joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Paprastoji sprigė

Paprastoji sprigė (Impatiens noli-tangere) – spriginių (Balsaminaceae) šeimos sprigių (Impatiens) genties augalas. Savaime auga Europoje, vidutinių platumų Azijoje, Šiaurės Amerikoje, taip pat ir Lietuvoje.

Ekologija 

Auga miškuose, juodalksnynuose, krūmuose, miškinguose laukų ir upių šlaituose, raistuose. Mėgsta paunksnę, drėgnus puveningus dirvožemius. Neretai sudaro sąžalynus.

Dažnai individų skaičius sumažėja konkuruojant su gervuogėmis, didžiosiomis dilgelėmis, didžialapiais šakiais.

Žiedus lanko kamanės, bitės, dvisparniai. Žolę ėda elniniai ir galvijai.

Biologija 
Tai vienmetis, maždaug 1,1 m aukščio gležnas augalas. Turi kuokštines šaknis, kurios siekia 10-15 cm gylį. Stiebas status, sultingas, šakotas, sustorėjusiais bambliais, iki 2 cm skersmens. Lapai pražanginiai, kiaušiniški, elipsiški, 5-10 cm ilgio, dantyti, smailiaviršūniai. Lapkočiai 2-5 cm ilgio. Kiekvienoje lapų pakraščių pusėje po 7-16 dantelių, jų gylis iki 3 mm. Apatiniai lapai esti su lapkočiais, o viršutiniai – bekočiai.

Trumpose kekėse kabo po 3-5 stambius, netaisyklingus, 3-4 cm ilgio žiedus, kuriuose yra nektaro. Žiedynkočiai esti pažastiniai. Geltonos žiotys nubarstytos raudonų dėmelių. Du taurėlapiai maži, trečias didelis, panašus į vainiklapį ir turi užriestą, 6-12 mm ilgio pentiną. Vainiklapis, esantis prieš pentinuotą taurėlapį, yra apskritas. Šoniniai vainiklapiai būna dviskiaučiai, suaugę po du. Visų penkių kuokelių dulkinės tarpusavyje sulipusios.

Žydi nuo birželio iki rugsėjo mėnesio. Vaisius – pailga, 1,5-2,5 cm ilgio, kabanti dėžutė, atsidaranti per sąvaras. Sąvaros tamprios, susisuka spyruokle ir sėklas išsvaido maždaug 1-3 m spinduliu. Ne visai prinokusi dėžutė sprogsta vos paliesta. Dėžutėje subręsta 1-9 iki 4,6 mm ilgio sėklos. Vaisiai bręsta nuo rugpjūčio iki spalio mėnesio. Dauginasi tik sėklomis. Augalas diploidinis, 2n = 20, 40. Tetraploidinė (2n = 40) forma rasta Lenkijoje.

Savybės 
Augalas nuskintas greit vysta. Jautrus šalčiams, todėl po pirmųjų šalčių nunyksta.

Naudojimas 
Žolėje esančios dažinės medžiagos vilną dažo geltona spalva. Galima vartoti virtus jaunus ūglius. Sėklos malonaus riešutų skonio, galima valgyti žalias. Augalas turi diuretiko, antiseptiko, vėmimą sukeliančių, vidurius laisvinančių savybių. Vartotas gydant hemorojų, spazminį šlapinimąsi.

Porūšiai 
Yra išskiriami keturi varietetai:
 Impatiens noli-tangere var. albiflora Schwarz – Centrinė Europa
 Impatiens noli-tangere var. micrantha Rouy & Foucan. – Centrinė Europa
 Impatiens noli-tangere var. pallescens Nakai – Tolimieji Rytai
 Impatiens noli-tangere var. parviflora Kittagawa – Japonija

Nuorodos 
 Paprastosios sprigės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org  (anglų k.)''
 Impatiens noli-tangere – Nature Gate (anglų k.)
 Impatiens noli-tangere – Plants for a Future (anglų k.)

Literatūra 

 Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 30 p.
 Enciklopedinė miško knyga, Gediminas Isokas, Vilnius, Mintis, 2001, 284–285 p. ISBN 5-417-00831-1
 Paul E. Hatcher. Impatiens noli-tangere L.. „Journal of Ecology”. 91, 1, s. 147–167, 2003 (anglų k.)

Spriginiai
Vaistiniai augalai
GJan

Greta Jančytė (žinoma GJan sceniniu vardu; g. 1995 m. balandžio 24 d. Trakų Vokėje) – Lietuvos dainininkė ir dainų autorė. Baigus mokyklą, įstojo į Vilniaus dailės akademiją. 2016 m. pasirašė bendradarbiavimo sutartį su Rumunijos leidybos kompanija „Global records“. Tais pačiais metais pasirodė vaizdo klipas „Wild“.

Biografija 
2010–2011 m. Greta buvo Lietuvos roko grupės „Second Riot“ narė. Grupė išleido dvi dainas „Memories“ ir „Stalk“. 2011-ųjų vasarą Greta paliko grupę dėl nesutarimų su kitais grupės nariais.

Išpopuliarėjusi svetainėje „YouTube“, atlikėja debiutavo 2012 m. su radijo singlais „Not Afraid“ ir „Tattoo“. Nominuota 2012 m. Muzikos asociacijos metų apdovanojimui už geriausią vaizdo klipą („Not Afraid“) ir 2013 m. Muzikos asociacijos metų apdovanojimui kaip geriausia atlikėja moteris.

2015 m. balandžio 13 d. išleistas atlikėjos singlas „Nobody Around“ buvo panaudotas Vokietijos mineralinio vandens „Active O2“ reklamoje.

