joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kibernetinio saugumo ir telekomunikacijų tarnyba

Kibernetinio saugumo ir telekomunikacijų tarnyba – vyriausybinė organizacija, kuri rūpinasi valstybės informacinių sistemų ir jų infrastruktūros saugumu, tiria kibernetinius incidentus. Įkurta 2015 m. Vilniuje. Tarnyba pavaldi Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministerijai.

Veikla 
Tarnyba analizuoja kibernetinio saugumo aplinką, rengia reikalavimus viešojo sektoriaus informacinių išteklių ir ypatingos svarbos infrastruktūros kibernetiniam saugumui užtikrinti, kibernetinės gynybos bei grėsmių valdymo planus. Įstaiga taip pat koordinuoja kaip kibernetinės apsaugos priemones įgyvendina valstybinių institucijų valdytojai. Tiria ir reaguoja į kibernetinius incidentus.

Istorija 
Tarnyba suformuota pertvarkius Ryšių ir informacinių sistemų tarnybą prie Krašto apsaugos ministerijos.

Direktoriai 
 Rimtautas Černiauskas – 2015–2017 m.

Taip pat skaitykite 

 CERT-LT

Šaltiniai 

Lietuvos institucijos
Internetas Lietuvoje
Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministerija
Kaija Saariaho

Kaija Anneli Saariaho (mergautinė pavardė Laakkonen, g. 1952 m. spalio 14 d.) – suomių kompozitorė.

Gyvenimas ir kūryba 
Kaija Saariaho studijavo kompoziciją, smuiką ir fortepijoną Helsinkyje, Sibelijaus akademijoje, kompoziciją Freiburge (pas Brian Ferneyhough ir Klaus Huber), stažavo IRCAM institute Paryžiuje, kur ir gyvena nuo 1982 metų.

Spektrinės muzikos kompozitorių Gerard Grisey ir Tristan Murail kūryba nurodoma kaip viena iš svarbiausių Kaijos Saariaho kūrybinių įtakų. 9-ajame ir 10-ajame XX a. dešimtmečiuose jos muzikoje dominavo susitelkimas į tembro aspektus, naudojant ir gyvąją elektroniką. Saariaho kūrybą taip pat įtakojo postserializmo estetika, nors pati kompozitorė nėra linkusi laikytis griežtų apribojimų.

Kaija Saariaho yra gavusi užsakymų iš Linkolno centro Kronos kvartetui ir iš IRCAM Ensemble Intercontemporain. Be kamerinės muzikos, kompozitorė sukūrė tris sulaukusias pripažinimo operas. Jų libretistas – Amin Maalouf. Opera „L’amour de loin“ (2000) sukurta Zalcburgo festivalio, o opera „Oltra mar“ – Niujorko filharmonijos orkestro užsakymu.

1989 m. Kaija Saariaho pelnė „Prix Ars Electronica“ apdovanojimą, 2000 m. – Šiaurės Tarybos muzikos apdovanojimą. 2008 m. leidybinė kompanija „Musical America“ paskelbė ją metų muzike (Musician of the Year). 2010 m. kompozitorės kūrybai buvo dedikuota dalis Rheingau muzikos festivalio programos. 2013 m. Kaija Saariaho gavo prestižinį švedų muzikos apdovanojimą „Polar Music Price“. 2011 m. kompozitorės operos „L’amour de loin“ įrašas pelnė „Grammy“ apdovanojimą.

Svarbiausi kūriniai 
 Verblendungen (1984; orkestrui ir elektronikai)
 Io (1987; dideliam ansambliui ir elektronikai)
 Nymphéa (1987; styginių kvartetui ir elektronikai)
 Du cristal… (1989; orkestrui ir gyvajai elektronikai)
 Graal théâtre (1994; smuikui ir orkestrui)
 L’amour de loin (2000; opera)
 Orion (2002; orkestrui)
 Adriana Mater (2005; opera)
 La Passion de Simone (2006; oratorija/opera)
 Notes on Light (2007; koncertas violončelei)
 Émilie (2010; opera)
 D’Om le Vrai Sens (2010; koncertas klarnetui)
 Maan varjot (“Žemės šešėliai”) (2013; vargonams ir orkestrui)
 Circle Map (2013; orkestrui)

Rekomenduojami įrašai 
 Graal Théâtre – Gidon Kremer; BBC Symphony Orchestra; Esa-Pekka Salonen – Sony SK60817
 L’Amour de loin – Gerald Finley; Dawn Upshaw; Finnish National Opera; Esa-Pekka Salonen – Deutsche Grammophon DVD 00440 073 40264
 Nymphéa – Cikada String Quartet – ECM New Series 472 4222

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kompozitorės puslapis

Suomijos kompozitoriai
Pan European Game Information

Pan European Game Information arba PEGI () – kompiuterinių žaidimų vertinimo sistema, kuri buvo įsteigta, siekiant kompiuterinių žaidimų pirkėjus informuoti kokiai konkrečiai amžiaus grupei rekomenduojamas žaidimo turinys.

Apie 

PEGI vertinimo sistema buvo sukurta, siekiant suteikti tėvams Europos valstybėse patikimą informaciją, kai jie sprendžia, ar įsigyti kompiuterinius žaidimus. 2003 m. pavasarį tam tikrą skaičių nacionalinių vertinimo nurodant amžių sistemų pakeitė ši vienintelė sistema, kuri dabar naudojama didžiojoje Europos dalyje, 30 valstybių (Austrijoje, Danijoje, Vengrijoje, Latvijoje, Norvegijoje, Slovėnijoje, Belgijoje, Estijoje, Islandijoje, Lietuvoje, Lenkijoje, Ispanijoje, Bulgarijoje, Suomijoje, Airijoje, Liuksemburge, Portugalijoje, Švedijoje, Kipre, Prancūzijoje, Izraelyje, Maltoje, Rumunijoje, Šveicarijoje, Čekijoje, Graikijoje, Italijoje, Nyderlanduose, Slovakijoje ir Jungtinėje Karalystėje).

Šią sistemą remia didieji žaidimų kompiuterių gamintojai, įskaitant „Sony“, „Microsoft“ ir „Nintendo“ bendroves, taip pat interaktyviųjų žaidimų leidėjai ir kūrėjai visoje Europoje. Vertinimo nurodant amžių sistemą sukūrė Europos interaktyviosios programinės įrangos federacija ().

Savininkas ir administratoriai 
ISFE
PEGI sistema sukurta ir priklauso Europos interaktyviosios programinės įrangos federacijai (ISFE), įsikūrusiai Belgijoje. ISFE buvo įsteigta 1998 m., siekiant atstovauti interaktyviosios programinės įrangos sektoriaus interesus Europos Sąjungos ir tarptautinių institucijų atžvilgiu. Kasdienį sistemos valdymą ir plėtojimą ISFE patikėjo savarankiškai įmonei pavadinimu „PEGI S.A.“, kuri yra visuomeninė ne pelno siekianti organizacija.

NICAM
NICAM (Nyderlandų garso ir vaizdo medijos klasifikavimo institutas) – viena iš dviejų nepriklausomų įstaigų, administruojančių sistemą PEGI vardu. NICAM pareigos – tikrinti, ar 3 ir 7 žaidimai atitinka PEGI kriterijus, rengti mokymus, archyvuoti PEGI žaidimus ir išduoti PEGI leidimus.

VSC
Vaizdo standartų taryba () – antrasis PEGI administratorius, įsikūręs Jungtinėje Karalystėje (JK). VSC tikrina, ar vyresnio amžiaus grupėms skirti žaidimai, įvertinti 12, 16 ir 18 ženklais, atitinka PEGI kriterijus. VSC įsteigta kaip ne pelno siekianti organizacija, kurios tikslas – plėtoti Praktikos kodeksą, sudarytą siekiant užtikrinti aukštus vaizdo ir kompiuterinių žaidimų pramonės standartus, ir kontroliuoti jo vykdymą. VSC narystė apima visus verslo sektorius, o mažmeninės prekybos požiūriu ji atstovauja daugiau nei 10 000 mažmeninės prekybos vietų visoje JK.

Ženklai 

PEGI vertinimo nurodant amžių ženklai pateikiami pakuotės priekyje ir nugarėlėje, nurodant vieną šių amžiaus lygių: 3, 7, 12, 16 ir 18. Šiais ženklais patikimai nurodomas žaidimo turinio tinkamumas siekiant apsaugoti nepilnamečius asmenis. Vertinimo nurodant amžių sistema neatsižvelgiama į sudėtingumo lygį arba įgūdžius, kurių reikia norint žaisti žaidimą.

