joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Antamalkėstė

Antamalkstė – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 4 km į šiaurę nuo Molėtų Malkėsto ežero.

Istorija 
Dvaras minimas 1597 m. Ukmergės pilies teismo knygose. 1620 m. Antamalkėstės arba Aleksandriškių dvarą iš Mikalojaus Bieniavskio nupirko Jurgis, Andrius ir Stanislovas Unichovskiai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Duobužiai

Duobužiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, Videniškių seniūnijoje, 2 km į vakarus nuo Videniškių, išsibarstęs aplink plentą . Atsišakoja vieškelis į Girsteitiškį.

Istorija 
1645 m. Duobužiai (Siollo Dobuze) priklausė Videniškių dvarui. Kaime buvo vienkiemis Užuduobužiai (Vzudobusiey). 1654 m. kaime gyveno Steponas Dirvonas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Garšvėnai (Videniškiai)

Garšvėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, Videniškių seniūnijoje.

Istorija 
1645 m. Garšvėnai priklausė Videniškių dvarui. Kaime buvo Jokūbėliškių vienkiemis (Jakubeliszki). 1654 m. minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje. 1696 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje užrašyta forma Garšviškės. XVII–XVIII a. dokumentuose kaimo vardas dažnai rašomas Gaišvėnai (Goyszwiany).

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Inketriai

Apie viensėdį Čiulėnų seniūnijoje žr. Inketriai (Čiulėnai).

Inketriai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, prie kelio . Į šiaurės rytus nuo kaimo plyti Inketras, piečiau – Dūrių ežeras. Išlikęs Inketrių dvaras.

Istorija 

Pirmą kartą Inketrių laukas kaip terra Jenkrethas 1373 m. minimas Livonijos kronikoje. XVI–XIX a. Inketriais buvo vadinamos keturios skirtingos vietos (trys palivarkai ir kaimas), esančios prie Interių ežero. Vienas iš Inketrių palivarkų 1782 m. priklausė Videniškių vienuolynui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Janauka (Luokesa)

Janauka – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, Luokesos seniūnijoje.

Istorija 
1786 m. Janaukos palivarką valdė Zajančkovskis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Sanklodiškės

Sanklodiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje.

Istorija 

XVI–XIX a. priklausė Inturkės seniūnijai. Pirmasis žinomas paminėjimas Molėtų krikšto metrikų knygoje Nr. 1 (2 p.) de Sunkladu (1683). XVII a. kaime gyveno Sanklodai (tarm. Sunkladai), 1780 m. Stasiūnai, 1830 m. Vižiniai.

Pokario metais Sanklodiškių kaime, beržynėlyje tarp Želvykščio ežero ir Vižinio sodybos, keturi partizanai šaudėsi su liaudies gynėjais iš Molėtų.

Pavadinimo kilmė

Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Sanklodas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Žėroniškis

Žėroniškis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Suginčių. Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Žėronas.

Istorija 
1705 m. gretimame Vikėnų kaime gyveno Jurgis Žėronas. 1730 m. kaimas užrašytas Molėtų krikšto knygoje. XIX a. Žėroniškis, atrodo, priklausė Kašeikių dvarui. 1923 m. 3 ūkiai, 13 gyv., iki 1927 m. priklausė Kuktiškių, po Suginčių parapijai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Kavaliauskas

Albinas Kavaliauskas – dailininkas odininkas, pedagogas
 Antanas Kavaliauskas – krepšininkas
 Arvydas Kavaliauskas – pedagogas, politikas
 Česlovas Kavaliauskas – teologas, vertėjas
 Egidijus Kavaliauskas – boksininkas, olimpietis
 Gintaras Kavaliauskas – ūkininkas, politikas
 Gytis Kavaliauskas – futbolininkas
 Jonas Kavaliauskas
 Jonas Kavaliauskas (1920) – teatro aktorius
 Jonas Kavaliauskas (1938) – choro dirigentas, pedagogas
 Juozas Kavaliauskas 
 Juozas Kavaliauskas (1921) – pedagogas, redaktorius
 Juozas Kavaliauskas (1930) – vargonininkas ir kompozitorius
 Kazimieras Kavaliauskas – pedagogas, vargonininkas, chorvedys
 Liudas Kavaliauskas – vaistininkas, politikas
 Paulius Kavaliauskas – geografas, kraštotvarkininkas, pedagogas
 Rimtautas Kavaliauskas – gydytojas, politikas
 Vidas Kavaliauskas – kalbininkas, pedagogas
 Vilhelmas Kavaliauskas – karinis veikėjas
 Vilius Kavaliauskas – žurnalistas, kolekcininkas
 Vitalijus Kavaliauskas – futbolininkas
 Vytautas Kavaliauskas – politikas
2005 m. spalio 29 d. Delio sprogimai

Indijos sostinės Delio sprogimai, įvykę 2005 m. spalio 29 d., buvo trijų bombų griaudėjimai miesto prekybos rajonuose ir turgavietėse, nusinešę 59 gyvybes ir apie 200 žmonių sužeidę. Tuo metu tuose rajonuose žmonių susirinko daugybė, nes buvo apsipirkinėjama prieš kitą savaitė turėjusią vykti hinduistų (Žibintų (Divalio) šventė) ir musulmonų (Ramadano pabaiga) šventes.

Nukentėjusiųjų ir nuostolių skaičiumi, tai tapo antru pagal dydį teroristiniu išpuoliu Indijos istorijoje. Sprogimus suorganizavo Islamic Inquilab Mahaz – karinė grupuotė, kovojanti su Indijos kariuomene Kašmyre.

Išpuolius Indijoje pasmerkė ir Pakistano vyriausybė, Jungtinių Tautų Organicacija, Europos Sąjunga, JAV, JK ir kitos šalys.

Įvykių seka 
 Pirmasis labai galingas sprogimas nugriaudėjo gausiai žmonių lankomame Pahargandžo turgaus rajone 17:38 vietos laiku.
 Antrasis sprogimas nugriaudėjo Delio pietuose esančiame pramoniniame Govindpurio rajone (18:00 vietos laiku).
 Trečiasis sprogimas įvyko po kelių minučių sausakimšoje Sarodžinio turgavietėje (18:05 vietos laiku).

Naujienų agentūrų reportažai 
 BBC naujienų agentūra
 MSNBC reportažas 
 CNN žinios

Aukos 

Terorizmas Indijoje
Indijos istorija
Delis
Kvadratinis kilometras

Kvadratinis kilometras (km²) – ploto mato vienetas, priimtas naudoti SI sistemos, lygus 1 000 000 kvadratinių metrų.

1 km² taip pat yra lygus:
 100 hektarų;
 0,386102 kvadratinių mylių
 247,105381 akrai

Ploto matavimo vienetai

de:Quadratmeter#Quadratkilometer
2004 m. kovo 11 d. Madrido traukinių sprogimai

Madrido traukinių sprogimai įvyko 2004 m. kovo 11 d. rytą Madrido traukinių tinkle, keturiuose reisuose, kada jais keliavo daugybė žmonių į darbus. Sprogimai nusinešė 191 žmonių gyvybes ir sužeidė apie 2050. Tai buvo stambiausias smurto aktas per visą demokratinės Ispanijos istoriją. Išpuoliais iš pradžių apkaltinta baskų teroristinė grupuotė ETA, tačiau vėliau paaiškėjo, kad sprogdinimus organizavo radikali vietinė islamo grupė, siekusi pakartoti Al-Kaedos veiklą.

