joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Civilizacija

Apie kompiuterinį žaidimą skaitykite Civilization (kompiuterinis žaidimas)

Civilizacija ( „pilietis“ ar „miestietis“) – istoriškai susiklosčiusi lokalinė socioekonominė ir kultūrinė visuomenės struktūra, nulemta geografinės aplinkos, visuomenės ekonominės ir socialinės sanklodos, valstybinių ir kitų organizacijų bei institucijų, vyraujančios religijos ir kitų veiksnių.

Sąvoka, pradžioje reiškusi teisingą ir protingai sutvarkytą visuomenę, atsirado XVIII amžiuje Prancūzijoje.

Civilizacijos požymiai 

Civilizacija apima visą tai, ką išrado ar savo veiklose pritaikė žmonija. Civilizacija yra žmonijos sukurtų ir naudojamų technologijų visuma – visa tai kas nėra tiesiogiai duota gamtos.

Civilizacijos požymiai:
 Susikuria organizuota visuomenė – gyventojai paklūsta valdovams: atsiranda valstybė;
 Atsiranda miestai;
 Išvystyta prekyba;
 Išrandamas raštas;
 Atsiranda monumentalioji sakralinė architektūra (šventyklos).

Pirmosios civilizacijos pagal šį apibrėžimą – tai upių civilizacijos Azijoje ir Afrikoje (Mesopotamijos, Egipto, Indijos, Kinijos) susiformavusios maždaug 3500 m. pr. m. e.

Klasifikacija 
Skiriama nuo 8 (O. Špengleris) iki 36 (A. Dž. Toinbis) ir daugiau civilizacijų. Skiriama į tradicines ir industrines. Pagrindinėmis laikomos Vakarų, Kinijos, Indijos, islamo bei budistinė civilizacijos.

Pagal A. Toynbee civilizacijos suskirstytos į:
 pirmines (Egipto, Šumero-Akado, Egėjo (Kretos, Mikėnų), Indo, Kinijos, Majų);
 antrines (Sirijos, heleninė (graikų, romėnų), indiškoji);
 tretines (Vakarų krikščioniškoji, Rytų krikščioniškoji, islamo);
 palydovines (Hetitų, Irano, Misisipės, Rusijos).

Toinbio nuomone, istorijos tyrinėjimų objektas yra ne valstybė, o civilizacija. Civilizacijos susiformavimą pagal A. Toynbee rodo šie reiškiniai: valdžios, monumentaliosios architektūros, rašto ir mokslo atsiradimas. Centrų, kuriuose susiformavo civilizacijos, iš kurių paplito kultūros ir technikos laimėjimai, buvo keletas. Egipto, Šumero-Akado (Mesopotamijos), Indo, Kinijos vadinamos upių civilizacijomis.

Civilizacijos raidos etapai 
 Genezė – kiekvienos civilizacijos pradžią nulemia iššūkis ir reakcija į jį; iššūkis – tai naujos gamtinės arba socialinės sąlygos, kuriose atsiduria bendruomenė; norėdama išlikti, ji turi reaguoti į iššūkį; per genezę susiformuoja pagrindinės civilizacijos tradicijos;
 Subrendimas – jį rodo sugebėjimus atsakyti į vis pasikartojančius iššūkius; per šią fazę civilizacija visiškai prisitaiko prie gamtos sąlygų galutinai susiformuoja bendro gyvenimo taisyklės, nusistovi santykiai su kaimynais;
 Lūžis – jis prasideda tada, kai valdančioji mažuma dėl savanaudiškų tikslų ima remtis prievarta;'''
 Nuosmukis – į šią fazę civilizacija dažniausiai įžengia tada, kai ima plėsti savo teritoriją (kurti universaliąją valstybę), kai pradeda piršti kitoms tautoms savo tradicijas, kai visuomenės gyvenime nebelieka pažiūrų įvairovės ir įsigali nepakantumas kitaminčiams, jų persekiojimas, žudymas ir pan.

Taip pat skaitykite 

 Visuomenės žlugimas

Šaltiniai 

Istorija
Kultūrologija
Tunguskos incidentas

Tunguskos incidentas – sprogimas, įvykęs Sibire, Akmenuotosios Tunguskos (Podkamennaja Tunguska) upės baseine, 1908 m. birželio 30 d. Laikoma, jog didžiausia tikimybė yra, kad sprogimą sukėlė atskriejęs asteroidas.

Keletą sekundžių iki sprogimo apie 800 km spinduliu buvo matomas ryškus bolidas, skriejęs į šiaurės vakarus. Sprogimas buvo girdimas apie 1000 km nuo epicentro. Taigos medžiai buvo išguldyti 2000 km² plote. Sprogimo sukeltos seisminė ir smūginė oro bangos užregistruotos net Vakarų Europoje. Sprogimo galia galėjo sudaryti apie 15 mln. tonų trotilo galios. Kritimo vietoje nebuvo rasta nė vieno meteorito gabalo, tik meteoritinių dulkių. Manoma, kad tai buvo 50 m skersmens akmeninis meteoroidas, įsiskverbęs kelių dešimčių kilometrų per sekundę greičiu į Žemės atmosferą. Dėl staigaus stabdymo jis sprogo 8 km aukštyje ir išsisklaidė atmosferoje.

Sprogimo vieta 
Aerofotonuotraukoje buvo matyti, jog sprogimas išguldė medžius didelėje, drugelio pavidalo teritorijoje. Tiesiai po ore įvykusio sprogimo buvusiame plote medžiai liko stovėti stati, tačiau sprogimo banga ne tik nudrėskė visas šakas, bet netgi nulupo nuo kamienų žievę. Nebuvo matyti jokio sprogimo palikto kraterio. Panašūs reiškiniai po daugelio metų buvo stebėti po bandomųju atominių užtaisų sprogdinimų atmosferoje. Tačiau radiacijos pėdsakų neaptikta, taigi šis sprogimas greičiausiai nebuvo branduolinis.

Alternatyvios hipotezės 
Sprogimui paaiškinti iškeltos ir meteoritui alternatyvios hipotezės, kurios šiuo metu yra mažiau populiarios:

 Iš žemės išsiveržusio didelio metano dujų debesies sprogimas. Sprogimo vieta yra labai senoje vulkaninio aktyvumo zonoje, ir vieną sykį šioje vietoje buvo stebėtas kelias valandas trukęs radono dujų išsiveržimas. 1994 m. toks metano debesis išsiveržė ir sprogo Ispanijoje, ties Cando kaimu (žr. Kando įvykis).
 Maža juodoji skylė, kuri pervėrė Žemę kiaurai. Tačiau nėra duomenų apie antrą panašų sprogimą, kurį tokia skylė turėjo palikti išlėkdama kitoje Žemės pusėje.
 Antimaterijos gabalas (nors apie tokių egzistavimą astronomai duomenų neturi).
 Dėl stiprių magnetinių audrų atmosferoje savaime prasidėjusi termobranduolinė reakcija.
 Ateivių kosminis laivas.
 Nikolo Teslos bokštas, kuriame buvo sukauptas itin didelis elektros krūvis, kuris eksperimento metu buvo paleistas į už kelių tūkstančių kilometrų esančią negyvenamą teritoriją.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Straipsnis apie Tunguskos meteorito poveikį
 Informacija apie Tunguskos meteoritą
 Straipsnis apie su įvykiu susijusius medžių žievių tyrimus, Astrobiology, V. 4, N. 3, 2004, 391–399

Meteoritai
Katastrofos
Rusijos istorija
Bolševikai

Bolševikai ( – 'dauguma') – marksistinės Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos (RSDDP) bolševikų frakcijos narys.

Bolševikų partija atsirado XX a. pradžioje skilus RSDDP. Vadovaujami Vladimiro Lenino (1870–1924) bolševikai, pasinaudoję Pirmojo pasaulinio karo sukeltais sunkumais ir nepritekliumi bei valdžios neryžtingumu, 1917 m. užėmė valdžią Rusijoje (Spalio revoliucija). Tą patį rudenį bolševikai, pralaimėję demokratinius rinkimus eserams, jėga išvaikė Rusijos parlamentą – Steigiamąjį susirinkimą ir dar kartą neteisėtai užgrobė valdžią.