Ikonos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Kompiuteriniai žaidimai
Kimerija (Konano pasaulis)

Kimerija () – išgalvotas barbarų gyvenamas regionas R. E. Howardo sukurtame Konano pasaulyje. Tai Konano Barbaro tėvynė.

Pramanyta istorija 
Kimerų kilmė siekia Turijos laikus. Kimerai yra kolonistų iš Atlantidos palikuonys. Gyvenę pagrindiniame Turijos žemyne kolonistai išgyveno didįjį kataklizmą, kuriame nuskendo Atlantida ir buvo sunaikintos daugelis Turijos civilizacijų. Dėl kataklizmo išlikę kolonistai nusmuko į akmens amžiaus kultūrinį lygį. Netrukus jie įsivėlė į daugelį kartų trukusius karus su piktų kolonijos išlikėliais. Šis nepaliaujamas konfliktas privertė atlantus dar labiau degraduoti, vos ne iki beždžionžmogių lygio. Nebeprisimindami savo istorijos, senosios kalbos ir turėtos civilizacijos jie vystėsi savaip ir tapo kimerais. 

Savo esė „Hyborėjos laikai“ (The Hyborian Age) R. Hovardas teigė, kad „gėlai, airių ir škotų kalniečių protėviai, kilę iš grynakraujų kimerų klanų“. Hovardas Konaną pavadino keltišku vardu, mini jį keikiantį keltų dievus. Tai rodo, kad autorius kimerus tvirtai kultūriškai siejo su istoriniais gėlais.

Geografija 
Kimerija buvo raižyto reljefo dykynės, kalvotos, galbūt net kalnuotos, labai miškingos. Orai dažniausiai šalti, dangus apsiniaukęs. Palyginus Hyborėjos žemėlapį su užklotu šiuolaikiniu Europos žemėlapiu, matyti, kad palei Kimerijos vakarinę sieną driekėsi kalnynas. Hovardas tai patvirtino „Hyborėjos laikuose“: „...vandenynas, skalavęs vakarinės Kimerijos kalnus, vėliau sudarė Šiaurės jūrą; šie kalnai tapo salomis, vėliau žinomomis kaip Anglija, Škotija ir Airija...“

Kultūra
Pagal Hovardą „kimerai yra aukšti ir galingi, tamsiaplaukiai, mėlynakiai ar pilkakiai“. Jie buvo protokeltai ar protogėlai.  Pagal užuominas apsakymuose jie buvo gentimis gyvenę medžiotojai ir rankiotojai, neturėję centrinės valdžios.

Jie išmanė geležies apdirbimo amatą (Konano tėvas buvo kalvis), tačiau gyveno beveik akmens amžiaus bendruomenėje. Konanas apie save sakė: „Aš mačiau save su panteros kailio šlauniaraiščiu, sviedžiančią ietį į kalnų žvėris“.

Kimerai buvo žmonės, suformuoti labai atšiaurios savo krašto gamtos. Hovardas dažnai minėjo kimerų patvarumą ir kovinius gebėjimus, kaip ir daug kitų įspūdingų jų įgūdžių. Jie gali laipioti uolomis, kurios atrodo neįveikiamos, nesunkiai seka žmonių ir žvėrių pėdomis, geba prisėlinti prie aukos be triukšmo.

Regimas kimerų primityvumas ir jų teisingumo jausmas dažnai priešpastatomas Hyborėjos „civilizuotųjų“ tautų pagedimui.

Kimerų mitologija 
Konanas keikėsi minėdamas Kromą, bet minėdavo ir Lirą bei Manananą mac Lira (Manannan mac Lir). Hovardas savo pastabose buvęs išvardinęs kelis kitus žinomus keltų dievus kaip priklausančius kimerų panteonui, pvz.:
Badba 
Morigana
Macha
Nemaina
Diankechtas
Dagda

Nuorodos 

Išgalvota geografija
Jutta Kleinschmidt

Jutta Kleinschmidt (g. 1972 m. rugpjūčio 29 d.) – ralio lenktynininkė iš Vokietijos. 1988 m. ji pirmą kartą sudalyvavo Dakaro ralyje, motociklų įskaitoje. 1994 m. J. Kleinschmidt pradėjo lenktyniauti su automobiliu, o 1997 m. laimėjo etapą. Ji tapo pirmąja moterimi, laimėjusia Dakaro ralio etapą. 2001 m. ji nugalėjo Dakaro ralyje su Mitsubishi automobiliu ir tapo pirmąja moterimi, laimėjusia Dakaro ralį ir pirmąja Vokietijos atstove, nugalėjusia automobilių kategorijoje.

Šaltiniai 

Vokietijos lenktynininkai
Dakaro ralio čempionai
Bardo (grupė)

„Bardo“ buvo pop muzikos duetas (nariai – Sally Ann Triplett ir Stephen Fischer) suformuotas 1982 metais atstovauti Jungtinei Karalystei 1982 m. „Eurovizijoje“ su daina „One Step Further“.

Dueto narė Sally Ann Triplett „Eurovizijoje“ anksčiau pasirodė 1980 metais kaip Junginės Karalystės atstovų grupės „Prima Donna“ narė. Ji yra viena iš keturių dainininkų, atstovavusi šiai šaliai „Eurovizijoje“ du kartus (su Ronnie Carroll, Cliff Richard ir grupės „Bucks Fizz“ nare Cheryl Baker).

Grupė pasirašė sutartį su „Epic Records“, siekiant tęsti „Bardo“ muzikinę veiklą, tačiau vėlesni singlai „Talking Out of Line“ ir „Hang On to Your Heart“ nesulaukė didelės sėkmės. Bardo albumas buvo planuojamas išleisti, tačiau dėl mažų singlų pardavimų atšauktas.

S. A. Triplett ir S. Fischer po grupės veiklos nutraukimo ir toliau liko drauge. Vėliau pora buvo subūrusi grupę kitu pavadinimu, koncertavo Prancūzijoje. 1990 metais Triplett susilaukė sūnaus. Nuo to laiko ji tapo sėkminga kino aktore ir atlikėja, labiausiai žinoma iš miuziklų „Anything Goes“ (kartu su John Barrowman) ir „Guys and Dolls“. Fischer taip pat tęsė savo muzikinę veiklą, scenoje daugiausiai pasirodantis kaip pianistas ir grupės „Penguin Cafe Orchestra“ vokalistas.

Diskografija

Singlai 
 One Step Further / Lady of the Night (1982)
 Talking Out Of Line / Always Thinking Of You (1982)
 Hang On To Your Heart / I Write You A Letter (1983)

Albumai 
 The Best of Bardo (2013)

Nuorodos 
 Daina One Step Further

|-

Jungtinės Karalystės atlikėjai
Pop atlikėjai
Jungtinės Karalystės atstovai Eurovizijoje
1982 m. Eurovizijos dalyviai
Grundig

Grundig AG – buvęs Vokietijos plataus vartojimo elektronikos įrenginių gamintojas, kuris 2004–2007 m. perėjo Turkijos įmonės „Koç Holding“ valdžion. Prieš tai bendrovė priklausė Bavarijos konsorciumui, o dar anksčiau – „Philips“.

Istorija 
Bendrovę 1930 m. įkūrė Max Grundig. Buvo atidaryta parduotuvė pavadinimu „Fürth, Grundig & Wurzer“ (RVF), prekiavusi radijo aparatūra. Po Antrojo pasaulinio karo Vokietijoje išaugus radijo imtuvų paklausai, bendrovė atidarė šios aparatūros gamyklą, o administracinės patalpos įsikūrė Fiurte.

1951 m. naujose patalpose buvo sukurti pirmieji televizoriai. Tuo metu „Grundig“ buvo didžiausias radijo aparatūros gamintojas Europoje. Buvo atidaryti padaliniai Niurnberge, Frankfurte, Karlsrūjė. 1960 m. Belfaste, Šiaurės Airijoje, buvo atidaryta magnetofonų gamykla, pirmoji užjūryje. Vėliau, 1973 m. gruodį, gamyklos vykdantysis direktorius Thomas Niedermayer buvo pagrobtas Laikinosios Airijos respublikonų armijos (IRA) narių ir nužudytas. To pasekoje gamykla buvo uždaryta, praradus 1000 darbuotojų 1980 m.