Diskografija 
 Do It (2017 m.)
 Pasiduodu Sau (2019 m.)

Singlai 
Not Afraid (2012 m.)
TATTOO (2012 m.)
Need Your Love (2013 m.)
Now You (2013 m.)
Nobody Around (2015 m.)
One More Drink (2015 m.)
Gossip (2015 m.)
 Wild (2016 m.)
 Wasn't Easy (2017 m.)
Together (2017 m.)
 Paskui tave (2017 m.)
Tabletė (2018 m.)
Confidence (2018 m.)
Clothes Off (2018 m.)
Ring Them Bells  (Bob Dylan coveris) (2018 m.)
 Melagė (2018 m.)
Numbers (2019 m.)
Karaliai (2019 m.)
Neleisk Man Užmigt (2019 m.)
Ruduo (2019 m.)
Ne (2021 m.)
Filmas (2021 m.)
Pasikeisiu (2022 m.)
Leidžiu sau viską (2022 m.)
Noriu (2022 m.)

Videografija 
 Not Afraid (2012)
 TATTOO (2012)
 Need Your Love (2013)
 Now You (2013)
 One More Drink (2015)
 Wild (2016)
 Wasn't Easy (2017)
 Together (2017)
 Paskui tave (2017)
Confidence (2018 m.)
Ring Them Bells  (Bob Dylan coveris) (2018 m.)
Melagė (2018 m.)
Neleisk Man Užmigt (2019 m.)
Ruduo (2019 m.)

Apdovanojimai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Biografija puslapyje promostar.lt

Lietuvos dainininkai
Lietuvos dainų autoriai
Giovanni Pisano

Džovanis Pizanas (, g. apie 1248 m. – m. 1314 (?) m.) – XIII a. pb. – XIV a. pr. italų protorenesanso skulptorius ir architektas.

Biografija 
Džovanis Pizanas gimė apie 1248 m. Pizoje. Jis buvo skulptoriaus ir architekto Nikola Pizano sūnus. Tėvas ir sūnus dažnai dirbo kartu, tačiau jų individualūs stiliai buvo labai skirtingi. Džovaniui būdingas rėmimasis gotikinės stilistikos formomis, kai jo tėvui − antikinėmis, su kuriomis jis susipažino per romėniškų sarkofagų skulptūrą. Džovanis mokėsi tėvo dirbtuvėse ir pirmąkart paminėtas 1265 m. kontrakto dėl Pizos katedros sakyklos projekto dokumentuose. Tėvo asistentu Džovanis paminėtas Didžiojo fontano inskripcijoje Perudžoje (fontanas pastatytas 1278 m.). Dėl įrašų trūkumo 1270-76 m. periodu, manoma, kad Džovanis šiuo laikotarpiu buvo išvykęs į Prancūziją, nes vėlesnė jo kūrybos stilistika tampriai susijusi su prancūziškos gotikos bruožais.

1285 m. Džovanis atsisakė Pizos pilietybės ir priėmė Sienos. Sienoje Džovanis Pizanas dirbo iki 1299 m. 1285–1295 m. periodu skulptorius sukūrė Sienos katedros apatinės dalies papuošimus. Jis minimas architektu apie 1287 m. Masa Maritima mieste, kur prižiūrėjo vietos katedros statybas, suprojektavo S. Quirico d’Orcia kolegijos šoninius vartus. Apie 1302 m. datuojamas vienas įspūdingiausių jo kūrinių – Madonos su Kūdikiu skulptūra Prato katedroje. 1301 m. jis sukūrė Šv. Andriaus bažnyčios Pistojoje sakyklą. 1302 m. pradėjo Pizos katedros sakyklą. Maždaug tuo metu, kai Džotas dekoravo Arenos koplyčią Padujoje, Pizanas šiai koplyčiai sukūrė tris statulas, tarp kurių Madonos skulptūrą. Apie 1313 m. sukūrė Margaritos Liuksemburgietės monumentą San Francesco di Castelletto bažnyčioje Genujoje (išlikę fragmentai). Džovanis Pizanas paskutinį kartą paminėtas 1314 m. Sienoje, tikriausiai tuo metu ir mirė (vėliausia siūloma data – 1320 m.).

Darbų galerija

Šaltiniai 
 Encyclopaedia Britannica
 L’Enciclopedia Italiana
 Lilian H. Zirpolo. Historical Dictionary of Renaissance Art. The Scarecrow Press, Inc. – 2008. p. 342

Nuorodos 

 smarthistory
 Giovanni Pisano WGA tinklalapyje
 Džovanio Pizano biografija Giorgio Vasari „Le Vite“ (anglų k.) 

Pisano, Giovanni
Pisano, Giovanni
Arena (filmas)

Arena () – 1974 m. JAV sukurtas nuotykių filmas, kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Pam Grier ir Margaret Markov. Jame pasakojama apie Romos imperijos laikus ir gladiatorių arenose kovojančias moteris. Šis filmas yra antrasis, kuriame kartu vaidino Grier ir Markov – 1972 m. jos pasirodė juostoje „Juodoji mama, baltoji mama“.

Šis filmas yra režisieriaus Steve Carver debiutas. 2001 m. rusų režisierius Timur Bekmambetov JAV sukūrė šio filmo perdirbinį.