Nuorodos 
 BBC naujienų agentūra praneša
Sprogimų žemėlapis
 CNN reportažas 

Terorizmas Ispanijoje
Degsnė (Mielagėnai)

Degsnė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, Mielagėnų seniūnijoje, 6 km nuo Mielagėnų. Kaimyniniai kaimai: Malkūnai, Buckūnai, Salomenka.

Istorija

Sovietmečiu priklausė Mielagėnų apylinkei.

1932 m. Vilniaus arkivyskupijos sinodo dokumentuose minimas viensėdis „Degsnė I-IV“

Gyvenusios šeimos: Bučeliai, Cibulskai, Kopustinskai, Stakauskai ir kt.

Degsnės kaime pasiturinčių ūkininkų Jezefos ir Martyno Stakauskų šeimoje, pirmas iš keturių vaikų, gimė kunigas, istorikas Juozapas Stakauskas (1900 07 24–1972 03 02).
Taip pat rašytiniuose šaltiniuose minimas lenkmečiu (1934 m.) Vytauto Didžiojo gimnaziją baigęs Petras Laurinavičius iš Degsnės.

Degsnės kaimo vaikai lankė pradinę mokyklą gretimame Buckūnų kaime.

Kaizerinės okupacijos metais Degsnė atsidūrė vokiečių užfrontėje.

Dėl melioracijos darbų beveik visi šio kaimo gyventojai buvo iškeldinti į Malkūnų ir kitus kaimus, dėl to 2000 m. kaime gyveno 2 gyventojai, o 2003 m. – 0.

Šiais laikais buvę kaimo gyventojai, jų vaikaičiai rengia bendrus susitikimus buvusios Degsnės vietovėje. Kaimo atminimui pastatytas kryžius.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės
Tomas Staskevičius

Tomas Staskevičius (g. 1960 m. spalio 17 d. Kalvarijoje, Marijampolės rajone) – Lietuvos ir Druskininkų savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1968–1973 m. mokėsi Kalvarijos vidurinėje mokykloje, 1973–1976 m. Druskininkų vidurinėje mokykloje, 1980 m. su pagyrimu baigė Vilniaus statybos technikumą, pramoninės ir civilinės statybos specialybę. Besimokydamas technikume, aktyviai dalyvavo meno saviveikloje. 1984 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. Besimokydamas institute buvo šokių ansamblio „Vingis" narys.

1984–1986 m. Vilkaviškio statybos organizacijos darbų vykdytojas. 1986–1988 m. tarnaudamas Sovietų armijoje karininku, Vakarų statybos treste (Ignalinos AE) dirbo darbų vykdytoju. 1988–1991 m. Druskininkų statybos valdybos inžinierius, 1991–1993 m. UAB „Galia“ paslaugų filialo direktorius. 1993 m. įkūrė individualią įmonę „Todra“ (subjektas veiklos nevykdo), nuo 1999 m. UAB „Česlovas ir kompanija“ (daugiau žinoma, kaip "Statykime taip") Druskininkų filialo direktorius. Privačių svečių namų “Brolių vila" savininkas. Nuo 2012 m. kartu dirba ir UAB „Druskininkų butų ūkis" atnaujinamų (modernizuojamų) daugiabučių namų projektų administravimo (įgyvendinimo) vadovu.  Alytaus dainų ir šokių ansamblio „Dainava“ narys.

Darbo partijos narys.  2004–2017 m. Darbo partijos Druskininkų skyriaus pirmininkas. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys, buvęs Kontrolės komiteto pirmininkas.  

Sutuoktinė Daiva, vaikai Edvinas ir Šarūnas.

Šaltiniai 

Druskininkų politikai
Lietuvos inžinieriai
Juozas Šarkus

Juozas Šarkus (g. 1947 m. birželio 12 d. Batakiuose, Tauragės rajonas) – ekonomistas, socialinių mokslų daktaras, Lietuvos ir Druskininkų savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1964 m. baigė Šiaulių politechnikumą, 1973 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1982 m. baigė TSRS Mokslų Akademijos Ekonomikos instituto aspirantūrą Maskvoje. Apgynė naujų technologijų ir investicijų ekonomikos srities disertaciją, įgijo ekonomikos mokslų daktaro mokslinį laipsnį.

Dirbo mėsos ir pieno pramonės ministerijos statybos remonto valdybos Šiaulių baro viršininku, kitose statybos organizacijose. 1996–2003 m. UAB KRT, UAB „Trigeris“ valdybos pirmininkas, UAB „Levitel“ direktorius, Tarptautinės konsultacinės investicinės kompanijos „Convest“ prezidentas, UAB „Tele2“ valdybos narys, konsultantas, „Cullen International SA“ projektų vadovas Lietuvoje.

Vilniaus Rotary klubo narys. Buvo asociacijos Infobalt viceprezidentas, Ūkio ministerijos Verslo plėtojimo tarybos narys, Nacionalinės smulkaus ir vidutinio verslo konfederacijos Verslininkų tarybos pirmininkas.

1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2003–2006 m. Liberalų ir centro sąjungos, nuo 2006 Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. 2000–2003 m. ir nuo 2011 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys. 

Sutuoktinė Janina, vaikai Mindaugas ir Laimonas. . Lietuvos Rotary komiteto pirmininkas, Lietuviškos pirties bičiulių draugijos steigėjas.

Šaltiniai 

Lietuvos ekonomistai
Druskininkų politikai
Melninkai (Molėtai)

Melninkai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurėje, šalia vieškelio Molėtai–Kuktiškės. Per kaimą teka Suraiža, vingiuota upė (numelioruota iki vieškelio). Nuo vieškelio iki Želvų ežero išlikusi natūrali upės vaga įspūdinga: upelė teka nepaprasto grožio skardžiumi, kuris apaugęs mišku. Miške į Suraižą įteka Gudelių upelė. Melninkų miške buvo akmuo su žyme Vilko Pėdas. Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Melninkas.

Istorija 

Užrašytas Molėtų krikšto metrikų knygoje Nr. 1 (42v p.) de Melniki (1691). XVIII–XIX a. priklausė Suginčių dvarui. XVII–XVIII a. Melninkuose ant Suraižos upės (netoli tilto, esančio prie Kazakevičiaus sodybos) stovėjo vandens malūnas. Jo likučiai buvo aptikti sovietmečiu: melioruojant ir tiesinant upelės vagą aptikti žemėn statmenai suvaryti pušiniai rąstai. Gali būti, kad 1703 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje minima vietovė Suražka, iš kurios yra Juozapas Malūnininkas (Josephus Molitor), yra dab. Melninkai, vėliau daug kartų minimas Martinas iš Suražkos, malūnininkas, 1707 m. užrašytas Martynas Melnikėlis. 1740 m. Suginčių dvaro inventoriuje kaimas vadinamas Melninkais arba Grūšiškėmis.

1945 m. gegužės mėnesį Melninkuose įvyko partizanų ir rusų kariuomenės mūšis. Partizanų būrys, apsistojęs raiste 1 km į rytus nuo Suginčių, buvo užpultas rusų kareivių. Atsišaudydami jie ėmė trauktis per laukus Melninkų kaimo link. Mūšiui baigiantis, į kaimą įsiveržė rusų kareiviai, ieškodami „banditų“, bet nieko nerado. Mūšyje tarp kitų dalyvavo Melninkų gyventojas, kulkosvaidininkas Edvardas Giruckas-Aukštuolis. Šio būrio vadas Kazys Skinderis-Gruodis pasitraukė į miškus, bet po trijų savaičių buvo rastas nušautas Lygalaukių kaime, rugių lauke.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Šeikiai

Šeikiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, netoli Stirnių ežero. Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Šeikis.