1972 m. „Grundig GmbH“ tapo „Grundig AG“. Per ateinančius keletą metų „Philips“ ėmė supirkinėti bendrovės akcijas, kol 1993 m. perėmė visą kontrolę. „Philips“ pardavė „Grundig“ Bavarijos konsorciumui 1998 m. dėl nepateisintų lūkesčių.

Po keleto nepelningų metų, 2003 m., bendrovė paskelbė bankrotą, parduodama palydovinės įrangos padalinį bendrovei „Thomson“. Netruko prailgti iki kai bendrovę įsigijo verslininkai iš Turkijos.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Grundig istorija, 1945–1997 m. 
 Grundig Mobile 

Vokietijos įmonės
Elektronikos gamintojai
Carlos Sainz, Jr.

Carlos Sainz Vázquez de Castro (taip pat žinomas kaip Carlos Sainz, Jr., g. 1994 m. rugsėjo 1 d.) – lenktynininkas iš Ispanijos, Pasaulio ralio ir Dakaro ralio čempiono Carlos Sainz sūnus.

Nuo 2011 m. ispanas lenktyniavo JK ir Europos Formulės 3 čempionatuose. Tais pačiais metais jis tapo Šiaurės Europos Formulės Renault taurės nugalėtoju, o 2014 m. tapo World Series by Renault čempionu.

2014 m. lapkričio 28 d. Toro Rosso ekipa pranešė, kad Carlos Sainz Jr. nuo 2015 m. sezono taps jų ekipos lenktynininku.

Nuo 2021 m. atstovauja Ferrari ekipai.

2022 m. liepos 3 d. Didžiosios Britanijos GP ispanas pelnė savo pirmąją pergalę Formulėje 1.

Šaltiniai

Nuorodos 
Oficiali svetainė

Ispanijos lenktynininkai
Formulės 1 pilotai
Amber Bondin

Amber Bondin (g. 1991 m. gegužės 26 d. Kalkaroje), taip pat žinoma kaip Amber – Maltos dainininkė.

Atlikėja išgarsėjo, kai ji sudalyvavo „I.D.“ talentų šou, kuriame užėmė 2 vietą. 2010 metais su kūriniu „Take It Easy“ užėmė 4 vietą „Malta Hit Song Contest“ konkurse, o tais pačiais metais su kūriniu „Trid Taprezza“ nugalėjo „Konkors Kanzunetta Indipendenza“ konkurse.

2011 metais Amber dalyvavo Maltos 2011 m. „Eurovizijos“ atrankoje su kūriniais „Touch Wood“ ir „Catch 22“. Pastaroji daina finale liko 13 vietoje. 2012 metais užėmė 3 vietą su kūriniu „Answer With Your Eyes“, o 2013 ir 2014 metais užėmė 4 vietas su dainomis „In Control“ ir „Because I Have You“. 2012 m. atlikėja buvo „2012 m. Eurovizijos“ dalyvio Kurt Calleja pritariančioji vokalistė. Šiuo metu atlikėja gyvena Kalkaroje.

Diskografija

Singlai 
 2009: Take it easy
 2010: Trid Taprezza
 2011: Catch 22
 2011: Touch Wood
 2012: Answer with your eyes
 2013: In Control
 2014: Warrior

Nuorodos 

 

|-

Maltos dainininkai
Pop atlikėjai
Maltos atstovai Eurovizijoje
2015 m. Eurovizijos dalyviai
Naugarduko vaivadija (1921-1939)

Naugarduko vaivadija () – Lenkijos administracinis teritorinis vienetas, egzistavęs 1919-1939 m. dabartinės vakarų Baltarusijos teritorijoje. Sostinė Naugardukas, plotas 22966 km².

Šiaurinėje jos dalyje buvo lietuvių etninių žemių.

Apskritys 

Vaivadijai priklausiusios apskritys:

1922 m. Dysnos, Dunilovo ir Vileikos apskritys prijungtos prie Vilniaus žemės.
Šepelevičių mūšis

Šepelevičių mūšis – mūšis, įvykęs 1654 m. rugpjūčio 12 d., tarp Lietuvos didžiosios kunigaikštystės ir Maskvos didžiosios kunigaikštystės pajėgų, netoli Šepelevičių.

LDK mūšiai
Maskvos didžiosios kunigaikštystės mūšiai
Mūšiai Baltarusijos teritorijoje
ATR-Maskvos karas (1654–1667)
Arhatas

Arhatas ( „vertasis“) – budizme vadinamas žmogus, pasiekęs visišką išsivadavimą iš klešų ir jau šiame gyvenime ištrūkęs iš samsaros rato.

Arhato sąvoka ir idealas susidarė ankstyvojoje budizmo Theravados mokykloje. Jai buvo laikomi išskirtiniai vienuoliai (Theravadoje netikima galimybe nušvisti pasauliečiams), jau šiame gyvenime pasiekę nubudimą. Iki arhato vienuolis turi nueiti kelių pakopų kelią: tapti srotalana („įstojusiu į srautą“), toliau sakridagaminu („kuris [į samsarą] grįšiąs tik kartą“), tada anagaminu („negrįšiančiu [į kamaloką]“). Anagaminas laikomas pasiekęs nirvaną ir tapęs lyg buda.

Tačiau kitos budizmo mokyklos kritikavo arhato išaukštinimą: Mahajanos budistai teigė, kad arhatas, pasiekęs nirvaną, turėtų padėti kitiems siekti nušvitimo (t. y., tapti bodhisatva). Madhjamika taip pat arhatus laikė netobulais, kadangi Theravados praktikos, jų manymu, nėra tobulai išlaisvinančios. Būtent dėl arhatų reikšmės galutinai išsiskyrė ankstyvosios Sthaviravados ir Mahasanghikos mokyklos.

Išnašos 

Budizmo sąvokos
Ovidijus Varanauskas

Ovidijus Varanauskas (g. 1991 m. vasario 23 d. Lietuvoje, Vilniuje) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Turkijos antrosios lygos Ankaros „Mamak“ komandoje.

2015 m. sausio 12 d. pasirašė 2 metų sutartį su Utenos „Juventus" klubu pagal formulę 1+1. 2015 m. rugsėjo pradžioje pasirašė vienerių metų sutartį su Italijos Varezės „Openjobmetis“ klubu.

Pasiekimai 
 2015 m. BBL trečioji vieta
 2015 m. LKL trečioji vieta
 2016 m. BBL čempionas

Šaltiniai 

Lietuvos krepšininkai
Nicola Pisano

Nikola Pizanas (, g. apie 1220 m.(?) – m. 1278 m.(?) ) – XIII a. italų viduramžių ir protorenesanso skulptorius.

Biografija 
Manoma, kad Nikola Pizanas gimė apie 1220 m. Apulijoje. Apulijos valdovas Frydrichas II (m. 1250 m.) kvietėsi Prancūzijos gotikinio stiliaus menininkus dirbti į savo dvarą. Tikriausiai jų įtakotas mokėsi ir išvystė savo stilių Nikola Pizanas. Pirmą kartą Nikola Pizanas dokumentuotas 1258 m. Lukoje. Pizoje Nikola buvo užsakytas sukurti Pizos baptisterijos sakyklą (datuojama 1255 − 1260 m.). Ant sakyklos Nikola Pizanas pasirašė ir datavo kūrinį. Pizos katedrai skulptorius kūrė išorės skulptūras, įskaitant antro aukšto arkados figūras ir aukščiau esančių langų ornamentuotę, bei pusės stoto Kristaus, Šv. Marijos ir Šv. Jono Krikštytojo statulas prie ornamentuotės. 

1264 m. Nikola suprojektavo Šv. Dominyko kapą („arką“) Šv. Dominyko bažnyčioje Bolonijoje. Šį projektą įgyvendino Nikolos mokiniai. 1265 m. Nikola Pizanas buvo Sienoje, kur kūrė sakyklą vietos katedrai iki 1268 m. Sienoje jis paminėtas dokumentuose „Nikola, Pjetro sūnus, iš Apulijos“. Po to Nikola Perudžoje kūrė miesto didįjį fontaną kartu su savo sūnumi Džovaniu Pizanu, kuris irgi tapo reikšmingu Italijos viduramžių skulptoriumi. Nikola Pizanas laikomas gotikinio stiliaus atstovu, retkarčiais įpindavusiu į savo kūrybą antikinės skulptūros motyvų. Paskutinį kartą Nikola paminėtas 1278 m., tikriausiai greitu laiku po to mirė. Jo mokiniais buvo sūnus Džovanis Pizanas, Arnolfas di Kambijus, Fra Giuglielmo, Lapo. 