Nuorodos 

Partijos
Rusijos politinė sistema
Euklidas Aleksandrietis

Euklidas Aleksandrietis (; apie 365–275 m. pr. m. e.) – senovės graikų matematikas, dabar žinomas kaip „Geometrijos tėvas“.

Tiksli Euklido gimimo vieta ir detalės apie gyvenimą nežinomos. Greičiausiai jis gyveno valdant Ptolemėjui I (306–233 pr. m. e.). Buvo aktyvus Aleksandrijos bibliotekos gyvenime ir, galbūt, studijavo Platono Akademijoje Atėnuose.

Jo žinomiausias darbas „Pradmenys“ yra laikomas vienu sėkmingiausių istorijoje vadovėlių. Jame geometrinių kūnų ir sveikųjų skaičių savybės yra išvedamos iš keleto aksiomų. Šitaip Euklidas numatė (ir iš dalies padėjo pagrindą) šiuolaikinės matematikos aksiomatiniam metodui.

Taip pat kituose jo darbuose nagrinėjama: vizualinė perspektyva, kūgio pjūvis, sferinė geometrija ir greičiausiai keturkampė plokštuma.

Veikalai 

 Pradmenys;
 Duomenys;
 Apie figūrų skirstymą (dalybą);
 Fenomenai (Reiškiniai);
 Optika.

Visuose šiuose darbuose išlaikyta vieninga bazinė „Pradmenų“ loginė struktūra, sudaryta iš apibrėžimų ir įrodytų teiginių.

Euklido svarbiausias veikalas „Pradmenys“ lietuvių kalba dar nebuvo publikuotas, tačiau Vilniuje 1807 m. buvo išleistas leidimas lenkų kalba.

Biografiniai šaltiniai 
Apie Euklidą daugiausia žinoma iš jo išlikusių veikalų. Likę informacijos trupiniai mus pasiekia iš Proklo ir Papo Aleksandriečio komentarų. Viduramžių rašytojai retkarčiais jį painiodavo su Euklidu Megariečiu (amžiumi anksčiau gyvenusiu graiku filosofu sokratiku).

Šaltiniai 

Euklidas
Senovės Graikijos asmenybės
Orbita

Orbita ( 'ratas') – įsivaizduojama kreivė erdvėje, kuria juda tam tikras kosminis kūnas. Didžiųjų astronominių kūnų orbitos panašios į apskritimą, tačiau mažesnieji (tokie kaip asteroidas) gali turėti labai ištęstas, elipsės formos orbitas.

Kosminėje erdvėje visi dangaus kūnai juda aplink kitą, didesnės masės objektą, kuris veikia mažesnius objektus traukos jėga. Tas judėjimo kelias ir vadinamas orbita.

Saulės sistemos planetos ir kiti smulkesni kūnai skrieja aplink Saulę veikiami gravitacijos lauko (gravitacijos dėsnį pirmas suformulavo ir apibrėžė anglų fizikos ir astronomas Izaokas Niutonas XVII amžiuje).

Kūnai, tarpusavio traukos veikiami, gali judėti vienas kito atžvilgiu įvairiais kūgio pjūviais – apskritimu, elipse, parabole arba hiperbole. Orbitos formą charakterizuoja jos ekscentricitetas.

Planetų skriejimo orbitos yra elipsės, artimos apskritimams, kurių viename židinyje yra Saulė. Tą pirmasis įrodė vokiečių astronomas J. Kepleris, todėl planetų skriejimo orbitomis dėsnis dar vadinamas Pirmuoju Keplerio dėsniu.

Dangaus mechanika
Europos Vadovų Taryba

Europos Vadovų Taryba (EVT, kartais pavadinama Viršūnių taryba) – renginys, kuriame Europos Sąjungos valstybių ir vyriausybių vadovai susitinka su Europos Komisijos prezidentu aptarti ir priimti sprendimų dėl svarbiausių Europos Sąjungos klausimų.

Šiuo metu tarybos vyksta vidutiniškai keturis kartus per metus. Pirmasis susitikimas įvyko 1974 metais.

Vadovų taryba teisine prasme nėra ES institucija. Joje priimtus strateginius sprendimus ir gaires įgyvendina Europos Sąjungos institucijos, pirmiausia – Europos Sąjungos Taryba, kurioje posėdžiauja (ir priima teisės aktus) ES valstybių narių atitinkamos skirties ministrai.

Europos Vadovų Tarybos pirmininkas yra Charles Michel (Šarlis Mišelis).

Šaltiniai  

Europos Sąjungos institucijos
Plunksnalapė

Plunksnalapė (Myriophyllum) - Haloragaceae šeimos gentis, kuriai priklauso vandens, pelkių ir sausumos žoliniai augalai. Genties pavadinimas iš graikų k. myrios – daugybė, phyllon – lapas; lapai smulkiai plunksniškai susiskaldę. Kartais ši gentis iškiriama į atskirą plunksnalapinių (Myriophyllaceae) šeimą.

Morfologija 

Lapai pražanginiai arba priešiniai, rečiau menturiniai. Žiedai maži, susibūrę į pundelius bei šluoteles. Vaisius riešuto arba kaulavaisio pavidalo. Lietuvoje augančių rūšių lapai išsidėstę po 3-6 menturėse, paprastai plunksniškai susikaldę, apaugę liaukiniais plaukeliais. Žiedai vienalyčiai arba dvilyčiai (viršūniniai – vyriški, viduriniai – dvilyčiai, apatiniai – moteriški), susitelkę į iš vandens išsikišusias varpas.

Savybės 
Dauguma šios genties rūšių pasižymi savybe išskirti į aplinką alelopatiškai aktyvias medžiagas, kurios neigiamai veikia įvairius fitoplanktono ir zooplanktono organizmus.

Rūšys 

Gentyje yra apie 45 rūšys, Lietuvoje auga 3 rūšys:
Pražangiažiedė plunksnalapė (Myriophyllum alterniflorum). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Varpotoji plunksnalapė (Myriophyllum spicatum). Pav.
Menturinė plunksnalapė (Myriophyllum verticillatum)

Magnolijūnai
Kaštoniniai

Kaštoniniai (Hippocastanoideae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų pošeimis, kuriam priskiriami vasarą arba amžinai žaliuojantieji medžiai ir krūmai. 

Priklausomai nuo genties ir rūšies, lapai paprasti - lancetiški, kiaušiniški, arba sudėtiniai - pirštuoti, plaštakiškai suskaldyti.

Gentys 
Pošeimio 5 gentys paplitusios Šiaurės pusrutulio atogrąžų, subtropikų, vidutinių platumų klimato zonose.
 Acer L., 1753 - Klevas;
 Aesculus L., 1753 - Kaštonas;
 Billia Peyr., 1858
 Dipteronia Oliv., 1898
 Handeliodendron Rehder, 1935

Kaštoniniai Lietuvoje 
Lietuvoje auga dvi gentys - vienos genčių rūšys savaiminės, kitos introdukuotos arba natūraliai plintančios iš gretimų regionų: 

Kaštonų (Aesculus) genties visos rūšys introdukuotos iš svetimų kraštų:
 Paprastasis kaštonas (Aesculus hippocastanum); Savaime paplitę Balkanų kalnuotose dalyse, plačiai auginamas Lietuvoje.
 Geltonžiedis kaštonas (Aesculus flava); Savaime paplitę Šiaurės Amerikos pietryčiuose. 
 Glotniavaisis kaštonas (Aesculus glabra); Savaime paplitę Šiaurės Amerikos pietryčiuose. 
 Rausvažiedis kaštonas (Aesculus x carnea); Raudonžiedžio (Aesculus pavia) ir paprastojo kaštono (Aesculus hippocastanum) hibridas, pirmą kartą pasirodė Vokietijoje prieš 1820 metus.