Istorija 

XVII–XVIII a. priklausė Svobiškio dvarui (Alantos parapija). 1665 metais Svobiškio dvaro inventoriuje yra Wies Szeyki. Tada kaime gyveno šie baudžiauninkai: Tomas Šeikis, Andriejus Čepėnas, Vaitiekus Novikas. Užrašyti Molėtų krikšto metrikų knygoje Nr. 1 (4 p.) de Szeykiu (1683).

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Damošiškės

Damošiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, prie Lukštyno ežero.

Istorija 

1663 m. Liliškių dvaro pardavimo akte minimos Damošiškės prie Lukštyno ežero. 1744 m. buvo dvaras. XVIII a. gale Damošiškes valdė Besekirskiai. 1846 metais Damošiškės priklausė Malinovskiui. Prieš Antrąjį pasaulinį karą ir sovietmečiu iki 1960 gyvenamajame name veikė 1-4 klasių mokykla, kuri buvo perkelta į Anomislį.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Mokyliai (Suginčiai)

Mokyliai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Suginčių prie Molėtų-Skudutiškio vieškelio. Kaime Žvėrinčiaus raiste (3 ha, dabar pieva) yra buvęs didelis akmuo su maždaug metro skersmens įduba Velnio Bliūdelis. To akmens pėdoje būdavę vandens, kuris išdžiūdavęs tik per didžiausius karščius; per melioraciją užkastas. Kaime yra buvusios kapinaitės. Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Mokylis.

Istorija 

Pirmasis žinomas paminėjimas Alantos metrikų knygoje (11v p.) de Mokile (1658). 1669 m. Mokylių palivarką, priklausantį Skudutiškio dvarui, Eustachijus ir Ana Borchai pardavė Anai Tremlinskai Borkovai. XVIII a. pab. Mokyliai priklausė Svobiškio dvarui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Kėveliai

Kėveliai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje prie Lukštyno ir Ešerinio ežerų, apie 12 km į šiaurės rytus nuo Molėtų ir apie 3 km nuo Toliejų (Čiulėnų seniūnijos centras). Dalis kaimo yra Labanoro regioniniame parke. Kaimas ribojasi su kaimais, miškais (nurodyti pagal laikrodžio rodyklę): Anomislis, Padkamarių miškas, Vyšnelės, Kėvelių miškas, kuris yra sudėtinė dalis Repeikiškių miško – už jo Balčio ežeras, ežerai Lukštynas, Ešerinis ir Gaidžių kaimas. 2007 m. nuolatos gyvena 17 žmonių.

Istorija 

Nuo Jogailos laikų (ar šiek tiek vėliau) iki XVIII a. pabaigos Kėveliai buvo Vilniaus vyskupo Molėtų dvaro valda. 1554 m. inventoriuje minimos Antalukštynės (od ziem biskupich sioła Ontołoszuńcow). Pirmasis žinomas dabartinio vardo paminėjimas yra Molėtų krikšto metrikų knygoje Nr. 1 (18v) de Kieuielu (1687 m.). 1697 m. Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje minimas Martynas Kėvelis iš Kėvelių.

Prieš sovietmetį buvo žinomas kaip Kėvelių palivarkas, iki 1926 m. kovo 10 d. priklausęs savininkui Konradui Mackevičiui, po to parduotas Petrui Voitovui (Kauno notaras K. Škėma rej. Nr.5082); jį perėmė jo sesuo Frosenija Dunajevienė. Sovietmečiu nacionalizuotas ir pradėta formuoti gatvinio kaimo tipą.

Pavadinimo kilmė 

Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Kėvelis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Malkūnai

Malkūnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Mielagėnų.

Istorija

XVII a. Malkūnų (Malkawscizna) palivarkas priklausė Kublickams. Pagal Mielagėnų bažnyčios vizitacijos aktą, 1830 m. Malkūnų kaime buvo 5 dūmai (sodybos), 19 vyrų, 15 moterų, o 1840 m. Malkūnų kaime gyveno 37 parapijiečiai.

Nuo 1950 m. buvo Ignalinos rajono savivaldybės apylinkės centras, vėliau priklausė Mielagėnų apylinkei. 1958 metais dauguma Malkūnų kaimo gyventojų išsikėlė gyventi į Lenkiją.

2003 m. šiame kaime gyveno 32 gyv., buvo 11 gyvenamų sodybų, 2007 m. – 10 gyvenamų sodybų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės
Vilniaus Šv. Juozapo kunigų seminarija

Vilniaus Šv. Juozapo kunigų seminarija – aukštoji nevalstybinė mokykla, rengianti katalikų dvasininkus. Įsikūrusi Kalvarijų gatvė 325, Vilniuje.

Istorija 
Vilniaus kunigų seminarija įkurta 1582 m., praėjus vos 3 metams nuo Vilniaus universiteto įkūrimo. Seminarija – antra pagal senumą aukštoji mokykla Lietuvoje. Vadovauti seminarijai buvo patikėta jėzuitams. 1774 m. seminarija gauna naujas patalpas jėzuitų naujokyne, Šv. Ignoto gatvėje. 1797 m. sutvarkius Vilniaus Šv. Jurgio bažnyčią ir senosios regulos karmelitų vienuolyną, persikeliama į šias patalpas. Čia seminarija veikė iki pat Antrojo pasaulinio karo pabaigos. 

Po karo Lietuvoje įsigalėjus sovietų valdžiai, seminarija buvo uždaryta, atkurta tik 1993 m. liepos 16 d. 1998 m. seminarijai suteiktas šv. Juozapo vardas. Nuo 2003 m. iki 2015 m. seminarijai vadovavo buvę jos studentai: 2003–2008 m. kun. Robertas Šalaševičius, 2008-2015 m. – kun. Žydrūnas Vabuolas. Nuo 2015 m. seminarijai vadovauja kun. Hans Friedrich Fischer CO.

Literatūra 
 Vilniškė popiežiškoji seminarija 1583-1655 metais: iš Lietuvos religinio ugdymo istorijos (sud. Artūras Grickevičius). - Vilnius: Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla, 2008. - 242 p.: iliustr. - ISBN 978-9955-20-382-7

Nuorodos 
 Trumpai apie seminariją 

Lietuvos kunigų seminarijos
Vilniaus aukštosios mokyklos
Algimantas Adomaitis

Algimantas Adomaitis (g. 1948 m. liepos 19 d. Molėtuose) – Lietuvos ir Elektrėnų savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1966 m. baigė Anykščių Jono Biliūno vidurinę mokyklą. 1972 m. baigęs Kauno medicinos instituto Gydomąjį fakultetą, įgijo gydytojo specialybę. 1973 m. po ordinatūros Kauno III klinikinėje ligoninėje suteikta gydytojo terapeuto kvalifikacija. 1988 m. įgijo gretutinę gydytojo echoskopuotojo specialybę.