Nikola Pizano įtakos pagalba Italijos skulptūra peržengė romanikos stiliaus ribotumus ir priartėjo prie renesanso. Reikšmingiausiu Nikolos Pizano kūriniu laikoma Pizos baptisterijos sakykla.

Darbų galerija

Šaltiniai 
 Encyclopaedia Britannica
 L’Enciclopedia Italiana
 Lilian H. Zirpolo. Historical Dictionary of Renaissance Art. The Scarecrow Press, Inc. – 2008. p. 342-343
 Anita Fiderer Moskowitz. Nicola Pisano's Arca Di San Domenico and Its Legacy. Penn State Press, – 2010.

Nuorodos 

 smarthistory
 Skulptoriai Pizanai WGA tinklalapyje
 Nikolos Pizano biografija Giorgio Vasari „Le Vite“ (anglų k.) 

Pisano, Nicola
Lukas Lekavičius

Lukas Lekavičius (g. 1994 m. kovo 30 d. Šilalėje) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Kauno „Žalgirio“ klube.

Nuo 2012 m. atstovavo „Žalgiris-2“ ekipai. Po dviejų sėkmingų metų NKL čempionate L. Lekavičius pateko į pagrindinės komandos sudėtį. Po kokybiško sezono buvo pakviestas į nacionalinę Lietuvos krepšinio rinktinę ir su ja 2015 m. tapo Europos vicečempionu.

2017 m. birželio pabaigoje pasirašė dvejų metų sutartį su Atėnų „Panathinaikos“ klubu.

2019 m. birželio viduryje sugrįžo į Kauno „Žalgirio“ ekipą ir pasirašė 90 tūkst. € vertės vieno sezono sutartį su galimybe ją pratęsti dar sezonui. 2021 m. pasirašė tokią pat sutartį su Kauno klubu,

Pasiekimai 
 2013 m. NKL trečios vietos laimėtojas (Kauno „Žalgiris-2“)
 2014, 2015, 2016, 2017, 2020, 2021 m. LKL čempionas
 2015 m. Europos krepšinio čempionato sidabro medalio laimėtojas
 2017, 2020, 2021, 2022 m. Karaliaus Mindaugo taurės čempionas
 2018, 2019 m. Graikijos čempionas

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Lietuvos krepšininkai
Vaidas Kariniauskas

Vaidas Kariniauskas (g. 1993 m. lapkričio 16 d. Alytuje) – Lietuvos krepšininkas.

2018 m. lapkričio viduryje pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu. 2019 m. sausio 31 d. dėl įtarimų, susijusių su lažybomis, paliko Panevėžio klubą.

2020 m. rugpjūčio gale Kėdainių „Nevėžis“ pasikvietė V. Kariniauską, kadangi pagrindinis įžaidėjas S. Barefieldas patyrė rankos traumą. 2020 m. lapkričio gale persikėlė į Utenos „Juventus“ ir pasirašė sutartį iki 2022 m. sezono.

2022 m. rugpjūčio 1 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Bambergo „Brose“ klubu.

Pasiekimai 
 2012, 2013 m. NKL trečios vietos laimėtojas (Kauno „Žalgiris-2“)
 2015, 2022 m. LKL čempionas
 2016 m. Graikijos antrosios lygos čempionas
 2017 m. Rumunijos taurės laimėtojas
 2017, 2018 m. Rumunijos lygos laimėtojas
 2020 m. Bosnijos ir Hercogovinos lygos čempionas

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Išnašos

Nuorodos 
 Basketnews.lt puslapis apie žaidėją

Lietuvos krepšininkai
Lietuvos olimpiečiai
Tomas Dimša

Tomas Dimša (g. 1994 m. sausio 2 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Kauno „Žalgirio“ klube.

2020 m. rugsėjo pabaigoje iki sezono pabaigos buvo paskolintas Ispanijos Gran Kanarijos „Herbalife“ klubui. 2021 m. liepos pabaigoje paskolintas Italijos Trevizo „NutriBullet“ klubui.

Pasiekimai 
 2012, 2013 m. NKL trečios vietos laimėtojas (Kauno „Žalgiris-2“)
 2015 m. LKL čempionas (Kauno Žalgiris)
 2016 m. FIBA Europos taurės laimėtojas
 2017 m. BBL čempionas
 2017 m. Vasaros universiados čempionas

Nuorodos 

Lietuvos krepšininkai
Edgaras Ulanovas

Edgaras Ulanovas (g. 1992 m. sausio 7 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, atstovaujantis Kauno „Žalgirio“ komandą. Ilgametis Kauno „Žalgirio“ žaidėjas.

2020 m. liepos 9 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Turkijos Stambulo „Fenerbahçe“ klubu. 
2021 m. liepos 10 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Kauno „Žalgirio“ klubu.

Pasiekimai 
 2010 m. NKL vicečempionas (Jonavos „SK-Triobet-Malsta“)
 2012 m. NKL trečios vietos laimėtojas (Kauno „Žalgiris-2“)
 2014 m. LKL vicečempionas
 2015 m. LKF taurės turnyro finalo naudingiausias žaidėjas.
 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 m. Lietuvos krepšinio lygos čempionas
 2018 m. Eurolygos trečios vietos laimėtojas
 Karaliaus Mindaugo taurė: 2020, 2022 m.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Išnašos

Nuorodos 

Lietuvos krepšininkai
Peremyšlio kunigaikštystė

Peremyšlio kunigaikštystė () – Rusios kunigaikštystė, gyvavusi XI – XII amžiais Galicijos istoriniame regione, dab. Lenkijos Pakarpatės vaivadijos rytuose ir gretimose teritorijose Ukrainos Lvovo srityje.

Istorija 
Kunigaikštystė suformuota 1084 m., po Voluinės kunigaikščio Rostislavo mirties, kuomet jis Galiciją padalino savo trims sūnums. Riurikas gavo Peremyšlį su didelėmis žemėmis aplinkui. Tačiau netrukus jis mirė bevaikis, o jo sostą gavo brolis Volodaris, valdęs iš Zvenigorodo. Jis turėjo atlaikyti Kijevo ir Černigovo kunigaikščių puolimus.

Po Volodario mirties 1124 m. sostą paveldėjo jo sūnus Rostislavas, o vėliau valdė šio brolis Vladimiras. 1141 m. mirus gretimos Trebovlės ir Haličo kunigaikščiui, Vladimiras sujungė visas tris kunigaikštystes į vieną – Haličo kunigaikštystę.

Peremyšlio žemė kurį laiką išlaikė autonomiją Haličo, o vėliau Haličo-Voluinės sudėtyje kaip dalinė kunigaikštystė. Jas 1210–1269 m. kaip atskirą valdą valdė vietos kunigaikščiai. Vėliau ji tapo Lenkijos karalystės Rusios vaivadijos administraciniu vienetu – Peremyšlio žeme.

Kunigaikščiai 
Peremyšlio kunigaikščiai priklausė taip vadinamajai Pirmajai Haličo dinastijai (Rostislavičiams):

 Riurikas Rostislavičius (1084–1092)
 Volodaris Rostislavičius (1092–1124)
 Rostislavas Volodarevičius (1124–1128)
 Vladimiras Volodarevičius (1128–1153), nuo 1141 kaip Haličo dalis

Galicija
Rusų kunigaikštystės
Video

Video (iš ) – technologija, kuria garso bei vaizdo įrašai yra įrašomi, redaguojami ir platinami patalpinti magnetinėje juostoje, skaitmeninėje medijoje ar transliacijų būdu. Daugiausia technologija asocijuojama su televizija.

Aprašymas 
Terminas apima tiek skaitmeninę (MPEG, Digital Betacam, D3, DV), tiek analoginę (VHS, Betacam, Quadruplex) videotechnologiją, skirtą videoįrašų saugojimui. Videoįrašai gali būti įrašomi ir platinami įvairiuose formatuose, pvz., optiniuose diskuose, videokasetėse, rinkmenose ar tiesiog transliuojami televizijos signalų standartais (analoginės TV atveju – NTSC, SECAM, PAL, skaitmeninės – ATSC, DVB).