Klevų (Acer) genties rūšys:
 Paprastasis klevas (Acer platanoides) – Lietuvoje savaiminė rūšis. 
 Platanalapis klevas, dar vad. jovaru (Acer pseudoplatanus); Šiaurinė savaiminė šios rūšies populiacija netoli nuo Lietuvos pietvakarinių ribų. Klimatui šilant, jų populiacija savaime ims plisti šalyje. 
 Trakinis klevas (Acer campestre); Šiaurinė savaiminė šios rūšies populiacija netoli nuo Lietuvos pietinių ribų. Klimatui šilant, jų populiacija savaime ims plisti šalyje. 
 Ginalinis klevas (Acer ginnala);
 Uosialapis klevas (Acer negundo); Kilmė – Šiaurės Amerika. Lietuvoje invazinė rūšis – naikintinas.

Fotografijų galerija

Taip pat skaityti 
Svetimžemiai medžiai Lietuvoje

Šaltiniai
Šešiakampis

Šešiakampis yra geometrinė figūra, sudaryta iš šešių viena po kitos sujungtų atkarpų (kraštinių), kur pirmosios atkarpos pradžia jungiasi su šeštosios atkarpos pabaiga. Šešiakampis turi 6 kampus.

Savybės 
 Šešiakampio vidinių kampų suma yra lygi 720°.
 Šešiakampio, kurio kraštinė a, didžiausias galimas diametras yra , o minimalus diametras lygus .
 Kaip ir kvadratus bei lygiakraščius trikampius, taisyklinguosius šešiakampius galima sudėti vieną greta kito užpildant jais plokštumą be tarpų.

Šešiakampio variantai

Taisyklingasis šešiakampis 
Taisyklingasis šešiakampis yra figūra, kurios visos kraštinės yra lygios ir visi kampai lygūs. Taisyklingojo šešiakampio vidinis kampas tarp kraštinių yra lygus 120°. Aplink taisyklingąjį šešiakampį galima apibrėžti apskritimą, kurio spindulys lygus šešiakampio kraštinei.

 Taisyklingojo šešiakampio plotas: , kur a – šešiakampio kraštinės ilgis (apie šešiakampį apibrėžto apskritimo spindulys).

 Į šešiakampį įbrėžto apskritimo spindulys: , kur a – šešiakampio kraštinės ilgis.

Iškilusis šešiakampis 
Iškiliuoju šešiakampiu vadinamas toks šešiakampis, kai paeiliui pratęsus šešiakampio kraštines į abi puses, likusios, kraštinės yra vienoje tiesės pusėje.

Šešiakampio savybių taikymas 

Vienodus taisyklinguosius šešiakampius galima sudėti vieną šalia kito, visiškai padengiant plokštumą, ir tokį pat perimetrą turintis šešiakampis padengia didesnį plotą, nei trikampis ar kvadratas. Šią šešiakampio ypatybę žmogus ir gamta panaudoja daugelyje sričių:

 mobiliaus ryšio tinklų akutės yra šešiakampės.
 Bičių ir kitų vabzdžių siuvamų korių akutės yra šešiakampės.
 Šešiakampės ir vabzdžių bei nariuotakojų facetinių akių omatidijos.

Saturno šiauriniame poliuje stebėta šešiakampė debesų struktūra.

Daugiakampiai
Elementariosios figūros
Anglies dioksidas

Anglies dioksidas (pasenęs pavadinimas „angliarūgštės dujos“, neteisingas pavadinimas angliarūgštė) – atmosferos dujos, susidedančios iš vieno anglies ir dviejų deguonies atomų. Atmosferoje jos sudaro apie 0,04% bendro tūrio (410 ppm).

Cheminės savybės 

Anglies dioksidas tirpdamas vandenyje sudaro pusiausvyrą su anglies rūgštimi:
 

Augalai fotosintezės metu iš anglies dioksido gaminasi angliavandenius.
Šios reakcijos metu išsiskiria šalutinis produktas – deguonis.

Fotosintezės lygtis:
6CO2 + 6H2O --> C6H12O6 + 6O2

Reaguoja su įkaitusia anglimi:

Biologinis vaidmuo 
Anglies dioksidas yra gautinis produktas organizmuose, kurie gauna energiją skaidydami cukrus, riebalus ir aminorūgštis procese, žinomame kaip ląstelinis kvėpavimas. Jis vyksta visuose augaluose, gyvūnuose, daugelyje grybų ir kai kuriose bakterijose. Aukštesniuosiuose gyvūnuose anglies dioksidas keliauja kraujyje iš kūno audinių į plaučius, kur yra iškvėpiamas. Augaluose, naudojant fotosintezę, anglies dioksidas yra gaunamas iš atmosferos.

Fotosintezė ir anglies fiksacija 

Anglies fiksacija yra anglies pašalinimas iš anglies dioksido, kuris gaunamas iš oro, jo įtraukimas į kietus junginius. Augalai, dumbliai ir daugelis bakterijų rūšių (cianobakterijos) fiksuoja anglį ir susikuria savo maistines medžiagas fotosintezės dėka. Fotosintezė naudoja anglies dioksidą ir vandenį, kad būtų pagamintas vanduo ir cukrūs, bei kiti organiniai junginiai, atpalaiduojant deguonį kaip pašalinį produktą.

RuBisCO yra fermentas, kuris dalyvauja pirmajame anglies fiksacijos žingsnyje. Tai yra labiausiai paplitęs fermentas Žemėje.

Toksiškumas 

Anglies dioksido kiekis šviežiame ore (vidurkis tarp jūros lygio ir 10 kPa lygio, pvz., apie 30 km aukštis) keičiasi apie 0,036 % (360 ppm) ir 0,039 % (390 ppm) priklausomai nuo vietos.

Šaltiniai 

Anglies junginiai
Oksidai
Scheme

Scheme – Lisp šeimos programavimo kalba (dialektas). Sukurta Guy L. Steele ir Gerald Jay Sussman apie 1970 metus. Naudojama mokyti programavimo, dirbtinio intelekto tyrimams, bei kitiems moksliniams projektams.

Skirtumai nuo kitų Lisp dialektų 
 Funkcijos dalinasi ta pačia vardų sritimi, kaip ir įprasti kintamieji. Pavyzdžiui, Common Lisp reikalauja naudoti #' prieš funkcijos vardą, norint gauti jos reikšmę; Scheme to nereikia.
 Pilnas skaitinių tipų rinkinys: neriboto tikslumo sveikieji skaičiai, trupmenos, slankaus kablelio skaičiai, kompleksiniai skaičiai.
 Minimali funkcijų biblioteka.
 Leksinis apgaubimas.
 Privalomas uodeginės rekursijos (tail recursion) palaikymas.
 Privaloma funkcijos call - with - current - continuaton palaikymas; tai labai galingas įrankis.

Standartai 

Scheme kalba standartizuota RnRS dokumentais. Šiuo metu naujausias ruošiamas yra R7RS, o dauguma įgyvendinimų remiasi R4RS arba R5RS. Kiekvienas standartas numato sintaksę, sistemines funkcijas, duomenų tipus, bei rekomenduotinas bibliotekos funkcijas.

Pavyzdys 
(define square
  (lambda (x)
    (expt x 2))

(display (map square '(1 2 3 4)))

Atspausdintų:
  (1 4 9 16)

Programiniai įgyvendinimai 
 Chicken
 Guile
 JScheme
 Kawa
 MIT Scheme yra vienas iš oficialiausių bei didžiausių įgyvendinimų,
 MzScheme ir aplinka DrScheme

Plačiau 
 R5RS standartas

Programavimo kalbos
Artūras Pugačiauskas

Artūras Pugačiauskas (g. 1964 m. rugsėjo 27 d.) – prodiuseris, garso režisierius. Pripažintas geriausiu „Bravo 2004“ muzikos prodiuseriu.