1973–1977 m. Varėnos rajono Valkininkų ligoninės vyriausiasis gydytojas ir gydytojas terapeutas. 1977–2002 m. Elektrėnų ligoninės Terapijos skyriaus vedėjas. 2002–2003 m. Elektrėnų ligoninės gydytojas echoskopuotojas. 2003–2007 m. Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnybos vyriausiasis specialistas. 2007-2011 m. Elektrėnų savivaldybės mero pavaduotojas.

Nuo 2002 m. Liberalų demokratų, partijos Tvarka ir teisingumas Elektrėnų skyriaus pirmininkas. 2003–2005 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Elektrėnų savivaldybės tarybos narys. 

Buvo Elektrėnų ligoninės Gydytojų sąjungos pirmininkas. Sutuoktinė Veronika, vaikai Aidas ir Donatas. .

Šaltiniai 

Elektrėnų politikai
Lietuvos gydytojai
Kserofitas

Kserofitai (gr. xero – sausas, phytos – augalas) – augalai, kurie ilgą laiką gali išgyventi negaudami vandens.

Pavyzdžiui, dykumoje kserofitiniai augalai gali turėti tam tikras pritaikytas formas ar vidines funkcijas tam, kad sumažintų vandens nuostolius ar saugotų vandenį ilgą laiką augale nuo išsausėjimo.Transpiraciją mažina kutikulė. Augalai su tokiais morfologiniais prisitaikymais vadinami kseromorfiniais. 

Augalų tipai
Mezofitas

Mezofitai – augalai, augantys vidutinio drėgnumo augavietėse, kur pakanka drėgmės. Tokie lapuočiai augalai paprastai turi šiek tiek kseromorfinių bruožų, kurie padeda taupyti vandenį (kutikulė, gausesnės žiotelės apatinėje lapo pusėje), bet jų nėra daug, jie nelabai efektyvūs, todėl sausringoje aplinkoje šie augalai prastai išgyvena. Karštu sausu oru jie gali perkaisti, jei dirvožemyje stinga vandens (kai vandens netrūksta, tokie augalai aušinasi sparčiai garindami vandenį). Trūkstant vandens jie uždaro žioteles, bet vis viena daug jo praranda, todėl vysta ir po kurio laiko žūsta. Trumpalaikis vytimas yra savotiška adaptacija – suglebęs lapas turi mažesnį saulės veikiamą ir garinantį paviršių. Tačiau vėliau vytimas pereina į plazmolizę ir žuvimą.

Augalų tipai
Epifitas

Epifitas – augalas, augantis ant kitų augalų, bet jais pasinaudojantis tik kaip atrama ir nesimaitinantis jų medžiagomis. Pavadinimas kilęs iš graikų kalbos „epi“ – „ant“ ir „fiton“ – „augalas“.

Be įprastinių epifitų augančių sausumoje, yra daugybė vandens dumblių, kurie auga ant kitų dumblių arba vandens augalų.

Epifitai energijos ir maistinių medžiagų gavimui naudoja fotosintezę, o sausumoje augantys epifitai drėgmę gauna iš oro arba kritulių (lietaus, rūko ir pan.).

Augalų tipai
Taranakis

Taranakis (), Egmonto kalnas () – snaudžiantis ugnikalnis (stratovulkanas) Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Taranakio regione. Aukštis 2518 m. Ugnikalnis turi vieną taisyklingiausių pasaulyje kūgių. 

Taranakis susidarė maždaug prieš 135 tūkst. metų Taupo seisminėje srityje. Per pastaruosius 9000 metų ugnikalnis išsiveržia vidutiniškai kas 90 metų, o kas 500 m. sukelia labai galingus išsiveržimus. Paskutinis žinomas Taranakio išsiveržimas įvyko 1755 m.

Maoriai kalną Taranakiu vadina nuo neatmenamų laikų, o Egmonto kalnu jį pavadino Džeimsas Kukas kunigaikščio Egmonto garbei. Vėliau kalnas atgavo savo ankstesnįjį pavadinimą, o aplink esantis parkas tebevadinamas Egmonto vardu.

Vasaros mėnesiais nuo gruodžio iki kovo į šią dažniausiai lankomą Naujosios Zelandijos kalną galima užlipti be kopimo įrangos. Dėl to, kad čia greitai keičiasi orai ir kopia daug nepatyrusių žmonių, kopimas į šį kalną pareikalauja daugiausia aukų Naujojoje Zelandijoje lyginant su kitais kalnais.

Maorių legendose pasakojama, kad Taranakis stūksojo greta kitų ugnikalnių-dievų (Ruapehu, Tongariro ir Ngauruhoės) Šiaurės salos vidury. Visi jie siekė Pihangos, stovėjusios atokiau. Ugnikalniai susigrūmė, spjaudydami liepsnas ir degindami žemę. Kovą laimėjęs Taranakis, kiti ugnikalniai nuo jo nutolę. O tarp Taranakio ir Pihangos nusidriekė Vanganujo upė.

Dėl kalno 1864-1866 m. tarp maorių ir kolonizatorių vyko Antrasis Taranakio karas. 1900 m. aplink Taranakį sudarytas Egmonto nacionalinis parkas.

Nuorodos 
 Ugnikalnių duomenų bazė

Naujosios Zelandijos ugnikalniai
Ruapehu

Ruapehu () – aktyvus ugnikalnis (stratovulkanas) Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Taupo vulkaninėje srityje, pietiniame Taupo ežero krante, Tongariro NP. Aukštis 2797 m (aukščiausias N. Zelandijos ugnikalnis). Viršukalnė padengta ledynais. 

Ruapehu veikia 250 tūkst. metų. Tai vienas aktyviausių pasaulio ugnikalnių. Sudaro 4 andezitiniai kūgiai. Paskutiniai didesni išsiveržimai įvyko 1895, 1945, 1995, 1996 m. Paskutinis išsiveržimas įvyko 2006 m.

Nuorodos 
Ugnikalnių duomenų bazė

Naujosios Zelandijos ugnikalniai
Henrikas Petrauskas

Henrikas Petrauskas (g. 1955 m. birželio 25 d. Maskoliškėse, Trakų rajonas) – Lietuvos ir Elektrėnų politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1973 m. baigė Vievio vidurinę mokyklą, 1978 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas.

1978 m. Kietaviškių žuvininkystės ūkio, jį reorganizavus, UAB „Bartžuvė“ inžinierius energetikas. 1995–2003 m. Kietaviškių seniūnijos seniūnas. 2003–2012 m. Elektrėnų savivaldybės administracijos direktorius, UAB „Elektrėnų komunalinis ūkis“ valdybos pirmininkas.

Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, Elektrėnų skyriaus pirmininkas, LKDP valdybos narys, nuo 2009 m. Krikščionių partijos Elektrėnų skyriaus pirmininkas. 2000–2003 m., 2003 m., 2007 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Elektrėnų savivaldybės tarybos narys. 

Sutuoktinė Danė, vaikai Jovilė, Arminas.

Šaltiniai 

Elektrėnų politikai
Lietuvos inžinieriai energetikai
Lietuvos savivaldybių seniūnai
Henrikas Šiaudinis

Henrikas Šiaudinis (g. 1955 m. lapkričio 1 d. Nevaišiuose, Ignalinos rajonas) – Lietuvos ir Ignalinos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, Ignalinos rajono meras.

Biografija 
1962–1966 m. mokėsi Nevaišių pradinėje mokykloje, 1966–1970 m. Ceikinių aštuonmetėje mokykloje, 1973 m. baigė Ignalinos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1978 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, agronomas.