Videosrauto parametrai

Vaizdo kokybė 
Vaizdo kokybė priklauso nuo metodo, kuriuo įrašomi ir saugojami vaizdo įrašai. Svarbiausias kriterijus yra saugojimo formatas. Skirtingi formatai pasižymi skirtinga vaizdo ir garso kokybe.

Kadrų dažnis 
Kadrų dažnis (trumpinama kaip fps) tai tam tikras kadrų skaičius, tenkantis vienam laiko vienetui. Ankstyvoji technologija pasižymėjo 6–8 kadrais per sekundę dažniu, šiandieną plačiai naudojami standartai yra 25 fps arba 29,97 fps. Norint sukurti nepertraukiamo judėjimo iliuziją yra būtina, kad vaizdas būtų rodomas bent 10 kadrų per sekundę dažniu.

Progresyvinis arba pakaitinis vaizdas 
Videoįrašai gali būti progresyviniai (eilutės formuojamos laipsniškai) arba pakaitiniai (eilutės formuojamos persipinusios). Jeigu videoįrašas yra pakaitinis, reiškiasi, kad kiekvienas kadras yra padalintas į du laukus, kurių kiekvienas trunka pusę viso įrašo trukmės – pirmajame rodomos nelyginės eilutės, antrajame – lyginės. Tuo tarpu progresyvinio vaizdo atveju nuskaitymo eilutės vaizduojamos laipsniškai viena po kitos.

Vaizdo raiška 
Skaitmeninio vaizdo raiška matuojama pikseliais, analoginio – eilutėmis. Analoginės televizijos sistemos PAL ir SECAM vaizdą transliuoja 576 eilučių formatu, tuo tarpu NTSC – 480 eilučių formatu. Raiškioji televizija vaizdą transliuoja atitinkamai 720 ar 1080 pikselių formatais.

3D vaizdo raiška matuojama vokseliais (vaizdo elementų skaičiumi trimatėje erdvėje).

Vaizdo kraštinių santykis 
Vaizdo kraštinių santykis (taip pat vaizdo formatas) nusako proporcingą santykį tarp vaizdo kraštinių pločio ir aukščio. Senesnės televizijos sistemos vaizdą transliuodavo 4:3 arba 1,33:1 formatu, skaitmeninės bei raiškiosios televizijos sistemos transliuoja 16:9 arba 1,78:1 formatu.

Duomenų perdavimo sparta 
Duomenų perdavimo sparta () nusako skaitmeninių duomenų kiekį, perduotą per laiko vienetą. Ji matuojama megabitais per sekundę (Mbit/s). Paprastai kuo aukštesnė sparta, tuo geresnė skaitmeninio vaizdo kokybė.

Išnašos 

Televizija
Semiha Yankı

Semiha Yankı (g. 1958 m. sausio 15 d. Stambule, Turkija) – turkų dainininkė, aktorė ir televizijos laidų vedėja.

1975 metais su Kemal Ebcioğlu sukurtu kūriniu „Seninle Bir Dakika“ () dalyvavo 1975 m. Eurovizijos konkurse, tačiau daina gavo tik 3 taškus ir liko paskutinėje – 19 – vietoje, gimtoje šalyje ji tapo tikru hitu.

Diskografija 
 Büyük Aşkımız
 Adını Yollara Yazdım (Disco-1989)
 Ben Sana Mecburum
 Sevgi Üstüne
 Hayırlı Olsun
 Ayrılanlar İçin
 Seni Seviyorum (Ağdaş Müzik-2004)

Filmografija 
 Güneş Doğmasın (1961)
 Hammal (1976)

Nuorodos 
 Semiha Yankı Internet Movie Database svetainėje 

|-

Turkijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Aktoriai
Laidų vedėjai
Turkijos atstovai Eurovizijoje
1975 m. Eurovizijos dalyviai
Kobrynės kunigaikštystė

Kobrynės kunigaikštystė, Kobryno kunigaikštystė () – LDK dalinė kunigaikštystė gyvavusi XV–XVI amžiais  istorinio Voluinės regiono šiaurinėje dalyje, dabartinės Baltarusijos Bresto srities vakarinėje dalyje.

Istorija 
Būsimosios kunigaikštystės teritoriją iki tol valdė Voluinės kunigaikštystė, kuri nuo XIII a. sudarė Haličo-Voluinės dalį. Kobrynės miestas pirmą kartą paminėtas 1287 m. kaip vienas Berestijos miestų. 

1340 m. mirus Haličo-Voluinės kunigaikščiui Boleslovui Jurijui II, prasidėjo Haličo-Voluinės karai, kuriuose varžėsi LDK (savo teises reiškė Liubartas) ir Lenkijos karalystė. 1349 m. Kobrynę paėmė Lenkija, bet 1366 m. ji perėjo Lietuvai. Algirdas Ratne pasodino savo sūnų Teodorą, kuris valdė ir Kobrynę, ir buvo nepriklausomas nuo Liubarto valdomos Voluinės. 

Apie 1386 m. Teodoras padalino savo valdas sūnumus, ir taip suformavo teritorijas aplink Kobrynę kaip atskirą valdą. Ją gavo jo sūnus Romanas Teodoraitis, ir tai laikoma kunigaikštystės pradžia. 1404 m. Vytautas patvirtino Romano teises į Kobrynę, kaip dalinę LDK kunigaikštystę.

Romanas pradėjo kunigaikščių Kobrynskių giminę, ir po jo kunigaikštystę valdė jo įpėdiniai Simonas ir Jonas. Apie 1491 m. Ivanas mirė bevaikis, todėl kunigaikštystę liko valdyti jo žmona Teodora. Ji priėmė katalikų tikėjimą ir ištekėjo už Mikalojaus Radvilos. 1512 m. jai mirus kunigaikštystę perėmė paskutinė gyva Kobrynskių atstovė, Semiono duktė Ona.

1518 m., po Onos mirties, Kobrynės kunigaikštystė panaikinta ir paversta Kobrynės ekonomija. Ji turėjo pavieto (apskrities) statusą ir 1566 m. kuris priskirta Bresto vaivadijai.

Kunigaikščiai 
 Romanas Teodoraitis (1386-~1416);
 Simonas Kobrynskis (~1416-~1460);
 Jonas Kobrynskis (~1460-~1491);
 Teodora Ivanovna (~1491-1512);
 Ana Semionovna (1512–1518).

 
LDK kunigaikštystės
Kobrinas
Dulce Pontes

Dulce José da Silva Pontes (g. 1969 m. balandžio 8 d. Montijuje) – viena populiariausių Portugalijos dainininkių. Atlieka pop, fado, taip pat klasikinės muzikos kūrinius.

Karjera 

Dulce dar vaikystėje išmoko groti pianinu, vėliau mokėsi konservatorijoje Lisabonoje. Jos muzikinė karjera prasidėjo 1988 metais, kai pasirodė miuzikluose „Enfim sós“ ir „Quem tramou o Comendador“. 1991 metais atlikėja su daina „Lusitana Paixão“ dalyvavo Festival da Canção konkurse ir jame užėmė pirmą vietą. Su šiuo kūriniu atlikėja pasirodė tarptautiniame 1991 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, jame užėmė aštuntą vietą iš 22 dalyvių, tai vienas aukščiausių Portugalijos rezultatų šiame konkurse. Po metų Dulce išleido debiutinį albumą „Lusitana“, kuriame daugiausiai sudarė pop stiliaus kūriniai. Jos antrojo studijinio albumo „Lágrimas“ (1993) dainas įkvėpė tradicinis iš Portugalijos kilęs muzikos stilius fado, su modernaus stiliaus elementais. Garsiausia albumo daina tapo „A Canção do Mar“, kuri yra filmo „Primal Fear“ () garso takelis.

Per savo karjerą Dulce Pontes bendradarbiavo su daugybe tarptautinių atlikėjų, tokiais kaip Cesária Évora, Caetano Veloso, Marisa Monte, Carlos Núñez, keltų muzikos grupė „The Chieftains“, George Delaras ir Baskų muzikos atlikėjas Kepa Junkera.

Turi sūnų José Gabriel (gimęs 2002 m.) ir dukrą Maria José (g. 2009 m.).