Pugačiauskas, Artūras
Tezauras

Tezauras ( 'lobynas, vertybių saugykla') – bendrasis arba kurios nors srities žodynas, nurodantis prasminius žodžių ryšius.

Įvestas į vartoseną XIX amžiuje, naujosios lotynų kalbos žodis thesaurus reiškia 'lobis', o dažniau vartojama prasmė – 'panašios arba susijusios reikšmės žodžių sąrašas'.

Pavyzdžiai
 Specializuotos srities žargonų knyga (žodynas);

Pirmasis šio žanro pavyzdys, Rože tezauras (), buvo išleistas 1852-aisiais, nors Peteris Rožė (angl :en:Peter Roget) jį sudarė žymiai anksčiau – 1805 m. Įrašai šiame tezaure išdėstyti abėcėliškai ir yra geras šaltinis rašytojams.

Pavyzdžiai 
 Eurovoc.
 Wiktionary.
 Thesaurus of English Words & Phrases (ed. P. Roget); ISBN 0-06-272037-6, see: Roget's Thesaurus.
 Webster’s New World Thesaurus (ed. C. Laird); ISBN 0-671-51983-2
 Oxford American Desk Thesaurus (ed. C. Lindberg); ISBN 0-19-512674-2
 Random House Word Menu by Stephen Glazier; ISBN 0-679-40030-3, an unusual blend of thesaurus, dictionary, and glossary.

Specializuoti 

 Evaluation Thesaurus (by. M. Scriven); ISBN 0-8039-4364-4
 Great Song Thesaurus (by R. Lax & F. Smith); ISBN 0-19-505408-3
 Thesaurus of Psychological Index Terms (APA); ISBN 1-55798-775-0
 Clinician’s Thesaurus, (by E. Zuckerman); ISBN 1-57230-569-X
 Art and Architecture Thesaurus, (Getty Institute)

Nuorodos 

 University of Utrecht Thesaurus Musicarum Italicarum
 Lexico, Inc.'s Thesaurus.com
 Cyc (Cycorp, Inc.) Knowledge Base
 WordNet
 Specializuotas tezauras (Sinonimų žodynas)
 Aiksaurus
 Tavo Tezauras  (Your Thesaurus)
 Frazių ieškiklis
 eLook Tezauras
 WordWeb Online žodynas – tezauras
 Vizualinis tezauras
 Meno ir architektūros tezauras  (Art and Architecture Thesaurus)
 Kanados artefaktai  (Artefacts Canada)
 Free Online Dictionary  Turintis virš 170,000 terminų ir apibrėžimų, lengvas vartoti, kiekvienam terminaui pateikti susiję žodžiai.

Taip pat skaitykite 
 Žodynas

Žodynai
Ekonominė blokada (1990)

Lietuvos ekonominė blokada – laikotarpis nuo 1990 m. balandžio 18 d., kai Tarybų Sąjungos valdžia sustabdė žaliavų (pirmiausia naftos) tiekimą Lietuvai iki 1990 m. liepos 1 d. Blokada iš viso truko 75 dienas.

1990 m. balandžio 13 d. Michailas Gorbačiovas ir TSRS Ministrų Tarybos pirmininkas Nikolajus Ryžkovas paskelbė ultimatumą, kuriuo reikalavo per dvi dienas atšaukti priimtus įstatymus ir atkurti 1990 m. kovo 10 d. buvusią padėtį. 

Balandžio 18 d. 21:30 grasinimas buvo įgyvendintas: Lietuvai nutrauktas visas naftos tiekimas, 80 % sumažintas dujų tiekimas, apribotas degalų pardavimas, sustabdyti ešelonai su jau siunčiamomis prekėmis ir žaliavomis. Iš viso buvo nustota tiekti 40-60 rūšių žaliavos ir produktų. 

Balandžio 20 d. Prancūzijos prezidentas François Mitterrand ir Vokietijos federalinis kancleris Helmut Kohl pasiūlė laikinai sustabdyti Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos nutarimus ir tuo sudaryti sąlygas pradėti derybas su TSRS. 

Gegužės 17 d. Kazimiera Prunskienė susitiko su M. Gorbačiovu ir N. Ryžkovu, kurie kategoriškai reikalavo panaikinti arba sustabdyti Kovo 11 d. aktą. 

Lietuvos Respublikos AT 1990 m. gegužės 23 d. priėmė nutarimą, kad bus pristabdomi tie iš Kovo 11 d. akto kylantys sprendimai, kuriuos abi pusės apibrėžtų kaip derybų objektą (t. y. apie patį nepriklausomybės atšaukimą jokios kalbos nebuvo). To neužteko, blokada tęsėsi. 

1990 m. birželio 29 d. Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba–Atkuriamasis Seimas priėmė nutarimą dėl derybų su TSRS ir iš Kovo 11 d. akto kylančių veiksmų (ne paties akto) moratoriumo 100 dienų nuo to laiko, kai prasidės derybos. Blokada atšaukta jau liepos 1 d. Ūkiniai ryšiai imti atgaivinti, bet TSRS realių derybų nenorėjo, jas simuliavo tikėdamasi atkurti savo valdžią Lietuvoje su Sovietų Sąjungai palankių jėgų, pirmiausia Lietuvos komunistų partijos ir vadinamųjų platformininkų bei „Jedinstvo“, kurias rėmė Sovietinės armijos daliniai Lietuvoje, pagalba.

Paskaičiuota, jog dėl žaliavų stygiaus vien Klaipėdos įmonėse miestas prarado , patirta nuostolių už beveik 7,5 mlrd. rublių.

Taip pat skaitykite 
 Blokados fondas

Šaltiniai

Literatūra 
 Lietuva 1940–1990: Okupuotos Lietuvos istorija. Vilnius: Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų centras, 2005

Lietuvos TSR
Lietuvos ūkio istorija
Blokados
1990 metai
Paupinis jonpapartis

Matteuccia pensylvanica (Willd.) Raymond
 Onoclea pensylvanica (Willd.) Sm.
 Onoclea struthiopteris (L.) Roth
 Pterinodes struthiopteris (L.) Kuntze
 Struthiopteris europaea Hornem.
 Struthiopteris filicastrum All.
 Struthiopteris germanica Willd.

Paupinis jonpapartis (Matteuccia struthiopteris) – šertvūnų (Polypodiophyta) augalas. Graikiškai stroytos, struthion – varnėnas, strutis, kadangi sporifikuojantieji lapai panašūs į stručio plunksnas. Lietuvoje apyretis papartis, sudarantis nemenkus sąžalynus miško upelių pakraščiuose ir jų slėniuose, šaltiniuotuose miškuose, daubose. Taip pat yra įveistas parkuose, soduose, kapinėse. Labai aukšti paupiniai jonpaparčiai auga Švenčionėlių miško urėdijos Švenčionių girininkijoje - prie miško upelių auga iki 2 m aukščio.

Požymiai 
Augalas nuo 30 cm iki 1-2 m aukščio. Stiebas trumpas, status, juodas, beveik požeminis, leidžia požemines atžalas. Vegetatyviniai lapai trumpakočiai; lakštas šviesiai žalias, pailgas, staigiai nusmailėjusia viršūne ir palaipsniui siaurėjančiu pagrindu, plunksniškas, su 30-70 porų šoninių segmentų. Šie lapai išsidėstę ratu ir sudaro piltuvo pavidalo puokštę. Rugpjūčio mėnesį formuoja sporifikuojančius lapus, kurie subrendę paruduoja.

Dauginimasis 
Pavasarį paupinis jonpapartis išbarsto chlorofilines haploidines sporas, iš kurių pradeda augti gametofitai, kuriems subrendus juose esantys anteridžiai ir archegonės suformuoja spermatozoidus bei kiaušialąstes ir įvyksta apvaisinimas, po kurio susidaro diploidinė zigota, iš kurios išauga naujas sporofitas, kuris vėl gali formuoti sporas ir ciklas kartojasi. 