Pagrindiniai aktoriai 
 Aktorius – vaidmuo
 Pam Grier – Mamavi
 Margaret Markov – Bodicija
 Lucretia Love – Deidrė
 Paul Muller – Liucijus
 Danielle Vargas – Timarkus
 Rosalba Neri (titruose Sara Bay) – Kornelija

1974 filmai
Italijos filmai
JAV filmai
Nuotykių filmai
Ivans Ribakovs

Ivanas Ribakovas (g. 1960 m. birželio 29 d. Zarasuose, Lietuvos TSR) – Latvijos rusų kilmės politikas. Latvijos seimo deputatas, politinės partijos Santarvė narys.

Biografija 

1977 m. baigė mokyklą Zarasuose. 1982 m. baigė Daugpilio universitetą, kur įgijo fizikos-matematikos mokytojo specialybę. 1982-1983 m. dirbo mokytoju Kolagimoje, Rusijos TSR. Grįžęs į Latviją 1984-1985 m. buvo Rezeknės IV vidurinės mokyklos direktorius, 1986-2002 m. II vidurinės mokyklos direktorius. 2001 m. tapo Rezeknės miesto tarybos pirmininko pavaduotoju. 2002 m. išrinktas į Latvijos seimą, perrinktas 2006 m., 2010 m. ir 2011 metais. Per visas kadencijas dirbo finansų ir biudžeto bei pilietybės įstatymo įgyvendinimo komitetuose.

Nuorodos 

 Asmeninis tinklalapis (rus.) 
 Informacija apie deputatą (lat.)
 Profilis seimo tinklalapyje (lat.)
 Biografija (lat.) 

Latvijos Seimo deputatai
Tears for Fears

„Tears for Fears“ – britų new wave grupė, susikūrusi 1981 m. Bate, Jungtinėje Karalystėje.

Nariai

Dabartiniai 

 Roland Orzabal – vokalas, gitara, klavišiniai
 Curt Smith – vokalas, bosinė gitara, klavišiniai

Buvę 

 Ian Stanley – klavišiniai
 Manny Elias – mušamieji

Diskografija

Studijiniai albumai

Kompiliacijų albumai

Nuorodos 
 
 Tears for Fears Discogs svetainėje
 Tears for Fears Last.fm svetainėje

Anglijos atlikėjai
Ignalinos geležinkelio stotis

Ignalinos geležinkelio stotis – geležinkelio stotis Ignalinos mieste. Adresas – Geležinkelio g. 19.

Istorija 

1857-1862 m. per Ignaliną buvo tiesiama Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio linija. Stotis atidaryta 1860 m., kai buvo užbaigta Vilnius-Pskovas linija ir rugsėjo 17 d. pro Ignaliną pravažiavo pirmasis inauguraciniu traukinys reisu iš Daugpilio į Vilnių. Statybai reikalingą žemę caro valdžia nupirko iš Igno Kaminskio valdomo palivarko.

Nuorodos 
 Informacija apie stotį

Šaltiniai

Ignalina
Lietuvos geležinkelio stotys
Utenos Šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvė

Utenos Šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvė – Utenos mieste stovėjusi cerkvė, kuri buvo pastatyta 1869 m. ir sudegė 1941 m. birželio 20 dieną. 

Buvusios cerkvės vietą šiuo metu užima Utenos kolegija Maironio g. (buvusi Putvinskio g.).

Istorija 

Cerkvė buvo pastatyta prasidėjus sparčiam miesto augimui. Pagrindinės cerkvės statybų rėmėjas buvo G. Biriukovas, kuris skyrė 1200 rublių. Cerkvė pašventinta 1869 m. lapkričio 14 dieną. Cerkvę aptarnaudavo šventikas iš Užpalių. 1909 m. vasario 2 d. cerkvės pašonėje įsikūrė Šv. Sergijaus brolija bei našlaičių prieglauda. 1914 m. cerkvėje lankėsi Maskvos patriarchas Tichonas. Per I pasaulinį karą cerkvė buvo suniokota. XX a. trečiojo dešimtmečio pradžioje buvo atliktas remontas, 1927 m. cerkvę pašventino Vilniaus ir Lietuvos metropolitas Eleuteriušas (Bogojavlenskis). 1941 m. birželio 20 d. cerkvė buvo padegta ir sudegė, o plytos panaudotos kitų pastatų statyboms. 

Nauja Utenos Viešpaties Pakilimo į dangų cerkvė pastatyta 1989 metais gretimame sklype.

Literatūra 
 G. Szlewis, Православные храмы Литвы, Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, ISBN 9986-559-62-6

Lietuvos stačiatikių cerkvės
Utena
Nebeegzistuojančios cerkvės
Blusinė viksva

Blusinė viksva (Carex pulicaris) – viksvuolinių (Cyperaceae) šeimos viksvų (Carex) genties augalas. Savaime paplitęs Šiaurės, Vakarų ir Centrinėje Europoje, taip pat ir Lietuvoje.

Augavietės 

Auga pievose, pamiškėse, šlaituose, pelkių pakraščiuose. Mėgsta saulėtas vietas ar dalinį šešėlį, drėgną ar šlapią, skurdų, silpnai rūgštų dirvožemį. Randama 0-915 m aukštyje.

Biologija 
Tai daugiametis, 5-25 cm aukščio žolinis augalas, augantis mažais, retais kerais. Turi trumpą šakniastiebį su plonomis, tamsiai raudonomis šaknimis, kurios gali siekti iki 10 cm gylį. Stiebas laibas, švelnus. Lapai beveik siūliški, mažiau negu 1 mm pločio, trumpesni už stiebą.

Blusinės viksvos žiedynas paprastas, be žiedynlapio. Tai viena ilgio varputė, iki 2 cm ilgio, laiba ir tanki. Vėliau, kai sunoksta vaisiai, apatinė jos dalis pastorėja, o maišeliai su vaisiais nulinksta žemyn. Varputės viršuje esti kuokeliniai žiedai, turintys po tris kuokelius. Žemiau jų piesteliniai, kuriuose yra po dvi piesteles.