Diskografija 
 Lusitana (1992)
 Lágrimas (1993) ()
 Brisa do Coração (1995) () – albumas įrašytas gyvai 1995 m. gegužės 6 d. koncerte Porte
 Caminhos (1996) ()
 O Primeiro Canto (1999) ()
 Best Of (2002)
 Focus (2003) – su Ennio Morricone
 O Coração Tem Três Portas (2006) ()
 Momentos (2009) ()

Galerija

Nuorodos 

 Oficiali svetainė – dulcepontes.net
 

|-

Portugalijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Portugalijos atstovai Eurovizijoje
Kozlodujus

Kozlodujus () – miestas Vracos srityje, šiaurės vakarų Bulgarijoje, netoli pasienio su Rumunija. Dunojaus dešiniajame krante. Kozlodujaus savivaldybės administracinis centras, kuris yra sudarytas iš vieno miesto ir keturių kaimų. 13 640 gyventojų (2014 m. duomenys). Nutolęs 80 km nuo Vracos ir 200 km nuo Sofijos.

Mieste veikia vienintelė šalyje Kozlodujaus atominė elektrinė.

Istorija 
Rašytiniuose šaltiniuose paminėtas XVI a. XVIII a. miestas buvo žinomas kaip Kotozluk ir Kozludere. Iki 1877 m. lapkričio 23 d. miestą valdė Osmanų imperija. Tądien Rumunijos aštuntasis kavalerijos pulkas, vadovaujamas Alexandru Perets, išlaisvino miestą nuo osmanų.

Bulgarijos miestai
Bromas (ugnikalnis)

Bromas () – veikiantis ugnikalnis Indonezijoje, Javos salos rytuose, Rytų Javos provincijoje. Aukštis – 2329 m. Patenka į Bromo Tenger Semeru nacionalinį parką. Ugnikalnis yra Tengero kalderoje, kurią dar sudaro Batoko, Kursi, Vatangano, Vidodareno kūgiai. Ugnikalnius supa „Smėlio jūra“ (Segara wedi). Be to, šalia stūkso Semeru ugnikalnis.

Bromo ugnikalnis sudarytas iš bazalto ir andezito. Labai veiklus, keliasdešimt kartų buvo išsiveržęs XX a., o XXI a. jo išsiveržimai vyko 2004, 2010, 2011–2012 m.

Apylinkėse gyvenantys tengerai Bromo kalną laiko šventu. Jo pavadinimas kilo nuo indiško Dievo vardo Brahma. Į ugnikalnio kraterį jie aukoja aukas. Šalia esančioje „Smėlio jūroje“ stovi Pura Luhur Poten šventykla.

Šaltiniai 

 Tengero kaldera Global Volcanism Program. Smithsonian Institution

Indonezijos ugnikalniai
Maximilian Mutzke

Maximilian Nepomuk Mutzke, geriau žinomas kaip Max (g. 1981 m. gegužės 21 d. Krenkingene, Badenas-Viurtembergas) – Vokietijos dainininkas, dainų autorius.

Atlikėjas gimė 1981 metais pietiniame Vokietijos miestelyje Krenkingene aktorės ir ginekologo šeimoje, turi penkis brolius ir seseris. Jo brolis Menzel Mutzke yra džiazo trimitininkas.

Max Mutzke savo karjerą pradėjo fank grupėje „Project Five“. Atlikėjas išgarsėjo 2004 metais, kai jis laimėjo SSDSGPS (Stefan sucht den Super-Grand-Prix-Star) konkursą. Vėliau jis išleido debiutinį singlą „Can’t Wait Until Tonight“, kuris Vokietijos muzikos įrašų tope užėmė #1 vietą. Su šiuo kūriniu 2004 m. kovo 19 dieną vykusiame Vokietijos nacionaliniame finale „Germany 12 Points!“ Max Mutzke nugalėjo devynis konkurentus (įveikė tokius dalyvius kaip Scooter ir Sabrina Setlur). Dėl pergalės atlikėjas išrinktas šalies atstovu 2004 m. „Eurovizijoje“. Stambule vykusiame konkurse jis su 93 taškais užėmė 8 vietą. Vieną tašką dalyviui skyrė Lietuvos žiūrovai.

Diskografija

Albumai 
 Max Mutzke (2005)
 …aus dem Bauch (2007)
 Black Forest (2008)
 Home Work Soul (2010)
 Durch Einander (2012)
 Max Mutzke Live feat. monoPunk (2013)
 Max (2015)

Singlai 
 Can’t Wait Until Tonight (2004)
 Schwarz Auf Weiß (2004)
 Spür Dein Licht (2005)
 Catch Me If You Can (2005)
 Mein Automobil (2007)
 Denn Es Bist Du (2007)
 Marie (2009)
 St. Petersburg (2009)

Nuorodos 

 Oficialus tinklalapis – maxmutzke.de

|-

Vokietijos atlikėjai
Soul atlikėjai
Fank muzikos atlikėjai
Pop atlikėjai
Džiazo atlikėjai
Dainų autoriai
Vokietijos atstovai Eurovizijoje
2004 m. Eurovizijos dalyviai
Bulvytės fri

Bulvytės fri arba gruzdintos bulvytės – dideliame kiekyje augalinio aliejaus apkepti ir pasūdyti bulvių gabalėliai. Gaminama dažniausiai gruzdintuvėje. Pagardinama čiobreliais, rozmarinais ar tiesiog druska su pipirais.

Šis patiekalas atsirado XVII-XVIII a. sandūroje Prancūzijoje ar prancūzakalbėje Belgijojos dalyje, todėl kai kur jos vadinamos „prancūziškomis bulvytėmis“ (JAV – , French fries arba tiesiog fries, Suomijoje – ,ranskanperunat arba ranskalaiset), JK, Tautų Sandraugos šalyse bei Izraelyje – čipsais (chips).

Bulvytės fri ypač populiarios greito maisto restoranuose („McDonald’s“, „Hesburger“, „Burger King“, „KFC“), kur valgomos kartu su įvairiais padažais – kečupu, majonezu ar pan. Čia jos gaminamos iš užšaldytų pusfabrikačių. Šios bulvytės siūlomos ir prabangiuose restoranuose, tačiau čia jos gaminamos pačių virėjų.

Pagrindiniai reikalavimai bulvytėms – traškus paviršius ir minkštas vidus. Traškumui pasiekti iš jų reikia pašalinti krakmolą. Tam supjaustytas šiaudeliais bulvytes reikia kelis kartus perplauti šaltu vandeniu. Prieš kiekvieną perplovimą bulvytes galima šiek tiek palaikyti vandenyje, nusausinti ir gruzdinti. Belgijoje bulvytės triskart kepamos aliejuje, kaskart jas vis atšaldant. Tada bulvyčių piršteliai tampa itin traškūs, o vidus lieka minkštas.
 
Pasigamintus pusfabrikačius galima užšaldyti: supjaustytos ir išmirkytos bulvytės įmetamos į verdantį vandenį su šlakeliu acto ir paverdamos 10 minučių. Tada nusausinamos ir užšaldomos.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaip gaminamos bulvytės fri (video)

Bulviniai patiekalai
Kirill Babitzin

Kirill „Kirka“ Babitzin (1950 m. rugsėjo 22 d. Helsinkyje – 2007 m. sausio 31 d. ten pat) buvo populiarus Suomijos dainininkas.

Biografija 

Kirill Babitzin gimė 1950 metais Helsinkyje Rusijos emigrantų šeimoje. Muzikinę karjerą pradėjo nuo penkerių metų, kai jo močiutė jam padovanojo akordeoną. Būdamas 10-ties, laimėjo akordeonistų konkursą, tačiau vėliau jis ryžtingai pasirinko rokenrolo muziką. Pirmąją grupę „The Creatures“ subūrė 1964 metais, kur jis jau tapo žinomas sceniniu vardu Kirka.

1967 metais atlikėjas buvo grupės „The Islanders“ narys. 1978 metais kartu su seserimi Anna įrašė bendrą albumą „Anna & Kirka“.

1984 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Hengaillaan“ atstovaudamas Suomijai, užėmė devintą vietą. Tai nebuvo pirmasis bandymas atstovauti savo šalį, jis taip pat dalyvavo nacionalinėse atrankose 1972, 1974–1976, 1979, 1980 ir 1983 metais.