1978–1985 m. Ignalinos rajono ūkių agronomas, 1985–1995 m. kolūkio „Naujas gyvenimas“ pirmininkas, žemės ūkio bendrovės „Naujas gyvenimas“ vadovas. Nuo 1995 m. Ignalinos rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

Lietuvos valstiečių liaudininkų partijos narys, Ignalinos rajono skyriaus pirmininkas.

1990–1995 m. Ignalinos rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m.  nuo 2011 m.  Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys. Nuo 2014 m. Ignalinos rajono savivaldybės meras.

Sutuoktinė Rimutė, vaikai Monika, Ignas.

Šaltiniai 

|-

Lietuvos agronomai
Ignalinos politikai
Ignalinos merai
Tongariras

Tongariras () – kompleksinis ugnikalnis Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Taupo vulkaninėje srityje, Tongariro nacionaliniame parke. Aukštis 1978 m.

Tongariras aktyvus jau 250 tūkst. metų. Paskutinis jo išsiveržimas įvyko 1977 m. Ugnikalnį sudaro 12 kūgių. Nors Ngauruhoė dažnai lakoma atskiru ugnikalniu, geologiškai priklauso Tongarirui. Veikia aktyvios fumarolės. Yra keli vulkaniniai ežerėliai.

Nuorodos 
Ugnikalnių duomenų bazė

Naujosios Zelandijos ugnikalniai
Arūnas Domininkas Grabažis

Arūnas Domininkas Grabažis (g. 1939 m. rugsėjo 16 d. Kaune) – Lietuvos ir Ignalinos rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1946 m. pradėjo mokytis Kauno V. Kudirkos pradinėje mokykloje, 1957 m. baigė Kauno 4-ąją gimnaziją. 1961 m. baigė Kauno kūno kultūros institutą, fizinio lavinimo dėstytojas.

1961–1975 m. Šiaulių Jaunimo sporto mokyklos bokso treneris. 1975 m. persikėlė į Ignalinos rajoną, Mielagėnų vidurinės mokyklos karinis vadovas ir fizinio lavinimo mokytojas. 1990 m. Krašto apsaugos departamento Ignalinos rajono instruktorius, 1991–1992 m. Ignalinos rajono komendantas. 1991 m. suteiktas majoro laipsnis. 1993–1994 m. Ignalinos atominės elektrinės apsaugos bataliono vadas. 1994 m. rugsėjo mėnesį išėjo į atsargą, ūkininkauja, turi įsteigęs individualią įmonę.

Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, partijos tarybos narys, etikos ir mandatų komisijos pirmininkas, 2010 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys. 

Ignalinos rajono Vietinės veiklos grupės pirmininkas, Ignalinos AE regiono plėtros tarybos narys.

1956–1965 m. daugkartinis Lietuvos bokso čempionas, sporto meistras.

Sutuoktinė Jelena, vaikai Ernestas, Andrius, Artūras. .

Įvertinimas 
 Sausio 13-osios atminimo medalis
 Rusijos kariuomenės išvedimo iš Lietuvos atminimo ženklas
 Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis

Šaltiniai 

Ignalinos politikai
Lietuvos boksininkai
Lietuvos bokso treneriai
Lietuvos majorai
Juozas Rokas

Juozas Rokas (g. 1956 m. balandžio 10 d. Kalninėje, Ignalinos rajonas) – Lietuvos ir Ignalinos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1975 m. baigė Vilniaus politechnikumo elektros ryšių ir radiofikavimo specialybę. 1985 m. baigė Kauno A. Sniečkaus politechnikos institutą, įgijo elektrinio ryšio inžinieriaus kvalifikaciją. Įstojęs į Gomelio kooperacijos instituto Vilniaus neakivaizdinį fakultetą, studijavo prekybos bei viešojo maitinimo ekonomiką ir valdymą.

1975 m. Ignalinos ryšių mazgo darbuotojas. Dvejus metus tarnavo Baltarusijoje, oro parašiutiniame desantiniame pulke būrio vadu. Grįžęs į Ignaliną toliau dirbo ryšių mazge. 1980 m. Ignalinos rajono kooperatyvų sąjungos inžinierius energetikas, vėliau – prekybos bazės direktoriaus pavaduotojas, profsąjungos komiteto pirmininkas. Aktyviai dalyvavo Sąjūdžio veikloje. 1991 m. Vilniaus bendrovės prekybos namų „Deka“ Ignalinos parduotuvės vedėjas. 1992 m. įregistravo individualią įmonę „Liepa“. UAB „Ginsita“ direktorius.

Liberalų demokratų partijos narys. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys. 

Sutuoktinė Stanislava, vaikai Sigitas, Gintautas. .

Išnašos 

Ignalinos politikai
Lietuvos profsąjungiečiai
Lietuvos inžinieriai
Sąvadautojas

Sąvadautojas (; suteneris nevartotinas) – prostitucijos organizatorius, teikiantis prostitutėms apsaugos (nuo agresyvių klientų, konkurentų ar teisėsaugos) ir organizavimo paslaugas bei gaunantis už tai atlygį, t.y. dalį uždarbio.

Dažnai užsiima ir reklama, suranda klientus. Kartais aprūpina reikalingomis priemonėmis, organizuoja transportą. Neretai suteikia ir patalpas veiklai arba įdarbina prostitutes viešnamyje.

Sąvadaujama esant prostitucija užsiimančio asmens sutikimui arba prieš jį naudojant psichinę ar fizinę prievartą. Sąvadavimas gali reikštis įkalbinėjant, įtikinėjant, suviliojant ar kitu būdu siekiant palenkti asmenį verstis prostitucija. 

Vienose šalyse sąvadavimas yra teisėtas verslas, kitose jis baudžiamas įstatymais. Lietuvoje už tai atsakomybę numato baudžiamojo kodekso 307 str.

Šaltiniai 

Prostitucija

ar:قواد
de:Zuhälter
pt:Proxenetismo
Aje kaimas

Aje (Aye) – mažas kaimelis netoli Marche-en-Famenne savivaldybės, belgų provincijoje, Liuksemburge. Aje kaimo gyventojai vadinami „Godis“ Valūno dialektu. Pašto kodas – 6900.

Nuorodos 
Aje, mano kaimas 

Liuksemburgo administraciniai vienetai
Ouzo

Ouzo – anyžių skonio stiprus graikiškas alkoholinis gėrimas. Pavadinimo kilmė neaiški, tačiau pats gėrimas, manoma, kilo XIX a. Ouzo geriamas grynas arba naudojamas kokteiliuose.

Ouzo daromas iš etilo alkoholio (maždaug 96 %) ir įvairių aromatinių žolelių (anyžiaus, kalendros, gvazdikėlių, cinamono ir kt.) antpilo, sumaišyto su cukrumi. Mišinys rauginamas (kai kurie gamintojai to nedaro, o tiesiog įpila daugiau alkoholio) ir distiliuojamas variniuose induose. Gautas produktas yra 40-50 ° stiprumo. Tai skaidrus bespalvis skystis. Tačiau sumaišius su vandeniu, ouzo pabala ir tampa neskaidrus. Taip atsitinka dėl anyžiuose esančio eterinio aliejaus, kuris tirpsta etilo alkoholyje, tačiau yra netirpus vandenyje.

Distiliuoti alkoholiniai gėrimai
Graikiška virtuvė
Ngauruhoė

Ngauruhoė () – aktyvus ugnikalnis (stratovulkanas) Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Taupo vulkaninėje srityje, Tongariro ugnikalnių masyve (nors neretai laikomas atskiru ugnikalniu). Aukštis 2291 m.