Žydi ir brandina vaisius birželio-liepos mėnesiais. Vaisius – tamsiai rudas, 4-6 mm ilgio riešutėlis. Maišeliai 4-7 mm ilgio, rudai žali, vėliau juodai rudi, su trumpais snapeliais.

Augalo chromosomų rinkinys diploidinis, 2n = 58 ar 60.

Sistematika 
Išskiriami du blusinės viksvos varietetai:
 Carex pulicaris var. caespitosa Vollm.
 Carex pulicaris var. montana Pugsley

Nuorodos 
 Blusinės viksvos mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org (anglų k.)''
 Carex pulicaris – Online Atlas of the British and Irish Flora (anglų k.)
 Carex pulicaris – West Highland Flora (anglų k.)
 Carex pulicaris – Wilde planten in Nederland en België (olandų k.)

Literatūra 

 Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 328 p.

Viksvos
Elisabeth Andreassen

Elisabeth Gunilla Andreassen (g. 1958 m. kovo 28 d. Geteborge, Švedijoje) – švedų/norvegų dainininkė.

Labiausiai žinoma kaip 1985 m. Eurovizijos nugalėtoja, kai su Hanne Krogh subūrė duetą Bobbysocks. Šiuo metu atlikėja gyvena Osle, Norvegijoje.

Jos talentas buvo atrastas 1979 metais Švedijos muzikanto ir televizijos laidų vedėjo Lasse Holm. 1980–1982 metais dainavo grupėje Chips. Chips dalyvavo 1982 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Dag efter dag“ ir užėmė 8 vietą.

Elisabeth atlieka įvairių žanrų kūrinius, tokius kaip kantri, pop, rokas, baladės ir miuziklai. Taip pat groja gitara, fortepijonu ir kontrabosu.

Diskografija

Chips 
 God morgon/It Takes More than a Minute (1981) – singlas
 Having a Party (1982)
 Dag efter dag/Här kommer solen (1982) – singlas
 20 bästa låtar (1997) – kompiliacija

Kikki, Bettan & Lotta 
 20 år med oss – Vem é dé du vill ha (2002)
 Vem é dé du vill ha (2002) – singlas
 Live från Rondo (2003)

Solo 
 Angel of the Morning (1981)
 I’m a Woman (1983)
 Elisabeth Andreasson (1985)
 Greatest Hits Vol. 2  (1985)
 Greatest Hits  (1986)
 Älskar, älskar ej (1988)
 Elisabeth (1990)
 Stemninger (1992 to 1994)
 Julestemninger (1993)
 Elisabeth Andreassens bästa 1981–1995 (1995)
 Eternity  (1996)
 Bettans jul (1996)
 Så skimrande var aldrig havet (1997)
 20 bästa (1998)
 Kjærlighetsviser (2001)
 A Couple of Days in Larsville (2004)
 Short Stories (2005)
 Bettan Country (2007)
 Spellemann (2009)
 Kärleken & Livet (2012)

Nuorodos 

 Diskografija svetainėje discogs.com

|-

Norvegijos atlikėjai
Eurovizijos nugalėtojai
Švedijos atstovai Eurovizijoje
Norvegijos atstovai Eurovizijoje
Vyšniavas (Valažinas)

Vyšniavas  (, ) – kaimas Baltarusijoje, Minsko srityje, Valažino rajone, 22 km nuo Valažino, prie Galšios upės. Praeina Ašmenos–Valažino kelias. Stovi Šv. Mergelės Marijos Apreiškimo bažnyčia (XVII a.).

Istorija 
Vyšniavas minimas nuo XIV a., kaip Krėvos kunigaikštystės valda. Nuo XV a. priklausė Sluškoms, Astikams, Sanguškoms, Pacams. 1424 m. Vilniaus kaštelionas Petras Simonas Gedgaudaitis pastatė bažnyčią. XVI a. įėjo į Ašmenos pavietą, 1600 m. paskirtas Chreptavičiams. 1780–1870 m. veikė metalurgijos gamykla. 1795 m. tapo Rusijos dalimi.

Iki XX a. vid. Vyšniave gyveno gausi žydų bendruomenė. Nacių valdymo metais buvo sudarytas getas, kuriame nužudyta ~2000 žydų.

Žymūs žmonės 

 1563 m. Vyšniave mirė reformacijos veikėjas Simonas Budnas;
 1895 m. gimė sionizmo propagandininkas Nahumas Goldmanas;
 1923 m. gimė Izraelio politikas Šimonas Peresas.

Šaltiniai 

Valažino rajono gyvenvietės
Paprastoji naktižiedė

Paprastoji naktižiedė, arba girgždukas (Silene vulgaris) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos naktižiedžių (Silene) genties augalas. Savaime paplitęs vidutinių platumų Europoje, Azijoje ir Šiaurės Afrikoje, taip pat ir Lietuvoje. Natūralizuotas Šiaurės Amerikoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje.

Ekologija 

Auga dirvonuose, pūdymuose, pievose, laukuose ir daržuose, dykvietėse, pakelėse, krūmuose ir šviesiuose miškuose, nerūgščiuose dirvožemiuose.

Gana paplitusi laukų piktžolė. Žiedus apdulkina naktiniai drugiai.