Po ketverių metų atlikėjas išleido albumą „Surun pyyhit silmistäin“, kuris sulaukė didelės sėkmės. Tai vienas visų laikų Suomijos perkamiausių albumų, kurio buvo parduota virš 214 000 kopijų.

Kirka du kartus pelnė Emma apdovanojimą (1984 ir 2000 m.) kaip geriausias dainininkas.

Diskografija 
Kirka Babitzin išleido 78 singlus ir beveik 60 albumų, iš jų 15 kolekcijų. 1988 metais išleistas albumas „Surun pyyhit silmistäni“ iki šiol visų laikų Suomijos perkamiausių albumų sąraše užima trečiąją vietą.

 1969: Kirka keikalla (live)
 1969: Kirka
 1971: Saat kaiken
 1972: Nykyaikaa
 1973: Rautaa ja kettinkiä
 1974: Kirkan parhaita (rinkinys)
 1975: Tiukka linja
 1976: Lauantaiyö
 1977: Kaksi puolta
 1978: Anna & Kirka
 1981: Kirka
 1983: Täytyy uskaltaa
 1984: Hengaillaan
 1985: Älä sano ei
 1986: R.O.C.K.
 1987: The Spell
 1988: Surun pyyhit silmistäni
 1989: Anna käsi
 1990: Ota lähellesi
 1991: Kasvot peilissä
 1992: Sadness in Your Eyes
 1992: Pyydä vain
 1994: Kirka
 1996: Tie huomiseen
 1997: Hetki lyö: 1967–1997 (rinkinys)
 1999: Mestarit Areenalla
 2000: Suuri hetki
 2002: Sinut siinä nään
 2005: Elämääni eksynyt
 2006: 40 unohtumatonta laulua (rinkinys)
 2007: Kaikki parhaat 1967–2007 (kolekcija)
 2007: Kaikki singlet 1967–2007 (kolekcija)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė – kirka.com

|-

Pop atlikėjai
Suomijos roko atlikėjai
Soul atlikėjai
Hardroko atlikėjai
Suomijos atstovai Eurovizijoje
1984 m. Eurovizijos dalyviai
Mindaugas Girdžiūnas

Mindaugas Girdžiūnas (g. 1989 m. sausio 20 d. Klaipėdoje) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Vilniaus „Lietuvos Ryto“ klube. 2016 m. birželio 29 d. debiutavo Lietuvos rinktinėje draugiškose rungtynėse prie Naujosios Zelandijos komandą.

2017 m. gruodžio 10 dieną iškilus Klaipėdos „Neptūno“ finansinėms problemoms, M. Girdžiūno kontraktas buvo išpirktas Vilniaus „Lietuvos ryto“ 2019 m. liepos pradžioje kontraktas buvo pratęstas dar dviems metams.

2022 m. liepos pabaigoje sugrįžo į Klaipėdos „Neptūno“ klubą ir pasirašė dvejų metų sutartį.

Pasiekimai 
 2022 m. LKL čempionas
 2014 m., 2016, 2018, 2019, 2021 m. Lietuvos krepšinio lygos II vietos laimėtojas
 2019 m. Karaliaus Mindaugo taurės laimėtojas

Šaltiniai 

Lietuvos krepšininkai
UAB Ermitažas

Ermitažas – Lietuvos statybinių medžiagų ir apdailos prekių prekybos tinklas, valdančioji bendrovė „Ermi group“.

2017 m. „Ermitažo“ apyvarta siekė 85,7 mln. eurų, pelnas – 2,2 mln. eurų. „Ermitažas“ valdo 10 parduotuvių Lietuvoje, bendrovėje dirba 690 darbuotojų. 2018 m. „Ermitažas” susijungė su didžiausiu prekybos tinklu Estijoje „Bauhof”, kartu tapdami pagal apyvartą trečiu didžiausiu „pasidaryk pats” sektoriaus parduotuvių tinklu Baltijos šalyse.

Istorija 

Pirmasis prekybos centras ERMITAŽAS buvo atidarytas 2004 m. gruodžio 10 d. Vilniuje.

2007 m. gruodžio 12 d. atidarytas antrasis prekybos centras. Jis įkurtas Klaipėdos r.

2008 m. lapkričio 14 d. atidarytas trečiasis prekybos centras – Šiauliuose.

2011 m. lapkričio 30 d. – ketvirtasis – Kaune.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Lietuvos statybinių prekių tinklai
Juozas Čeponis

Juozas Čeponis (kovos vardai Tauragis, Budrys; 1909 m. Kunkojai, Raseinių apskritis – 1948 m. sausio 16 d., Pagausantys, Ariogalos valsčius, Raseinių apskritis) – Lietuvos partizanas.

Biografija 
1928 m. baigė Raseinių gimnaziją ir įstojo į Pirmojo Lietuvos Prezidento karo mokyklą, kurią baigė 1931 m. 1935 m. apdovanotas Nepriklausomybės medaliu. 1939 m. suteiktas kapitono laipsnis. 1940 m. Lietuvą okupavus sovietams su pulku perkeltas į Vilnių. 1941 m. prasidėjus TSRS-Vokietijos karui pabėgo iš buvusių Lietuvos kariuomenės dalinių, varomų į Rusiją, ir grįžo į tėviškę. Vokiečių okupacijos metais gyveno senelių sodyboje Slabadoje, netoli Raseinių. Ūkininkavo ir mokytojavo Slabados pradžios mokykloje. Įsitraukė į antinacinę veiklą, įstojo į Lietuvos laisvės armiją (LLA), tapo aktyviu jos nariu – Raseinių apskrityje kūrė šios karinės organizacijos grupes, LLA vado Kazio Veverskio buvo paskirtas Raseinių apskrities LLA karinių formuočių komendantu. 1944 m. įstojo į Vietinę rinktinę. Buvo paskirtas Seredžiuje formuojamo 309-ojo bataliono 1-osios kuopos vadu. Su ja Kaniavos kaime netoli Varėnos dalyvavo kautynėse su Armijos krajovos daliniais. Vokiečiams išformavus Vietinę rinktinę slapstėsi tėviškėje, tačiau dirbo LLA organizacinį darbą. Būdamas Raseinių apskrities LLA vadu išleido įsakymą, draudžiantį priesaiką Lietuvai davusiems karininkams su vokiečiais pasitraukti į Vakarus. 1944 m., sovietams antrą kartą okupavus Lietuvą, pasitraukė į pogrindį, suformavo partizanų Vėgėlės (nuo 1945 m. liepos mėn. – Žebenkšties) rinktinę ir tapo jos vadu. 1945 m. parengė ir sėkmingai įvykdė ltn. Juozo Kasperavičiaus (vėliau tapusio Kęstučio apygardos vadu) išlaisvinimo operaciją, kartu su Jonu Žemaičiu vadovavo partizanams Virtukų mūšyje, kuris įvyko 1945 m. liepos 19 d. Dažnai lankėsi partizanų junginiuose, rūpinosi, kad neliktų neorganizuotų partizanų būrių. 1946 m. subūrė Jungtinės Kęstučio apygardos Žalčio (nuo 1948 m. – Vaidoto) rinktinę, veikusią Girkalnio, Ariogalos, Šimkaičių, Seredžiaus, Raudonės ir Raseinių valsčiuose, ir jai vadovavo.

Mirtis 
1948 m. pradžioje Vaidoto rinktinės štabas buvo Pagausantyje, Zenono Jokimo sodyboje įrengtame bunkeryje. 1948 m. sausio 16 d. bunkerį aptikus vietiniams stribams, žuvo J. Čeponis, Vaidoto rinktinės vado pavaduotojas Vincas Žitkauskas-Svajūnas ir rinktinės štabo ryšininkas Antanas Mileris-Drąsutis. Sodybos savininkai – Jokimų šeima – ištremti.

Pripažinimas 
 1997 m. suteiktas Kario savanorio statusas (po mirties);
 1998 m. suteiktas majoro laipsnis, žūties vietoje pastatytas paminklas;
 1999 m. apdovanotas Vyčio kryžiaus 3-iojo laipsnio ordinu.

Šaltiniai 

Lietuvos rezistentai
Oncila

Oncila (Leopardus tigrinus) – Pietų Amerikos laukinių kačių (Leopardus) rūšis. Gyvena tropinėje žemyno dalyje: Amazonijoje, tropinėse Brazilijos, šiaurės Argentinos ir Paragvajaus srityse, rytinėse Andų pašlaitėse, Karibų jūros pakrantėje, rasta atskira populiacija Kosta Rikoje.