Pirmasis Ngauruhoės išsiveržimas įvyko maždaug prieš 2500 m. XX a. Ngauruhoė išsiveržė 45 kartus (paskutinį – 1975 m.). Vidiniame krateryje veikia fumarolės.

Naujosios Zelandijos ugnikalniai
Taupo ežeras

Taupo ežeras () – tai ežeras, esantis Naujojoje Zelandijoje (didžiausias šalyje), Šiaurės salos centrinėje dalyje, Vulkaninėje plynaukštėje. Ilgis 46 km, plotis 33 km. Į Taupą įteka Vaitahanujo, Tongariro, Taurangos upės, o išteka Vaikatas, įtekantis į vandenyną. Taupe veisiasi unguriai ir upėtakiai. Ežeras apsuptas kalnų ir ugnikalnių; populiarus turistinis centras.

Taupo kaldera 
Taupo ežeras susidarė galingo ugnikalnio (supervulkano) kalderoje, maždaug prieš 26,5 tūkst. metų įvykus galingam išsiveržimui. Šios išsiveržimo metu į orą išmesta 1170 km³ kietųjų medžiagų ir dūmų, o didelės teritorijos aplink ugnikalnį susmego ir virto kaldera. Per savo istoriją Taupo ugnikalnis yra išsiveržęs 28 kartus. Paskutinis galingas išsiveržimas įvyko apie 180 metus. Manoma, kad šio išsiveržimo metu išmesta 100 km³ medžiagų, kurios sudarė net 50 km aukščio stulpą. Paskutinis išsiveržimas įvyko 210 m. Taupas – vienas galingiausių pasaulio ugnikalnių, jo išsiveržimas galėtų sukelti tragiškas pasėkmes ne tik regionui, bet ir visai planetai.

Nuorodos 
 Ugnikalnių duomenų bazė

Naujosios Zelandijos ugnikalniai
Naujosios Zelandijos ežerai
Vytautas Venckūnas

Vytautas Venckūnas (g. 1949 m. liepos 26 d. Marijampolėje) – vadybininkas, Lietuvos ir Jonavos rajono savivaldybės politinis veikėjas.

Biografija 
1972 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius mechanikas. 2009 m. baigė Kauno technologijos universitetą, ekonomikos magistras.

1970–1971 m. dirbo Kauno radijo gamykloje gamybos dispečeriu.

1971–1972 m. – Vilniaus šlifavimo staklių gamyklos gamybos kontrolierius.

1972–1977 m. – Jonavos „Azoto" gamybinio susivienijimo Techninės kontrolės skyriaus viršininkas, Karbamido cecho mechanikas.

1977–1980 m. – Jonavos mechaninės gamyklos vyriausiasis inžinierius.

1980–1985 m. – Jonavos remonto-statybos valdybos Nr.5 vyriausiojo inžinieriaus pavaduotojas.

1985–1996 m. – AB „Achema" Karbamido cecho mechanikas.

1996–2000 m. – AB „Achema" Karbamido cecho viršininkas.

2000–2005 m. – AB „Achema" technikos direktorius.

2005–2009 m. – AB „Achema" vystymo direktorius.

2009–2010 m. – AB „Achema" technikos direktoriaus pavaduotojas vystymui.

2010–2011 m. – Valstybinės lošimų priežiūros komisijos narys.

Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys, Jonavos skyriaus pirmininkas. 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003– 2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys. 

Žmona Vyta, dukra Indrė.

Šaltiniai 

Jonavos vicemerai
Lietuvos vadybininkai
Saulius Jakimavičius

Saulius Jakimavičius (g. 1973 m. liepos 5 d. Kaune) – teisininkas, Lietuvos ir Jonavos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1988 m. baigė Kauno 41-ąją vidurinę mokyklą. 1995 m. baigė Aukštesniąją policijos mokyklą, teisininkas, 2001 m. baigė Lietuvos teisės universitetą, teisininkas, 2005 m. baigė Maskvos naująjį juridinį institutą, teisininkas, 2006 m. baigė Mykolo Riomerio universitetą, teisės magistras.

UAB „Jotrugė“ direktorius. 2016 m. Lietuvos žemės ūkio viceministras, Lietuvos Respublikos Seimo narys.

Darbo partijos narys. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys. 

Sutuoktinė Aušra, vaikai Rugilė, Ugnius.

Šaltiniai 

Jonavos politikai
Lietuvos inžinieriai
Lietuvos viceministrai
Marcijonas Urmonas

Marcijonas Urmonas (g. 1955 m. liepos 28 d. Satkūnuose, Joniškio rajonas) – Lietuvos ir Joniškio rajono savivaldybė. politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Mokėsi Joniškio 2-ojoje vidurinėje mokykloje, Joniškėlio tarybiniame ūkyje - technikume įgijo mechanizatoriaus specialybę, Vilniaus universitete įgijo  ekonomisto specialybę..

1974–1976 m. tarnavo armijoje, dalyvavo tiesiant Baikalo-Amūro magistralę, dirbo bėgių montuotoju, klubo vadovu. 1977–1983 m. dirbo Kaimo mechanizuotos kolonos vairuotoju, 1983–1988 m. susivienijimo „Žemės ūkio technika inžinierius. Nesėkmingai išoperavus stuburą, 1988 m. gavo I invalidumo grupę ir iki 1995 m. niekur nedirbo. 1995–2003 m. VšĮ Joniškio ligoninė vyr. ekonomistas. 2003–2004 m. Joniškio socialinių paslaugų centro direktorius. 2004 m. Žmonių su negalia aplinkos pritaikymo asociacija įsteigė viešąją įstaigą Joniškio socialinių paslaugų ir užimtumo centrą, šio centro direktorius.

Lietuvos liberalų ir centro sąjungos, nuo 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys. 

Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio pirmininko pavaduotojas, Žmonių su negalia aplinkos pritaikymo asociacijos pirmininko pavaduotojas. Išsiskyręs, vaikai Mantas ir Marius, anūkas Lukas. .

Šaltiniai 

Joniškio politikai
Lietuvos ekonomistai
Romualdas Franckaitis

Romualdas Franckaitis (g. 1943 m. sausio 28 d. Šiauliuose) – inžinierius, Lietuvos ir Joniškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius, 2002 m. baigė Lietuvos kūno kultūros akademijos Tęstinių studijų centrą, sporto treneris, 2006 m. baigė Šiaulių universiteto Tęstinių studijų instituto pedagoginių – psichologinių žinių kursus.

Joniškio sporto mokyklos stalo teniso treneris, 2005 m. Seimo nario V. Žiemelio padėjėjas – sekretorius, Žemės ūkio mokyklos būrelio vadovas.

Partijos Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai narys. 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys. 

Lietuvos stalo teniso asociacijos vykdomojo komiteto narys; Teisėjų kolegijos pirmininkas; Literatų klubo „Audruvė“ narys, dainininkas. Sutuoktinė Natalija, vaikai Inesa, Mantas, Romualdas.

