažintas Italijos lygos geriausiu jaunuoju krepšininku. Jį 2013 m. paskelbė Italijos lygos naudingiausiu sezono žaidėju. Jis pasirašė 2013 m. liepos 16 d. dvejų metų sutartį su Detroito „Pistons“ NBA klubu, ir jis pasirinko tryliktą numerį. L. Datomė žaidžia taip pat Italijos rinktinėje ir jis dalyvavo čempionate „Eurobasket“ 2007 m., 2009 m. ir 2013 m.

Pasiekimai 

 Eurolyga (2017 m.)
 Italijos krepšinio lyga (2004 m.)
 Italijos krepšinio lygos MVP (2013 m.)
 Italijos krepšinio taurė (2021 m.)
 Italijos krepšinio taurės MVP (2021 m.)
 Turkijos krepšinio lyga (2016–2018 m.)
 Turkijos krepšinio lygos finalo varžybų MVP (2016 m.)
 Turkijos krepšinio taurė (2016, 2019, 2020 m.)
 Turkijos krepšinio taurės finalo MVP (2019, 2020 m.)
 Turkijos krepšinio supertaurė (2016, 2017 m.)
 Turkijos krepšinio supertaurės MVP (2017 m.)
 Europos U-20 krepšinio čempionatas: bronza – 2007 m.
 Europos U-18 krepšinio čempionatas: bronza – 2005 m.

Šaltiniai 

Datome