Matteuccia struthiopteris brandinamos sporos gali sudygti per kelias dienas po subrendimo, tačiau augalas turi prisitaikymų, kurie padeda apsaugoti sporas nuo išsisklaidymo tik subrendus: sporofilai formuojasi vėlai vasarą, specifinė lapkočio pakraščių forma neleidžia sporangėms lengvai atsiverti. Tai reiškia, jog paupinis jonpapartis sporifikuoja birželio mėnesį, o sporas barsto tik sekantį pavasarį.

Paplitimas 
Rūšis mėgsta gerai aeruojamus miško dirvožemius, kuriuose yra daug nuolatinės drėgmės, susijusios su aukštu gruntinio vandens lygiu. Plačiai paplitęs beveik visoje Europoje, drėgnuose Pietų Sibiro regionuose, taip pat auga  Žemės šiaurės pusrutulio vidutinių platumų klimato regionuose - Rytų ir Šiaurės Europoje, Šiaurės Azijoje (Sibiras ir Rusijos Tolimieji Rytai) ir Šiaurės Amerikos žemyno šiaurinėje dalyje.

Šaltiniai

Galerija 

Vudsijiniai
Dekoratyviniai augalai
Euklido algoritmas

Euklido algoritmas – algoritmas, kurio autorystė prisikiriama Euklidui, skirtas surasti dviejų skaičių didžiausią bendrą daliklį (DBD).

Algoritmas dviejų skaičių  ir  DBD rasti užrašomas taip:
 Jeigu  yra nulis, tuomet DBD yra 
 Kitaip,
  ← 
  ←  dalybos iš  liekana
 Kartojame nuo pirmo žingsnio

Šio algoritmo realizavimas Pascal programavimo kalba:

  while (a > 0) and (b > 0) do
    if a > b then a := a mod b
             else b := b mod a;
  dbd := a + b;

C/C++ kalba:

  while (abs(a) && abs(b))
    if (abs(a) > abs(b)) a %= b; 
          else b %= a;
  dbd = a + b;

Taip pat skaitykite 
 Išplėstinis Euklido algoritmas

Algoritmai
Skaičių teorija
Skaičių teorija

Skaičių teorija – matematikos šaka, tirianti sveikųjų skaičių savybes. Nors dauguma iškeltų problemų yra paprastai formuluojamos, tačiau kai kurių sprendimas ypatingai sudėtingas.

Problemos 
 Didžioji Ferma teorema – lygtis  neturi sveikųjų sprendinių, kai n>2?
 Goldbacho hipotezė – bet kurį lyginį skaičių išreikšti dviejų pirminių skaičių suma?

Taip pat skaitykite 
 Pirminiai skaičiai
 Didžiausias bendras daliklis
 Mažiausas bendras kartotinis
Vėlyvis

Vėlyvis:

Vėlyvis (Colchicum), vėlyvinių (Colchicaceae), t. y. magnolijūnų (Magnoliophyta), augalų šeimos gentis

Pavardė 
Stasys Vėlyvis (g. 1938 m.), teisininkas, teisėtyrininkas civilistas ir civilprocesualistas, VU ir MRU profesorius.
Nacizmas

Nacionalsocializmas (), arba nacizmas (kartais vadinamas hitlerizmu) – kraštutinių dešiniųjų totalitarinė ideologija ir šios ideologijos įgyvendinimo praktika. Pagrindiniai nacionalsocializmo ideologai buvo Adolfas Hitleris („Mano kova“), Alfredas Rozenbergas ir Jozefas Gėbelsas.

Ideologijos apibūdinimas nėra paprastas, istorikai ir politologai nesutaria ar nacizmą galima laikyti atskira ideologija ar tik fašizmo forma. Nacių režimas buvo pirmasis istorijoje rasizmą padaręs oficialia valstybės doktrina. Būdingas antisemitizmas, šovinizmas, represijos prieš kitaminčius, eugenikos propagavimas.

Ideologija 

Nacionalsocializmas įrodinėjo arijų rasės pranašumą. Hitleriui esant gyvam, naciai propagavo stiprią, centralizuotą fiurerio valdžią ir tvirtino, kad gins Vokietiją ir vokiečių tautą (įskaitant vokiečius, gyvenančius užsienyje) prieš komunizmą ir žydų ardomąją veiklą. Galiausiai, naciai siekė įkurti didelę, homogeninę ir autarkinę etninę valstybę, su pangermanizmo idėjomis.

Hitlerio politiniai įsitikinimai buvo suformuluoti „Mano kova“. Jo ideologija turėjo tris pagrindinius teiginius: istorijos koncepcija, kaip rasių kovai daryta socialdarvinizmo įtaka; antisemitizmas; ir idėja, kad reikia įsigyti žemę iš Rusijos. Jo antisemitizmas, kartu su jo antikomunizmu, davė pagrindą sąmokslo teorijai apie „žydų bolševizmą“. Hitleris savo pažiūras tobulino savo pastebėjimais gyvenant Vienoje nuo 1907 iki 1913 m. Jis nusprendė, kad rasistinė, religinė ir kultūrinė hierarchija egzistuoja, o arijai yra šios hierarchijos viršūnėje, tuo tarpu žydai ir romai buvo žemiausiame hierarchijos lygyje. Jis tikėjo, kad Austrijos-Vengrijos imperijos etninė ir lingvistinė įvairovė susilpnino imperiją ir sukūrė nuomonių įvairovę. Dar daugiau, Hitleris matė demokratiją kaip destabilizuojančią jėgą, nes ji suteikė galią etninėms mažumoms, kurios, jo teigimu, susilpnino ir destabilizavo imperiją ir privedė prie jos pačios dalijimosi. Hitlerio politiniai įsitikinimai buvo paveikti Pirmojo pasaulinio karo ir 1917 m. Spalio revoliucijos ir vėliau buvo modifikuoti tarp 1920 ir 1923 m.

Dabartinė termino vartosena 
Greta įprasto apibrėžimo taikymo, terminas taip pat vartojamas tik propagandiniais tikslais, bandant apkaltinti nacizmu daug bendro su tuo neturinčius žmones bei tautas. Tokia propaganda pasitelkiama nepagrįstai agresijai prieš kitą valstybę pateisinti. Teigiama, kad išvadinimo nacistais propagandinis poveikis buvusioje TSRS teritorijoje yra labai stiprus.

Šaltiniai

Taip pat skaitykite 
 Trečiasis Reichas
 Vokietijos nacionalsocialistinė darbininkų partija
Atmosfera (reikšmės)

Žodis atmosfera gali reikšti:

 Atmosfera – dujų sluoksnis aplink pakankamo dydžio dangaus kūną:
 Dangaus kūnų atmosfera
 Žemės atmosfera
 Veneros atmosfera
 Atmosfera (matavimo vienetas) – slėgio matavimo vienetas.
Įstatymų leidžiamoji valdžia

Įstatymų leidžiamoji valdžia – institucija, kuriai patikimas įstatymų (t. y. aukščiausios teisinės galios norminių aktų, reguliuojančių svarbiausius visuomeninius santykius) priėmimas.

Valstybėse, kuriose valdžios šakos yra atskirtos tokia institucija paprastai vadinama parlamentu, kuri sudaro renkami atstovai. Jie išreiškia įvairius visuomenės interesus, taip pat atstovauja visai visuomenei. Kartu reikia pažymėti, kad ne tik parlamentas, bet ir pati tauta tiesiogiai gali priimti įstatymus. Tačiau daugelis įstatymų priimami parlamento laikantis sudėtingos įstatymų leidybos procedūros.

Parlamentas – bendrinis įstatymų leidžiamosios institucijos pavadinimas. Įvairiose šalyse jis vadinamas skirtingai: kongresas, riksdagas, folketingas, asamblėja, nacionalinis susirinkimas, parlamentas ir pan. Parlamento narių skaičių, parlamento struktūrą, darbo procedūras nustato kiekvienos šalies konstitucija ir įstatymai, taip pat parlamentų reglamentai (statutai).