Oncila panaši į ilgauodegę katę ar ocelotą už šias kiek mažesnė, laibesnio kūno sudėjimo. Kūno ilgis 38–59 cm, uodega 20–42 cm ilgio. Sveria 1,5–3 kg. Kailis tankus, minkštas, rusvas, su daug juodų dėmių (kaip jaguaro). Tankiuose miškuose pasitaiko juodų oncilų.

Nors gyvena ant žemės, puikiai laipioja medžiais. Maitinasi smulkiais žinduoliais, driežais, paukščiais, kiaušiniais, kartais medvarlėmis. Judrios daugiausia naktį. Jauni kačiukai murkia, suaugusios oncilos skleidžia trumpus, gurguliuojančius garsus. Dažniausiai veda vieną (kartais iki 4) jauniklį.

Arealo pakraščiuose oncilos hibridizuojasi su kitomis kačių rūšimis. Nyksta dėl miškų kirtimo, medžioklės dėl kailio.

Vietiniai pavadinimai:
 
 
 
 tup. marakaîá

Sistematika 

Išskiriami 4 oncilos porūšiai:
 Leopardus tigrinus tigrinus, rytų Venesuela, Gajana, šiaurės rytų Brazilija
 Leopardus tigrinus guttulus, Atlanto miškai vidurio ir pietų Brazilijoje, Urugvajus, Paragvajus, šiaurės Argentina (2013 m. išskirta į atskirą rūšį Leopardus guttulus)
 Leopardus tigrinus oncilla, Centrinė Amerika 
 Leopardus tigrinus pardinoides, vakarų Venesuela, Kolumbija, Ekvadoras, Peru.

Šaltiniai 

Katiniai
Nilüfer Yumlu

Nilüfer Yumlu (g. 1955 m. gegužės 31 d. Stambule) – turkų pop muzikos dainininkė, žinoma kaip Nilüfer.

1992 metais išleista daina „Show Yapma“ tapo vienu didžiausių hitų jos karjeroje. Kūriniai „Kar Taneleri“ (1984), „Mor Menekşe“ (1988), „Esmer Günler“ (1988), „Eğrisi Doğrusu“ (1994), „Mavilim“ (1997) ir „Dünya Dönüyor“ (1998) taip pat žinomi savo šalyje.

Kartu su grupe „Nazar“ 1978 metais atstovavo Turkijai 1978 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, kur su daina „Sevince“ () užėmė 18 vietą.

Diskografija

Albumai 
 1974: Nilüfer’74
 1976: Selam Söyle
 1978: Müzik
 1979: 15 Şarkı
 1979: Nilüfer’79
 1980: Nilüfer’80
 1982: Sensiz Olmaz
 1984: Nilüfer’84
 1985: Bir Selam Yeter
 1987: Geceler
 1988: Esmer Günler
 1990: Sen Mühimsin
 1992: Yine Yeni Yeniden
 1993: Nostalji
 1994: Ne Masal Ne Rüya
 1997: Nilüfer’le
 1998: Yeniden Yetmişe
 2001: Büyük Aşkım
 2003: Olur mu… Olur mu? / Gözünaydın
 2004: Sürprizler
 2005: Karar Verdim (auksinis)
 2009: Hayal
 2011: 12 Düet (auksinis)
 2013: 13 Düet
 2013: Başıma Gelenler: The Very Best Of Nilüfer
 2014: 12 + 13 Düet

Nuorodos 

 Oficialus tinklalapis – niluferonline.org

|-

Turkijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Turkijos atstovai Eurovizijoje
1978 m. Eurovizijos dalyviai
Edvinas Girdvainis

Edvinas Girdvainis (g. 1993 m. sausio 17 d. Klaipėdoje) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas.

Karjera 
Karjeros pradžia siejama su FBK Kaunas. Vėliau sekė išvyka į Italiją. Nuo 2012 m. atstovavo FK Ekranas.

Po to sekė užsienio klubai (Ispanija, Lenkija, Rusija, Izraelis, Azerbaidžanas).
2017 m. liepos pabaigoje iki sezono pabaigos buvo išnuomotas Rusijos pirmojoje lygoje žaidžiančiam Tomsko „Tom“ klubui.

2018 m. vasarą tris savaites praleido Hapoel Tel Aviv FC, bet neįtikino trenerių ir buvo atleistas.

2019 m. birželį paskelbta, kad tapo FK RFS nariu. Aukščiausioje lygoje sužaidė 14 rungtynių. Po sezono pranešta, kad RFS klubas nepratęs sutarties su aštuoniais žaidėjais. Jų tarpe atsidūrė ir Girdvainis.

Vidurio gynėjas 2020 m. sausio mėn. persikėlė į trečioje Vokietijos lygoje žaidžiantį Krėfeldo „Uerdingen 05“ klubą.

FK Kauno Žalgiris 
2021 m. rugpjūčio 17 d. pranešta, kad žaidėjas karjerą tęs Kauno Žalgiryje.

2021 m. rugpjūčio 26 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą. Panevėžiečiai sutriuškino Kauno ekipą rezultatu 4:0.

2022 m. sausio mėn. pranešta, kad žaidėjas lieka klube.

2022 m. rugpjūčio 2 d. rungtynėse prieš Sūduvos klubą pelnė įvartį.

2022 m. rugsėjo 7 d. pelnė įvartį pergalingose rungtynėse prieš „Džiugo“ klubą. Kauniečiai nugalėjo žemaičius rezultatu 5:1. po Girdvainio smūgio rezultatas tapo 2:0.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai 
 sdu FK Ekranas
 A lygos čempionas: 2012 m.

 su FK RFS
 Latvijos futbolo taurės laimėtojas: 2019 m.

Rinktinės 
Atstovavo nacionalinei rinktinei daugiau nei 30 susitikimų.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt svetainė
 SOCCERWAY
 lietuvosfutbolas.lt
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Lietuvos futbolininkai
Inesa Visgaudaitė

Inesa Visgaudaitė (g. 1991 m. gegužės 20 d. Klaipėdoje) – Lietuvos krepšininkė, Lietuvos moterų krepšinio rinktinės narė.

Nuorodos 
 Profilis www.basketnews.lt;

Lietuvos krepšininkės
Ajda Pekkan

Ayşe Ajda Pekkan (g. 1946 m. vasario 12 d. Stambule) – turkų pop muzikos dainininkė ir aktorė. Per karjerą, apimančią penkis dešimtmečius iki šiol, visame pasaulyje pardavė daugiau nei 42 mln. albumų, nusifilmavo 50-yje filmų. Ajda be gimtosios turkų kalbos puikiai kalba angliškai ir prancūziškai, jos dainos įrašytos devyniomis kalbomis.

Biografija 

Dainininkės karjerą pradėjo 1962 metais, dainuodama vietiniuose naktiniuose klubuose. 1963–1967 metų laikotarpyje Ajda nusifilmavo 47-iuose kino filmuose. Jos pirmoji daina „Her Yerde Kar Var“, išleista 1965 metais, sulaukė didžiulės sėkmės.

1980 metais atlikėja atstovavo Turkijai 1980 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Pet’r Oil“. Kūrinyje kalbama apie naftą ir jos svarbą tautų gerovei, apie priežastis, kodėl žmonėms patinka nafta. Surinkusi 23 taškus, atlikėja tarp 19 dalyvių užėmė 15 vietą.

Diskografija 
 Ajda Pekkan (1968)
 Fecri Ebcioglu Sunar (1969)
 Ajda Pekkan Vol III (1972)
 Ajda (1975)
 La Fete A L’Olympia (1976)
 Süperstar (1977)
 Pour Lui (1978)
 Süperstar II (1979)
 Sen Mutlu Ol (1981)
 Sevdim Seni (1982)
 Süperstar III (1983)
 Ajda Pekkan – Beş Yıl Önce On Yıl Sonra (1984)
 Süperstar IV (1987)
 Ajda 1990 (1990)
 Seni Seçtim (1991)
 Ajda ’93 (1993)
 Ajda Pekkan (1996)
 The Best of Ajda (1998)
 Diva (2000)
 Cool Kadin (2006)

Nuorodos 

 Oficiali svetainė – ajdapekkan.com

|-

Turkijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Aktoriai
Turkijos atstovai Eurovizijoje
1980 m. Eurovizijos dalyviai