Biologija 
Tai daugiametis, 20-60 cm aukščio augalas. Turi šakotą šaknį, kuri gali siekti daugiau nei 10 cm gylį. Stiebas status ar kylantis, melsvai žalias, viršutinėje dalyje šakotas. Lapai lancetiški ar pailgai kiaušiniški, lygūs, melsvai žali, 4-10 cm ilgio ir 1-2 cm pločio, smailiaviršūniai, išsidėstę poromis vienas prieš kitą. Apatiniai lapai su kotais, o stiebo – bekočiai.

Žiedynas skėstašakis, dvistypis. Žiedai kvapūs, turi nektaro. Taurelė išsipūtusi, žalsva, turi 20 blyškiai žalsvų gyslų, suspausta pukšėdama sprogsta. Vainikėlis 2-3 cm skersmens. Vainiklapių penki, apie 1,5 pločio, balti, rečiau rusvi, iki 1/2-1/3 įskelti. Kuokelių dešimt.

Pražysta birželio mėnesį, žydi per visą vasarą ir rugsėjį. Žiedai prasiskleidžia pavakary. Vaisius – apvali, gelsva, 8-9 mm ilgio, su šešiais stačiais dantukais dėžutė. Sėklos pilkšvos, apie 1,5 mm skersmens, plokščios, inkstiškos, grubios, išlieka gyvybingos iki penkerių metų. Dauginasi sėklomis ir šakojantis šaknims.

Naudojimas 
Šaknyse yra saponinų, jomis galima plauti vilnonius ir riebaluotus drabužius. Kai kur valgomi jauni išvirti ūgliai, tinka salotoms ir sriuboms. Sausose ganyklose naudinga žolė, nes nuganyta gerai atželia ir nebijo sausros. Gyvulių ėdama drauge su kitomis žolėmis. Kartais nurodoma, kad girgždukas skatina laktaciją. Labai tinkamas pašaras laukinei faunai.

Nuorodos 
 Paprastosios naktižiedės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org  (anglų k.)''
 Paprastosios naktižiedės porūšiai, varietetai ir formos per Tropicos.org (anglų k.)
 Silene vulgaris – Nature Gate (anglų k.)
 Silene vulgaris – Ontario ministry of agriculture and food (anglų k.)
 Silene vulgaris – Wilde planten in Nederland en België (olandų k.)

Literatūra 

 Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 228 p.

Gvazdikiniai
Šepetukas

Šepetukas (Corynephorus) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės arba vienmetės žolės su šluotelės pavidalo žiedynais. Gentyje apie 5 rūšys, paplitusios Europoje, Afrikoje, vidutinių platumų Azijoje, Australazijoje, Šiaurės bei Pietų Amerikoje.

Lietuvoje auga smiltyninis šepetukas (Corynephorus canescens).

Nuorodos 
 GrassBase - The Online World Grass Flora

Migliniai
Džnejnos įlanka

Džnejnos įlanka () – nedidelė įlanka vakarinėje Maltos pakrantėje. Įlankoje yra smėlio paplūdimiai, populiari turistų vieta, maždaug už 1 km nuo Mgaro miestelio. Įlankos ilgis šiaurės pietų kryptimi apie 800 m.

Šiaurinėje įlankos dalyje, po stačiomis uolomis yra yra populiarus nudistų paplūdimys, nors nudizmas, kurį konservatyvi katalikiška visuomenė smerkia, Maltoje yra nelegalus.

Džnejna išsiskiria vaizdingais molio šlaitais ir kalkakmenių klifais. Iš jų teka vienas iš nedaugelio gėlų Maltos šaltinių, susidaręs upeliukas teka Džnejnos slėniu. Slėnis yra saugoma teritorija, tačiau upelis priskirtas prie galinčių sunykti dėl nelegalaus tvenkimo ir vandens ėmimo.

2007 m. birželio 30 d. ties Džnejnos įlanka Maltos pareigūnai sulaikė laivą su 26 nelegaliais imigrantais.

Įtvirtinimai 
Virš įlankos, ant aukštos uolos, 100 m aukštyje, stovi Lipijos bokštas (), kitaip dar Džnejnos sargybinis bokštas, kurį 1637 m. didžiojo magistro Giovanni Paolo Lascaris nurodymu pastatė karinis architektas Vincenzo Maculani. Lipijos bokštas buvo dalis sudėtingo pakrantės gynybos tinklo, kurį pastatė hospitaljerų ordinas.

Lipijos bokšte ir netoliese stovėjusiame Għajn Tuffieħa bokšte įsikūrę sargybiniai dieną vėliavomis, o naktį laužais perduodavo žinias giliau saloje stovėjusiam Binġemma bokštui. Šis prireikus (kai jūroje pastebėdavo berberų piratus, sukeldavo aliarmą Mdinos mieste.

Džnejnos pakrantėje yra Antrojo pasaulinio karo laikų dotas, užmaskuotas, kad atrodytų kaip fermerio namas.

Nuorodos 

Maltos geografija
Viduržemio jūros įlankos
Faryd Mondragón

Faridas Kamilas Mondragonas Ali (Faryd Camilo Mondragón Alí; g. 1971 m. birželio 21 d.) – Kolumbijos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje. Jis yra vyriausias futbolininkas, kada nors žaidęs pasaulio futbolo čempionate.

Karjera

Klubinė 
Mondragonas gimė libaniečių šeimoje Kalyje. Karjerą pradėjo 1990 m. „Deportivo Cali“ klube, vėliau žaidė kituose Kolumbijos klubuose, Paragvajuje, Argentinoje (didelę karjeros dalį praleido „Club Atlético Independiente“), buvo išvykęs į Europą – žaidė „Real Zaragoza“ klube Ispanijoje, vėliau „FC Metz“ (bet dėl suklastoto paso buvo priverstas klubą palikti), o nuo 2001 m. žaidė turkų „Galatasaray“, su kuriuo laimėjo 2 Turkijos čempionatus. Vėliau Mondragonas praleido 3 sezonus Vokietijos „1. FC Köln“, 2011 m. žaidė MLS klube „Philadelphia Union“, o vėliau grįžo į savo pirmąjį klubą – „Deportivo Cali“.