Kai kurių šalių konstitucijos pripažįstą deleguojamąją įstatymų leidybą, kai konstitucijos numatytais atvejais ir sąlygomis vykdomoji valdžia perima turinčių įstatymo galią bendro pobūdžio aktų kūrimo teisę.

Teisės teorija
Įstatymų leidžiamoji valdžia
Karakalas

Karakalas (Caracal caracal) – katinių (Felidae) šeimos plėšrus žinduolis. Ilgą laiką laikytas lūšimi dėl panašios išvaizdos, tačiau dabar išskirtas į atskirą gentį. Paplitęs Afrikos savanose ir pusdykumėse, Artimuosiuose Rytuose, vakarų Indijoje, Vidurinės Azijos pietuose.

Kūno ilgis 65-82 cm, uodegos ilgis 25-30 cm. Aukštis 45 cm, masė 11-19 kg. Ausys stačios, didelės (5 cm). Kailis trumpas, tankus, smėlio spalvos. Nors panašus į lūšį, karakalas morfologiškai artimesnis pumai ar servalui.

Karakalas aktyvus naktį, nors žiemą ir pavasarį sutinkamas ir dieną. Miega tarp uolų arba lapių ar dygliatriušių urvuose. Karakalas ilgai bėgti negali, todėl medžioja auką puldamas iš pasalų staigiu ir dideliu (iki 4,5 m) šuoliu. Medžioja smulkius graužikus (šoklius, starus, smiltpeles), kiškius, smulkias antilopes (pvz., džeiranus). Kartais puola paukščius (tarp jų ir naminius), ežius, dygliatriušius, driežus, lapes ir mangustas. Karakalas gali ilgai išgyventi be vandens, naudodamas iš maisto gautą vandenį. Kaip ir leopardas, karakalas savo grobį užvelka į medį, kad apsaugotų nuo kitų plėšrūnų.

Karakalas nesunkiai prijaukinamas. Indijoje, Persijoje prijaukintais karakalais medžiodavo kiškius, fazanus, antilopes.

Pavadinimas karakalas kilo iš turkų kalbos žodžio karakulak, reiškiančio „juoda ausis“, kadangi karakalo ausų išorinė pusė yra juoda.
 

Katiniai
Misisipė

Apie Misisipės upę skaitykite čia.

Misisipė () – 20-oji JAV valstija (nuo 1817 m. gruodžio 10 d.). Sostinė ir didžiausias miestas – Džeksonas (). Valstijos pavadinimas kilęs iš Misisipės upės, tenkančios palei vakarinę valstijos sieną. Valstijos simbolis – magnolija. Valstijos plotas – 125,5 tūkst. km².

Istorija 

Antrojo tūkstantmečio pradžioje valstijos teritorijoje buvo išsivysčiusi Misisipės indėnų kultūra. Pirmieji europiečiai, tyrinėję šį regioną buvo ispanai, atvykę 1540 metais Hernando de Soto ekspedicijos sudėtyje. Misisipės teritorija buvo įjungta į Sąjungos sudėtį kaip 20 valstija 1817 metų gruodžio 10 dieną.

Oficialiai tik 1995 m. kovo 17 d. Misisipės valstija ratifikavo vergovę draudžiančią JAV konstitucijos 13-ąją pataisą, kurią JAV Kongresas priėmė dar 1865 metais.

Didžiausi miestai 

2010 m. duomenys

 Džeksonas (173,514 gyv.)
 Galfportas (67,793 gyv.)
 Saufheivenas (48,982 gyv.)
 Hetisburgas (45,989 gyv.)
 Biloksis (44,054 gyv.)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Misisipės valstija

JAV valstijos
Judas Priest

Judas Priest – britų heavy metal grupė, susikūrusi 1968 m. Birmingeme, Anglijoje.

Biografija 
Grupė, kurios 1976 metų antrojo albumo muzikai apibūdinti pirmą kartą žurnalistai panaudojo terminą heavy metal. Judas Priest vokalisto Rob Halford apranga (odinė striukė su kniedėmis ir kita metaline atributika) sukūrė metalistų įvaizdį, o grupės gerbėjai tapo pirmaisiais metalistais. Tekstinis šios grupės indėlis formuojant metalo filosofiją tiesiog milžiniškas.

Nuolat technine prasme progresavusi ir sunkėjusi grupė gerus penkiolika metų buvo stiliaus lyderė ir ideologinė kelrodė žvaigždė. 2005 ir 2015 metais koncertavo Lietuvoje.

Nariai 
 Rob Halford – vokalistas (iš Fight, Halford, Two)
 Glenn Tipton – gitara
 K. K. Downing – gitara
 Ian Hill – bosinė gitara
 Scott Travis – būgnai

Buvę nariai 
 Tim „Ripper“ Owens – vokalas (iš Iced Earth, Winters Bane)
 John Hinch – būgnai
 Alan Moore – būgnai
 Simon Phillips – būgnai (iš Michael Schenker Group)
 Les Binks – būgnai (iš Tytan)
 Dave Holland – būgnai

Diskografija 
 Rocka Rolla (1974)
 Sad Wings Of Destiny (1976)
 Sin After Sin (1977)
 Stained Class (1978)
 Hell Bent For Leather (1978)
 Unleashed In The East (1979)
 British Steel (1980)
 Point Of Entry (1981)
 Screaming For Vengeance (1982)
 Defenders Of The Faith (1984)
 Turbo (1986)
 Priest… Live! (1987)
 Ram It Down (1988)
 Painkiller (1990)
 Metal Works '73-'93 (1993)
 Jugulator (1997)
 The Best Of Judas Priest: Living After Midnight (1998)
 Live Meltdown (1998)
 Demolition (2001)
 Machine Man (2001 Singlas)
 Live in London (2003)
 Angel Of Retribution (2005)
 Nostradamus (2008)
 A Touch Of Evil: live (2009)
 British Steel – 30th Anniversary – Live (2010)
 Redeemer of Souls (2014)
 Firepower'' (2018)

Nuorodos 

 Oficiali Judas Priest svetainė

Anglijos metalo atlikėjai
Jūrų leopardas

Jūrų leopardas (Hydrurga leptonyx) – ruonių (Pinnipedia) pobūrio jūros žinduolis. Antarktinė rūšis. Kūnas iki 3,6 m ilgio. Turi lankstų kaklą. Plėšrus, dažnai vandenyje puola pingvinus, o kartais ir kitus ruonius.

Ruoniai
Pietinis jūrų dramblys

Pietinis jūrų dramblys (Mirounga leonina) – ruonių (Pinnipedia) pobūrio jūros žinduolis. Stambiausias ruonių atstovas. Patinų kūnas iki 5,5 m ilgio, masė iki 2,5 tonų. Ant snukio patinai turi odos maišą, kurį susijaudinę išpučia. Patelės atsiveda po vieną jauniklį, kurį žindo mėnesį. Antarktinė rūšis. Svarbiausios gulyklos – Kergeleno, Folklandų salose.

Šaltiniai 

Ruoniai
Atomas

Atomas ( – ‘nedalus’) – mažiausia elektriškai neutrali cheminio elemento dalelė, turinti jo chemines ir fizikines savybes. Atomo dydis yra apie 0,1 nanometro. Viename kubiniame metre telpa apie 1030 atomų.

Atomo sąvoką dar V a. pr. m. e. įvedė graikų filosofas Demokritas Abderietis. Pagal jo teoriją, visa medžiaga susideda iš įvairių tipų smulkių dalelių, besiskiriančių savo forma ir dydžiu, kurių nebeįmanoma dar labiau suskaidyti bei sunaikinti.

Atomas buvo laikomas elementariausia medžiagos dalele iki pat 1897 m., kai anglų fizikas Dž. Dž. Tompsonas įrodė kad egzistuoja smulkesnės už atomą dalelės – elektronai. Chemijoje atomas apibrėžiamas kaip mažiausia chemiškai nedaloma medžiagos dalelė. Chemijai sudėtinga sistema yra molekulė. Tuo tarpu fizika smulkiai nagrinėja atomo struktūrą, molekulė fizikos moksle – tai elementari sistema.