Šaltiniai 

Joniškio politikai
Lietuvos inžinieriai
Lietuvos sporto veikėjai
Lietuvos treneriai
Balčiūnas

Balčiūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Balčiūnienė (ištekėjusi moteris) ir Balčiūnaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

 Antanas Balčiūnas – hidrotechnikos inžinierius;
 Arūnas Balčiūnas – karininkas;
 Arvydas Balčiūnas – pedagogas, politikas;
 Balys Balčiūnas – veterinarijos gydytojas, pedagogas;
 Danielius Balčiūnas – inžinierius konstruktorius, kraštotyrininkas;
 Eduardas Balčiūnas – pedagogas, dirigentas, kompozitorius;
 Egidijus Balčiūnas – irkluotojas, baidarininkas;
 Evaldas Balčiūnas – politikas;
 Gintaras Balčiūnas – verslo teisės advokatas, politikas;
 Ignas Balčiūnas – veterinarijos gydytojas mikrobiologas;
 Ignas Balčiūnas (1909) – esperantininkas;
 Jeronimas Balčiūnas – politikas;
 Jonas Balčiūnas (1921) – aviacijos istorikas;
 Jonas Balčiūnas (1951) – archeologas;
 Juozas Balčiūnas (1893) – visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas;
 Jurgis Balčiūnas – gydytojas, visuomenės veikėjas;
 Kęstutis Balčiūnas – politikas;
 Kęstutis Balčiūnas (1958) – skulptorius;
 Klemensas Balčiūnas – mechanikos inžinierius, pedagogas;
 Leonas Balčiūnas – pedagogas, poetas satyrikas, prozininkas, redaktorius;
 Linas Balčiūnas – treko ir plento dviratininkas, olimpietis;
 Liutauras Balčiūnas – perkusininkas virtuozas, dirigentas;
 Marius Balčiūnas (Marius Vaisbergas) – Rusijos kino režisierius, scenaristas ir prodiuseris;
 Mindaugas Balčiūnas – politikas;
 Petras Balčiūnas (1902) – pedagogas, žurnalistas, redaktorius;
 Petras Balčiūnas (1950) – žurnalistas, poetas;
 Povilas Balčiūnas (1927) – inžinierius energetikas, pedagogas;
 Povilas Balčiūnas (1958) – politikas;
 Ramutis Balčiūnas – chorvedys;
 Rufas Balčiūnas – chorvedys, vargonininkas;
 Saulius Balčiūnas – politikas;
 Stanislovas Algimantas Balčiūnas – pedagogas, žurnalistas, redaktorius;
 Vaclovas Balčiūnas – architektas;
 Vaidas Balčiūnas – gydytojas, politikas;
 Valerijonas Balčiūnas – ekonomistas, sportininkas;
 Vytautas Balčiūnas (1910) – kunigas, leidėjas;
 Vytautas Balčiūnas (1960) – kultūrologas, muziejininkas;
 Vytautas Kazimieras Balčiūnas – architektas.

Lietuviškos pavardės
Ameri T'bilisi

Tbilisio „Ameri“ – Gruzijos futbolo klubas iš Tbilisio.

Pasiekimai 

Šaltiniai:

Sezonai

UEFA varžybos

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

Ameri
Dinamo T'bilisi

Tbilisio „Dinamo“ – Gruzijos futbolo klubas iš Tbilisio.

Istorija 
Klubas įkurtas 1925 m. Sovietmečiu žaidė Sąjungos čempionate. 

Nepriklausomos Gruzijos laikotarpiu dalyvauja elito diviziono kovose. Daugkartinis šalies čempionas ir taurės laimėtojas.

Logotipo kaita

Pasiekimai 

Šaltiniai: 

 Sandraugos čempionų taurės laimėtojas (2004 m.)

Sezonai 

|}

Sudėtis 
Atnaijinta: 2019 m. spalio 3 d.

 

 (skol. iš Granada B)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo sveatinė
 SOCCERWAY
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

Dinamo Tbilisi
Lokomotivi T'bilisi

Tbilisio „Lokomotivi“ – Gruzijos futbolo klubas iš Tbilisio.

Istorija 
Įkūrimo data laikoma 1936 m. Tai geležinkeliečių futbolo klubas.

Pasiekimai 

 Gruzijos TSR čempionas (1937, 1945, 1956, 1972 m.)
 Gruzijos TSR taurės laimėtojas (1956 m.)

Šaltiniai:

Sezonai 

|}

|}

Sudėtis (2019) 
Atnaujinta: 2019 m. spalio 3 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

Lokomotivi Tbilisi
Merani T'bilisi

Tbilisio „Merani“ – Gruzijos futbolo klubas iš Tbilisio.

Istorija 
{{fkp|1991|Merani|1993|Merani-Bacho|1995|Merani-91|2002|Merani-Olimpi|2003|Merani|2004|Milani-Merani (prijungus Milani Cnori klubą)|2005|Merani Tbilisi}}

 Pasiekimai 

Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

 Sezonai 

|}
 UEFA varžybos 

|}

 Sudėtis Atnaujinta: 2019 m. spalio 3 d.''

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

Merani Tbilisi
FC Tbilisi

Tbilisio FC – Gruzijos futbolo klubas iš Tbilisio. 2009 m. žaidžia II lygmenyje.

Istorija 

2006 m. stipriausi klubo žaidėjai perėjo į Olimpi Rustavi komandą, kuriai buvo perduota aukščiausios lygos dalyvio licencija.

Pasiekimai 

Šaltiniai:

Sezonai

Umaglesi Liga

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė 
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

Tbilisi
FC Zestap'oni

Zestafonio FC – Gruzijos futbolo klubas iš Zestafonio.

Istorija 
Klubas įkurtas 2004 m. Du kartus (2011 ir 2012 m.) tapo šalies čempionais.

2015 m. klubo pašalinimas iš čempionato 
Zestafoni buvo pašalinta iš aukščiausios lygos pirmenybių 2015 m. balandžio 20 d. 
Klubas neatvyko į rungtynes, jiems įskaitytas techninis pralaimėjimas, skirta bauda. 
Galiausiai, šis klubas buvo pašalintas iš čempionato.

Pasiekimai 

Šaltiniai:

Sezonai

UEFA varžybos 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

Zestaponi
VIT J̌orǰia T'bilisi

Tbilisio „WIT Georgia“ – Gruzijos futbolo klubas iš Tbilisio.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1968 m., kai įkurtas Morkinali klubas.

Nuo 1998 m. žinomas VIT Jorjia (WIT Georgia) pavadinimu.

2004 ir 2009 m. tapo šalies čempionais, tačiau vėliau užleido pozicijas ir net iškrito iš aukščiausios lygos.

2019 m. grįžo į aukščiausią lygą, tačiau liko dvyliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

2021 m. žaidė Erovnuli liga 2 (antra pakopa) ir liko aštuntoje vietoje. Dėl išlikimo kovojo su Trečios lygos ekipa. 2021 m. gruodžio 7 d. WIT Georgia nugalėjo FC Tbilisi City rezultatu 3-2. Atsakomosiose rungtynės, kurios įvyko 2021 m. gruodžio 11 d., sprendėsi kuri ekipa žais Erovnuli Liga 2.

Pasiekimai 

Šaltiniai:

Sezonai 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta: 2019 m. spalio 3 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

WIT Georgia
FC Borǰomi

„Boržomio“ futbolo klubas arba FC Borǰomi – Gruzijos futbolo klubas iš Boržomio.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1936 m. Eilę metų dalyvavo Gruzijos regioninėse pirmenybėse.

Nuo 1993–1994 m. kelis sezonus praleido antrajame ir trečiajame divizione. 