Tarptautinė 
Faridas Mondragonas Kolumbijos rinktinėje debiutavo 1993 m., varžybose prieš Venesuelą. Dar prieš tai jis dalyvavo 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Mondragonas dalyvavo 1994 ir 1998 m. pasaulio čempionatuose, pastarajame jis buvo pagrindiniu vartininku. Kartu su Karlosu Valderama, Mondragonas dalyvavo net 5 Kolumbijos atrankose į pasaulio čempionatą. Po penkerių metų pertraukos, 2010 m. Mondragonas pradėtas kviesti į nacionalinę rinktinę. Jis pakviestas į 2014 m. pasaulio futbolo čempionatą, kur grupės varžybose su Japonija, 85 minutę esant rezultatui 3:1 Kolumbijos naudai, Mondragonas pakeitė vartininką Davidą Ospiną ir tapo vyriausiu kada nors pasaulio čempionate žaidusiu žaidėju (būdamas 43 metų ir 3 dienų, aplenkė ligtolinį rekordininką, kamerūnietį Rodžerį Milą).

Laimėjimai 
Independiente
 Recopa Sudamericana: 1995 m.
 Supercopa Libertadores: 1995 m.

Galatasaray
 Süper Lig: 2001–02, 2005–06 m.
 Turkijos futbolo taurė: 2004–05 m.

Deportivo Cali
 Superliga Colombiana: 2014 m.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Kolumbijos futbolininkai
Kolumbijos olimpiečiai
Jean-Claude Pascal

Jean-Claude Pascal (tikrasis vardas – Jean-Claude Villeminot; g. 1927 m. spalio 24 d. Paryžiuje – m. 1992 m. gegužės 5 d.) buvo prancūzų aktorius ir dainininkas.

Pascal su daina „Nous les amoureux“ () atstovaudamas Liuksemburgui, laimėjo 1961 m. Euroviziją. Antrą kartą šiame konkurse dalyvavo 1981 metais – tą kartą su kūriniu „C’est peut-être pas l’Amérique“ () liko vienuoliktas.

Filmografija 
 Un grand patron
 Quattro rose rosse
 Ils étaient cinq
 Le Jugement de Dieu
 Le Plus heureux des hommes
 Le Rideau cramoisi
 La Forêt de l’adieu
 Un caprice de Caroline chérie
 Alerte au sud
 La Rage au corps
 Les Enfants de l’amour
 Le Coeur frivole ou La galante comédie
 Le Chevalier de la nuit
 Si Versailles m'était conté
 Le Grand jeu
 I Tre ladri
 Les Mauvaises rencontres
 Le Fils de Caroline chérie
 Milord l’Arsouille
 La Châtelaine du Liban
 Le Salaire du péché
 Las Lavanderas de Portugal
 Guinguette
 Pêcheur d’Islande
 Le Fric
 Die Schöne Lügnerin
 Préméditation
 Les Arrivistes
 La Encrucijada
 Le Rendez-vous
 La Salamandre d’or
 Vol 272
 Poppies Are Also Flowers
 Comment ne pas épouser un milliardaire
 Las 4 bodas de Marisol
 Indomptable Angélique
 Angélique et le sultan
 Unter den Dächern von St. Pauli
 Au théâtre ce soir: Les Français à Moscou
 Le Temps de vivre, le temps d’aimer
 Le Chirurgien de Saint-Chad
 Liebe läßt alle Blumen blühen
 Au théâtre ce soir: Adieu Prudence

Nuorodos 

 Jean-Claude Pascal svetainėje Internet Movie Database 

|-

Prancūzijos aktoriai
Prancūzijos dainininkai
Eurovizijos nugalėtojai
Liuksemburgo atstovai Eurovizijoje
1961 m. Eurovizijos dalyviai
1981 m. Eurovizijos dalyviai
Referendumas dėl žemės pardavimo užsieniečiams

Privalomasis referendumas dėl Lietuvos Respublikos Konstitucijos 9, 47 ir 147 straipsnių pakeitimo (dar žinomas kaip referendumas dėl žemės pardavimo užsieniečiams) –  referendumas, vykęs Lietuvoje 2014 metų birželio 29 d. Jis buvo surengtas, referendumo iniciatoriams surinkus daugiau nei 300 000 Lietuvos gyventojų parašų. 2014 m. balandžio 10 d. LR Seimas priėmė nutarimą dėl šio referendumo surengimo.

Referendumo nuostatoms nebuvo priimta, nes rinkimuose nedalyvavo daugiau nei 50 % rinkėjų. Rinkimuose dalyvavo 379 915 rinkėjai (14,97 %), iš jų 70,78 % pasisakė už pasiūlytas nuostatas, 26,39 % pasisakė prieš.