Atomo sandara 
Atomas – mažiausia elemento dalelė, kurios spindulys svyruoja nuo 0,53 x 10-10 m. (vandenilio) iki 2,7 x 10-10 m. (urano atomo). Didžioji atomo masės dalis – 10 -14 – 10-15 m spindulio branduolyje, kurį sudaro teigiami protonai ir neutralaus krūvio neutronai, o aplink branduolį skrieja neigiamo krūvio dalelės – elektronai.

Neutraliame atome branduolio protonų skaičius yra lygus elektronų skaičiui ir atitinka cheminio elemento atominį numerį. Atomui netekus vieno ar daugiau elektronų, atomas tampa teigiamu jonu, kadangi krūvis dėl didesnio protono skaičiaus tampa teigiamu. Kai prisijungiami papildomi elektronai, atomas virsta neigiamu jonu. To paties cheminio elemento atomai, turintys skirtingą neutronų skaičių branduolyje vadinami izotopais. Šiuo metu žinomi 118 cheminių elementų atomai.

Atomą sudarančių elementariųjų dalelių savybės 

Atomo fizika
Chemija
Dalelių fizika
Indoeuropiečių kalbos

Indoeuropiečių kalbomis vadinama didelė iš indoeuropiečių prokalbės išsivysčiusių kalbų grupė, siejama leksinių, fonologinių, semantinių panašybių ir kalbos struktūros bendrybių. Indoeuropiečių kalboms priklauso dauguma Europos kalbų, taip pat daug kalbų pietvakarių, centrinėje ir pietų Azijoje.

Tai viena iš gausiausių kalbų šeimų, ją sudaro daugiau nei 400 kalbų, kuriomis šneka apie 3 milijardus žmonių (žr. žem.)

Ankstyviausius rašytinius paminklus palikusi indoeuropiečių kalba yra hetitų (XVIII a. pr. m. e.).

Kalbų grupės 
Indoeuropiečių kalbos skirstomos į šias kalbų grupes:
 Anatolijos kalbos – seniausios žinomos indoeuropiečių kalbos. Hetitų kalbos rašytiniai paminklai žinomi iš XVIII a. pr. m. e.
 Indoiranėnų kalbos, kilusios iš bendros prokalbės:
 Indų kalbos (arba kitaip, indoarijų kalbos) – seniausi rašytiniai paminklai sanskrito kalba žinomi nuo antrojo tūkstantmečio pr. m. e.
 Iranėnų kalbos – avestos ir persų kalbos paminklai žinomi iš pirmojo tūkstantmečio pr. m. e.
 Nuristaniečių kalbos
 Graikų kalba – pirmieji užrašai aptikti XIV a. pr. m. e.
 Italikų kalbos – įskaitant lotynų kalbą ir iš jos kilusias romanų kalbas, pirmieji įrašai iš pirmojo tūkstantmečio pr. m. e.
 Keltų kalbos – įrašai senąja galų kalba žinomi iš VI a. pr. m. e.
 Germanų kalbos – pirmieji įrašai runomis iš II a.
 Armėnų kalba – įrašai iš V a.
 Tocharų kalbos – išnykusios, žinomi įrašai iš VI a.
 Slavų kalbos – pirmieji įrašai bažnytine slavų kalba iš IX a. (kartais kartu su baltų kalbomis jungiamos į baltų-slavų kalbų grupę)
 Baltų kalbos – užrašytos tik nuo XIV a., jos yra išlaikusios daugelį indoeuropiečių prokalbės bruožų (žr. Baltų prokalbė).
 Albanų kalba – ja rašoma nuo XVI a.

Kitos išnykusios indoeuropiečių kalbos, apie kurias labai maža duomenų ir kurios jungiamos į hipotetinę paleobalkanų kalbų grupę:
 Ilyrų kalbos (ir su jomis siejamos mesapių, panonų kalbos)
 Frygų kalba
 Trakų kalba
 Dakų kalba
 Senoji makedonų kalba
 Senoji venetų kalba

Taip pat skaitykite 
 Satemizacija
 Indoeuropiečių prokalbė
 Indoeuropiečiai

Nuorodos 
 Ethnologue informacija
Mėlynasis banginis

Mėlynasis banginis (Balaenoptera musculus) – raukšlėtųjų banginių (Balaenopteridae) šeimos žinduolis.

Sandara 

Mėlynasis banginis užauga iki 33 m ilgio ir 150 tonų. Tai didžiausias žinomas kada nors Žemės istorijoje egzistavęs gyvūnas (didžiausi dinozaurai užaugdavo iki 90 tonų). Išnykusi milžiniška žuvis Leedsichthys galbūt pasiekdavo šio banginio dydį, tačiau apie ją labai mažai žinoma. 

Skirtinigai nuo gana „kresno“ sudėjimo smulkesnių banginiu, kūnas lieknas. Oda šviesiai pilkos spalvos su melsvu atspalviu, turi šiek tiek plaukų. Suaugusio banginio burnoje būna apie 300 maždaug metro ilgio raginių juostelių (banginio ūsų). Jie padeda košti vandenį ir sudaryti daugiausia iš keratino, panašiai kaip ir žmonių plaukai bei nagai.  Ryklė gana siaura, banginis negali praryti nieko didesnio nei pliažo kamuolys.  Smegenys kaip tokiam dideliam gyvūnui palyginti mažos (apie 7 kg).  

Užpakalinėje kūno dalyje, prie uodegos, yra mažas nugaros pelekas. Trumpą laiką gali pasiekti iki 50 km/h greitį tačiau paprastai plaukia maždaug 20 km/h greičiu.

Ekologija 
Maitinasi smulkiais vėžiagyviais, kurių gali suėsti daugiau kaip 6 tonas. Prieš gimdant mėlynieji banginiai migruoja į šiltesnius vandenis. Gimęs jauniklis yra 7 m ilgio ir sveria 2,5 tonos – tiek, kiek visiškai užaugęs begemotas.  Jauniklis žindomas 6-8 mėnesius, per dieną išgeria apie 400 litrų pieno. Mėlynieji banginiai gyvena pavieniui, poromis arba motinos kartu su jaunikliais. Jie nekuria didelių bendruomenių, sutinkamų kitose bangininių rūšyse. Manoma, kad gali gyventi iki 80 metų (vėliausiai tas pats banginis buvo stebėtas po 34 metų). Gamtoje vienintelis jų priešas yra orka, kurios paliktų randų aptinkama banginių kūnuose. Kaip dažnai orkoms pavyksta įveikti banginį, nėra žinoma.

Garsai 
Mėlynieji banginiai skleidžia žmogui girdimus garsus, kurie neretai susideda iš keleto „natų“. Tiksli šių garsų paskirtis nėra žinoma, tai gali būti bendravimo signalai.

Garso įrašai

Medžioklė ir išnaikinimas 
Dėl dydžio, greičio ir todėl, kad užmuštas nuskęsta, mėlynąjį banginį sėkmingai sumedžioti daug sunkiau nei mažesnes rūšis. Pirmiesiems banginiautojams tai retai pavykdavo. Jie daug labiau mėgo medžioti mažesnius ir lėtesnius tikruosius banginius. Tačiau pradėjus naudoti garo mašinomis varomus laivus ir paraku užtaisomas harpūnines patrankas sėkmės galimybės labai padidėjo; 1930–31 metų sezoną vien Arktikos srityje buvo sumedžioti 29 400 banginiai. Pirmieji apribojimai įvesti 1946 metais, visiškai liautasi medžioti 1970 m. Šiuo metu mėlynieji banginiai yra labai išnaikinti, todėl saugomi. Išlikę ne daugiau nei 0,15 % pradinės populiacijos.

Šiuo metu mėlynasis banginis panaudojamas banginių stebėjimo versle (kaip stebimas gyvūnas).