2004–2005 m. „Borjomi“ užėmė 2 vietą „Liga 2“ ir pateko į Umaglesi Liga, kur klubas rungtyniavo keturis sezonus.

Penktoji vieta 2005–2006 m. sezone yra geriausias „Borjomi“ klubo pasiektas rezultatas. Ekipa laimėjo 14 namų rungtynių iš 15 žaistų, įskaitant ir rungtynes prieš lyderių trejetą.

2007–2008 m. sezoną „Borjomi“ laimėjo Davido Kipiani taurės grupių etapą ir pateko į pusfinalį.

2008–2009 m. sezone klubas užėmė paskutinę vietą ir pasitraukė iš aukščiausios lygos.

„Borjomi“ klubas iškrito ir iš antros pakopos. Kurį laiką balansavo tarp trečios ir ketvirtos pakopų.

2019 m. nepavyko išsaugoti vietos trečiajame divizione. 

2021 m. klubas laimėjo pirmąjį „Liga 4“ varžybų etapą, pateko į geriausiųjų ekipų grupę ir sugebėjo pakilti į trečiąją lygą.

Pasiekimai 

Šaltiniai:

Stadionas 
 „Jemal Zeinklišvili“ stadionas buvo namų arena tais laikais, kai klubas žaidė aukščiausioje lygoje.
 Namų rungtynes 2021 m. žaidė „Mcchetos parko“ stadione.

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

Borjomi
Č'ixura Sač'xere

Sačcherės „Čichura“ – Gruzijos futbolo klubas iš Sačcherės.

Istorija

Klubo komanda 2006 metais tapo antrosios lygos čempionais ir 2006-2007 metų sezone žaidė Gruzijos Umaglesi lygoje. 

Dėl finansinių sunkumų 2007 m. rudenį pašalinta į žemesniąją lygą.

Logotipo kaita

Pasiekimai

Šaltiniai:

Sezonai 

|}
Erovnuli liga

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

čixura Sacxere
Dinamo Bat'umi

Batumio „Dinamo“ – Gruzijos futbolo klubas iš Batumio.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1923 m. Nuo 1990 m. žaidė Gruzijos čempionate, bet didelių pasiekimų nebūta.

1998 m. tapo Gruzijos futbolo taurės turnyro nugalėtojais.

2015, 2019 ir 2020 m. likdavo antroje vietoje.

2021 m. tapo Gruzijos čempionais. Tai pirmasis čempionų titulas per visą klubo istoriją.

Emblema ir jos kaita

Pasiekimai 

 Gruzijos TSR čempionas (1938, 1940 m.)
 Gruzijos TSR taurės laimėtojas (1947, 1958, 1962 m.)

Šaltiniai:

Sezonai 

|}
Nuo 2017 m. Erovnuli lygose

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

Dinamo Batumi
FC Dila Gori

Gorio „Dila“ – Gruzijos futbolo klubas iš Gorio.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1949 m. Nepriklausomybės metais žaidžia elito divizione. 2015 m. tapo šalies čempionais. Tai vienintelis kartas, kai buvo stipriausi Gruzijos pirmenybėse.

Logotipo kaita

Pasiekimai 

Šaltiniai:

Sezonai 
 Umaglesi ir Pirveli lygose

|}
Erovnuli lyga

|}

Sudėtis 
Atnaujinta: 2019 m. spalio 3 d.

Lietuviai 
 Valdas Ivanauskas, vyr. treneris, 2013 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

Dila Gori
Sioni Bolnisi

Bolnisio „Sioni“ – Gruzijos futbolo klubas iš Bolnisio.

Istorija 

Klubo ištakos yra 1935 m. Žaidžia elito divizione.

Logotipų kaita

Pasiekimai 

Šaltiniai:

Sezonai 
Umaghlesi liga

|}
Erovnuli liga

|}

Lietuviai 
 Mindaugas Kalonas, saugas, 2016 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 RSSSF (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF (Taurės turnyrai)

Sioni Bolnisi
Sigitas Staškus

Sigitas Staškus (g. 1942 m. lapkričio 2 d. Joniškyje) – Lietuvos ir Joniškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1971 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – hidrotechnikas. AB „Joniškio melioracija“ direktoriaus pavaduotojas, 2000–2003 m. ir 2005–2003 m. Joniškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

1999 m. Naujosios sąjungos narys. 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.

Žurnalo „Melioracija ir Žemėtvarka“ redakcinės kolegijos narys, Vaiko teisių apsaugos komisijos pirmininkas. Sutuoktinė Marija, vaikai Rūta, Darius.

Joniškio politikai
Torpedo K'ut'aisi

Kutaisio „Torpedo“ – Gruzijos futbolo klubas iš Kutaisio.

Istorija 
Klubas įkurtas 1946 m.

2007 m. dėl finansinių problemų prarado lygos licenciją.

Pasiekimai 

 Gruzijos TSR čempionas (1949 m.)
 Turkmėnijos Prezidento taurės laimėtojas (2002 m.)

Šaltiniai:

Sezonai 

|}
Erovnuli

|}

Sudėtis 
2019 m. spalio 3 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 [ Oficiali klubo svetainė]
 SOCCERWAY
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)

Torpedo Kutaisi
Antanas Juozas Kazakevičius

Antanas Juozas Kazakevičius (g. 1939 m. gegužės 24 d. Kaune) – Lietuvos ir Jurbarko rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1946 m. pradėjo lankyti Kudirkos Naumiesčio pradinę mokyklą, vėliau mokėsi Kuršėnų ir Kazlų Rūdos vidurinėse mokyklose. 1962 m. baigė Lietuvos veretinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas. 1963 m. Leningrado veterinarijos institute baigė gydytojų tobulinimosi kursus.

1962 m. Kalvarijos valstybinės veislininkystės stoties veterinarijos gydytojas. 1963 m. Jurbarko veterinarijos ligoninės bakteriologas, veterinarijos laboratorijos direktorius, Černiachovskio kolūkio vyriausiasis veterinarijos gydytojas, 1970 m. Šilalės veterinarijos laboratorijos direktorius, 1972 m. Jurbarko veterinarijos laboratorijos direktorius, 1974 m. Jurbarko valstybinės veislininkystės stoties direktorius, 1987 m. Raudonės kolūkio pirmininkas. 1990–1995 m. Jurbarko rajono tarybos pirmininkas. 1995–2005 m. agroserviso UAB „Ksanteno modelis“ direktorius.

1995–1996 m. Lietuvos valstiečių partijos, 1996 m. Tėvynės sąjungos narys. 1990–1995 m. Jurbarko rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys. 

Nuo 2000 m. Lietuvos samariečių Jurbarko krašto bendrijos pirmininkas, 2003–2010 m. Raudonės bendruomenės centro pirmininkas.

Sutuoktinė Irena, vaikai Rosita, Jolita, Vilma.

Šaltiniai 

Jurbarko politikai
Bakteriologai
Lietuvos veterinarijos gydytojai
Didžiosios Lenkijos Grodziskas

Didžiosios Lenkijos Grodziskas – miestas vakarų Lenkijoje, 43 km į pietvakarius nuo Poznanės. Senamiestyje vyrauja XVIII–XIX a. pastatai, yra XIX a. rotušė, XV a. Šv. Jadvygos bažnyčia.

Sportas
 Dyskobolia Grodzisk Wielkopolski SSA (futbolas)

Lenkijos miestai