Rinkėjų aktyvumas

Išankstinis balsavimas 
Tos ir ankstesnių dienų suminiai duomenys

Rinkimų dieną

Šaltiniai 

Lietuvos referendumai
Našlaičių kapinės

Našlaičių kapinės – nebeveikiančios kapinės Vilniuje, Antakalnyje, tarp Antakalnio kapinių ir Šilo gatvės, Pavilnių parko apsuptyje. Pradėjo kurtis XIX a. vid. Čia laidojo ne tik katalikus karius, bet ir mirusius kalėjimuose, Šv. Jokūbo ligoninėje, miesto elgetas, neturtingus aplinkinių kaimų gyventojus, taip pat buvusius Trinitorių bažnyčios parapijiečius. 1903 m. dokumentuose rašoma, kad šios kapinės yra pasaulietinės, jose laidojama be jokios tvarkos ir priežiūros, kapai be paminklų, o daugelis ir be kryžių. Jos niekada nebuvo aptvertos. 1946 m. tvora buvo atskirtos nuo Antakalnio kapinių.

Dabar Našlaičių kapinės priklauso Rokantiškių kapinių administracijai. Būdingi daugiausia stačiatikių kryžiai, kapavietės apleistos, išsibarsčiusios netaisyklingai, daug kur gaubiamos miško.

Tyrimai 

2018 m. birželį Našlaičių kapinėse rasti Lietuvos partizanų vado Adolfo Ramanausko - Vanago palaikai. 2019 m. birželį patvirtinta: kapinėse rasti paskutinio partizano Antano Kraujelio-Siaubūno palaikai.

Šaltiniai 

Antakalnio kapinės
Dirvinis kežys

Dirvinis kežys (Spergula arvensis) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos kežių (Spergula) genties augalas. Kilo iš Vakarų Europos ir dabar yra paplitęs ten, kur vyrauja vidutinių platumų klimatas.

Biologija 

Tai vienmetis, 10–50 cm aukščio, daugiastiebis, šakotas, briaunotas augalas. šaknys siekia 20–50 cm gylį. Stiebas kylantis arba status, viršutinėje dalyje apaugęs liaukingais plaukeliais, dažnai lipnus. Lapai siauri, bet stori, bekočiai, 2–3 cm ilgio, šviesiai ar tamsiai žali, apatinėje pusėje turi išilginę vagelę, lipnūs, plaukuoti, su prielapiais, todėl atrodo, lyg būtų menturiški.

Iki 8 mm skersmens žiedai stiebo viršūnėje padrikuose, dvistypiuose žiedynuose. Žiedkotis laibas, žiedui peržydėjus nulinksta, vaisiams prinokus atsitiesia. Vainiklapiai penki, balti, 3,5–5 mm ilgio, truputį ilgesni už taurėlapius. Taurėlapiai penki, žali, kiaušiniški, buki, su liaukingais plaukeliais. Kuokelių dešimt, kartais penki.

Žydi per visą vasarą, nuo pirmųjų birželio dienų. Žiedas žydi neilgai – vos vieną popietę. Jei per tą laiką silpnas kvapas nepavilioja vabzdžio, kuris atskrenda nektaro ir apdulkina žiedą, pasireiškia savidulka.

Vaisius – apvali, paprastai žalia, 4–7 mm ilgio dėžutė. Sėklos kiek suplotos, lęšiuko formos, juodos, aplinkui su siauru sparneliu. Augalas išbarstos daug sėklų; jos išbūna dirvoje daigios iki 20 metų.

Augalo chromosomų rinkinys diploidinis, 2n = 18.

Augavietės 
Auga laukuose, daržuose, dirvonuose, pakelėse, miškuose, nuardytuose šlaituose, daugiausia lengvuose, puriuose, rūgščiuose, nederlinguose dirvožemiuose.

Ekologija 

Paplitusi laukų ir daržų piktžolė. Laikomas rūgštaus dirvožemio indikatoriumi.

Naudojimas 
Nuo senų laikų dirvinis kežys žinomas kaip pašarinis augalas, kurio stambesnės formos kažkada buvo auginamos. Naudotas kaip diuretikas. Maistui galima vartoti lapus, jaunus augalus ir sėklas. Sėklose yra saponinų.

Nuorodos 
 Dirvinio kežio mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org  (anglų k.)''
 Dirvinio kežio porūšiai, varietetai ir formos per Tropicos.org (anglų k.)
 Spergula arvensis – Plants for a Future (anglų k.)
 Spergula arvensis – Nature Gate (anglų k.)
 Spergula arvensis – Wilde planten in Nederland en België  (olandų k.)

Literatūra 

 Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 226 p.
 Enciklopedinė miško knyga, Gediminas Isokas, Vilnius, Mintis, 2001, 254 p. ISBN 5-417-00831-1

Gvazdikiniai
Aukupėnų koplyčia

Aukupėnų kaimo kapinių laidojimo koplyčia – mūrinė koplyčia Kėdainių rajone, Pelėdnagių seniūnijoje, Užkapių kaime, prie kelio . Šalia teka Lankesa.

Koplyčia yra vietinės reikšmės kultūros paveldo objektas, įrašytas į LR kultūros vertybių registrą (unik. kodas ), turintis architektūrinę ir memorialinę vertę. Pastatyta XX a. pradžioje.