Šaltiniai 

Banginiai
Daugiapelekis delfinas

Daugiapelekis delfinas (Orcinus orca) – delfininių (Delphinidae) šeimos jūrų žinduolis.

Paplitimas 
Plačiai paplitę Žemės šiaurės ir pietų pusrutuliuose bei visuose vandenynuose ir beveik visose jūrose (išskyrus keletą vidinių).

Apibūdinimas 

Tai stambiausia delfinų rūšis, užauganti iki 9,5 m ilgio ir 9 tonų masės. Daugiapelekių delfinų patelės gerokai mažesnės (iki 8,5 m ilgio ir 5,5 tonų masės). Kūnas tvirtas. Turi aukštą nugarinį peleką, kuris patinų būna iki 1,8 m ilgio. Uodega su plačiomis skiautėmis, padedančiomis greitai plaukti. Dantys stambūs. Kūno spalva juodai balta.

Išskirtiniai daugiapelekių delfinų bruožai – aukštas nugarinis pelekas ir juodai balta kūno spalva.

Elgsena 
Labai galingas, pavojingas bei protingas grobuonis. Dažniausiai medžioja grupėmis. Jų bandos puola ruonius, delfinus ir net stambius banginius. Dažnai su savo aukomis net žaidžia, mėtydamos virš vandens ar kitaip neįprastai su jomis elgiasi. Sveria net apie 8 tonas ir gaudydami grobį iš vandens gali iššokti į 4,57 metrų aukštį. Išvysto iki 56 km/h greitį. Okeanariumuose pripranta prie žmogaus ir lengvai apmokomi. Patelės dauginasi iki 40 metų amžiaus.

Amžius 
Patinai brandos sulaukia būdami 15 metų amžiaus, nors įprastai iki 21 metų dar nesiporuoja. Laisvėje patinai gyvena apie 29 metus, daugiausia iki 50–60 metų. Patelės laisvėje gyvena ilgiau – vidutiniškai apie 50 metų, o ilgiausiai iki 80–90 metų. Nelaisvėje išgyvena žymiai trumpiau – mažiau nei 25 metus, nors yra duomenų, kad kai kurie gyvūnai išgyveno iki 30 ir iki 40 metų.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Killer Whale vs. Sea Lions (youtube.com / National Geographic), anglų kalba
 Killer Whales „Gang Up“ to Capture Seal (youtube.com / National Geographic), anglų k.
 Killer Whales vs. Gray Whales (youtube.com / National Geographic), anglų k.
 BBC Wildlife: Killer Whales, 1/4 (youtube.com / All For Whales), anglų k.
 Killer Whale (seaworld.org) , anglų k.
 Killer Whale (Orca) Orcinus orca (nationalgeographic.co.uk), anglų k.
 Killer Whales (afsc.noaa.gov), anglų k.
 Killer Whale (whaledolphintrust.co.uk) , anglų k.
 Killer Whale (google.co.uk)

Banginiai
Germanų kalbos

Germanų kalbos – indoeuropiečių kalbų šeimos šaka, kilusi iš germanų prokalbės. Kaip gimtąja kalba germanų kalbomis šneka apie 500 mln. žmonių, daugiausia Šiaurės Amerikoje, Okeanijoje, Vakarų, Šiaurės ir Centrinėje Europoje. 

Priskaičiuojamos 53 germanų kalbos. Vakarų germanų kalbų šakai priklauso dvi didžiausios pagal kalbančiųjų skaičių kalbos: anglų kalba (gimtoji maždaug 360-400 mln. žmonių) ir vokiečių kalba (gimtoji daugiau nei 100 mln. žmonių).

Seniausiaisiais laikais germanų prokalbė glaudžiai sąveikavo su baltų prokalbe, iš kurios kilo baltų kalbos.

Klasifikacija 
Ribos tarp germanų kalbų grupių nėra ryškios, tarmės paprastai sudaro kalbos  tęsinį (kontinuumą), t. y. dvi gretimos dviejų kalbų tarmės tarpusavyje artimesnės nei bendrinės tų tarmių kalbos.

 Vakarų germanų:
 Vokiečių aukštaičių
 Vokiečių kalba (bendrinė) ir jos aukštaičių bei vidurio tarmės
 Liuksemburgiečių kalba (kilusi iš vidurio vokiečių tarmių)
 Jidiš kalba
 Wymysojer – Wymysöryś – kalba (vartojama Silezijoje, nykstanti)
 Vokiečių žemaičių: frankų, nyderlandų kalba (flamandų ir kiti dialektai), afrikansas, limburgiečių kalba, saksų ir rytų vokiečių žemaičių (laikomos vokiečių kalbos tarmėmis)
 Anglų-fryzų kalbos – fryzų kalba, anglų kalba (turi daug regioninių variantų ir tarmių), škotų kalba (Scots), Söl’ring (vartota Zilto saloje), Jola (vartota Airijoje, išnykusi)
 Šiaurės germanų kalbos (skandinavų kalbos)
 Vakarų (salų) skandinavų – naujoji norvegų kalba (Nynorsk), islandų kalba, farerų kalba, norn (išnykusi, vartota Šiaurės Škotijoje)
 Rytų (žemyno) skandinavų
 Danų kalba
 Bendrinės norvegų kalbos (Bokmål ir Riksmål)
 Švedų kalba
 Rytų germanų (kilusios iš gotų kalbos, išnykusios) – Krymo gotų kalba (išnyko XVIII a. pabaigoje), vandalų kalba, burgundų kalba, lombardų kalba.

Nuorodos 
 Ethnologue informacija
Katekizmas

Katekizmas - glaustas krikščionybės pagrindų išdėstymas klausimų ir atsakymų forma. Jame pateikiamos tikėjimo tiesos, sakramentai, Credo, Dešimt Dievo įsakymų ir malda Tėve mūsų. Katekizmo turinys priklauso nuo išleidimo laikotarpio ir adresato (vaikų, suaugusiųjų, pasauliečių, kunigų, valstybių) poreikio.

Istorija
Krikščionių doktrinos santraukų atsirado jau pirmaisiais krikščionybės amžiais. I a. katekizmu vadinti žodiniai pamokymai katechumenams, vėliau šiuos pamokymus imta užrašyti. Nuo II a. iki V a. katekizmus rengė Jonas Auksaburnis, Kirilas Jeruzalietis, šv. Augustinas. Jie daugiausia buvo skirti suaugusiems Krikšto sakramentui rengti. Dauguma vėlesnių katekizmų buvo skirti katechetams ir kunigams. Katekizmų rengimas ypač suaktyvėjo Reformacijos metu. Autokefalinės stačiatikių bažnyčios naudoja savuosius katekizmus, leidžiamus nacionalinėmis kalbomis. Katekizmai dažnai tapdavo pirmosiomis knygomis, parašytomis krikščionių dvasininkų vietine kalba. XVI a. viduryje evangelikai liuteronai parengė ir išspausdino katekizmus estų (1535 m.), suomių (1543 m.), lenkų (1544 m.), prūsų (1545 m.), latvių (1585 m.) kalbomis. Lietuvių kalba taip pat pirmoji sukurta knyga buvo Martyno Mažvydo katekizmas, išleistas 1547 m. 1595 m. išspausdintas lietuviškas M. Daukšos iš lenkų kalbos išverstas J. Ledesmos Katekizmas. Pirmasis Katalikų bažnyčios oficialus Romos katekizmas buvo sudarytas 1566 m. Tridento susirinkimo nutarimu. Naujausiais laikais pagarsėjo prancūzų ir olandų teologų leisti katekizmai, kuriuose bandyta naujoviškai, nedogmiškai aiškinti tikėjimo tiesas. 1992 m. buvo sudarytas ir popiežiaus Jono Pauliaus II patvirtintas pirmasis po Romos katekizmo visuotinis Katalikų bažnyčios katekizmas, pagal jį leidžiami ir vietiniai katekizmai.

Šaltiniai 

Krikščionybė