Istorija 

Aukupėnuose yra palaidotas Titas Pranas Silezijus Stomma. Jis buvo kilęs iš senos Lietuvos bajorų giminės, kuri prie pavardės naudojo priedėlį Miržynskis. Brolis buvo 1863 m. sukilėlis, katorgininkas. Gimė jis tam tikrais duomenimis 1838 m. (nors antkapyje 1837 m.), 1854 m. baigė Michailovo artilerijos mokyklą, o 1859 m. – Michailo artilerijos akademiją (kaip ir sūnėnas Vytautas Stomma, Rusijos ir Lietuvos kariuomenių generolas). Generolo laipsnis buvo suteiktas 1880 m. Nuo tada jis buvo Ochtenskio parako gamyklos Sankt Peterburge direktorius. Mirė 1903 m., palaidotas jo valdyto Zabielščyznos (tarp Slikių ir Šėtos) dvaro kapuose, šermenyse dalyvavo daug generaliteto elito atstovų. Koplyčioje buvo įrengta antkapinė plokštė su įrašu „D.O.M. TITUS STOMMA NATUS 23 DEC. ANNO 1837. MORTUS EST 23 JAN. ANNO 1903.“

Architektūra 

Koplyčia stačiakampio plano, su dvišlaičiu stogu, padengtu lygios skardos lakštais. Langų, durų angos – stačiakampės. Langų angų sąramos – plytų mūro pleištinės. Statinys suręstas iš geltonų plytų. Priekinis fasadas atgręžtas į vakarų pusę. Jame betono kolonos su bazėmis ir kapiteliais. Fasadų apdaila ir puošyba – plytų mūro profiliuoti karnizai. Frontone išsiskiria bareljefas su Dievo apvaizdos akimi. Koplyčios vidaus perdengimas skliautinis. Įrengta įgilinta dekoruota niša. Grindų danga - keraminės plytelės.

Šaltiniai 

Kėdainių rajono koplyčios
Insektariumas (Palanga)

Insektariumas – vienintelis Lietuvoje specializuotas (nariuotakojų) zoologijos sodas (insektariumas), buvęs Palangoje. Jame buvo eksponuojami vorai paukštėdos, tarantulai, šimtakojai, skorpionai, vabalai, maldininkai ir gyvalazdės. Lankytojai buvo supažindinami su gyvūnais ir jų aplinka.

Palangos „Insektariumo“ įkūrėjai – Mindaugas Maurukas ir Edgaras Čepulkovskis. Insektariumo direktorius Mindaugas Maurukas.

Istorija 
2013 metais Mindaugas Maurukas ir Edgaras Čepulkovskis pradėjo dirbti drauge. Jie įkūrė egzotinių nariuotakojų elektroninę parduotuvę „Staktos voras“.

2013 metų rudenį gamtininkai pradėjo projektą „Nariuotakojai mokykloje“.
Su ekspozicija jie važinėjo po Klaipėdos, Telšių ir Tauragės apskričių mokyklas, pasakodami mokiniams apie vabzdžius.

2014 metų birželį Mindaugas Maurukas ir Edgaras Čepulkovskis Palangoje įkūrė pirmąjį insektariumą Lietuvoje.
2019 metų birželį Insektariumas išikėlė iš [Palanga|Palangos]]. Insekatariumas turėjo persikelti į Vilnių, bet kol kas jo likimas nežinomas.

Šaltiniai 
 Palangoje – nariuotakojų zoologijos sodas
 Foto

Nuorodos 
 Palangos zoologijos sodas-insektariumas

Palanga
Lietuvos zoologijos sodai
Arachnologija
Žemynos žolės riedulio stadionas

Žemynos žolės riedulio stadionas – žolės riedulio stadionas Vilniuje. Įrengta sintetine danga, apšvietimas, tribūnos. Adresas - Čiobiškio g. 16. Stadionu naudojasi ir Vilniaus Žemynos gimnazija.

Stadione vyksta Lietuvos žolės riedulio čempionatai.

Šaltiniai 

Vilniaus sporto statiniai
Lietuvos žolės riedulio stadionai
Generaliniai kortesai

Generaliniai kortesai () – Ispanijos įstatymų leidžiamasis organas, (parlamentas), susidedantis iš Senato ( 'aukštieji rūmai') ir Deputatų kongreso ( 'žemieji rūmai').
 
1978 m. Ispanijos Konstitucija numato, kad Kongrese gali būti nuo 300 iki 400 deputatų, renkamų ketveriems metams tiesioginiuose rinkimuose pagal proporcinę sistemą. Šiuo metu Kongrese yra 350 deputatų, dirbančių šešiose frakcijose. Deputatų kongreso pirmininkas – Jesús Posada.

Senate atstovaujami šalies regionai. Iš 266 Senato narių 208 renkami visuotiniu balsavimu kiekvienoje Ispanijos provincijoje, 58 yra skiriami autonominių bendruomenių atstovų. Senato pirmininkas – Pio García Escudero.

Nuorodos 
 Generalinių kortesų tinklapis

Šaltiniai 

Parlamentai
Ispanija
Lietuvos moterų futbolo rinktinė

Lietuvos moterų futbolas rinktinė – nacionalinė šalies moterų rinktinė,  Lietuvai atstovaujanti futbolo tarptautinėse varžybose. Rinktinės veiklą koordinuoja Lietuvos futbolo federacija.

Treneriai 
  Vygandas Lekas 1996
  Aleksandras Fondis 1997
  Rimas Viktoravičius – ilgametis rintinės vyr. treneris;
  Daniel Wimmer – debiutavo vyr. trenerio poste, kai 2022 m. vasario 16 d. lietuvaitės kovojo su Uzbekistano rinktine.

Dalyvavimas čempionatuose

Europos čempionatas 

1993 m. Lietuvos moterų rinktinė pirmą kartą dalyvavo atrankos varžybose į 1995 m. Europos moterų futbolo čempionatą. Po nesėkmingo pasirodymo Lietuvos rinktinė atrankoje į Europos čempionatą pasirodė tik po 10 metų – 2003 m. kovoje dėl patekimo į 2005 m. Europos čempionatą. 2011 m. atrankoje į 2013 m. Europos čempionatą Lietuvos rinktinė pelnė pirmąją pergalę Europos čempionato atrankų turnyruose: 4–1 prieš Liuksemburgo moterų futbolo rinktinę.

Pasaulio čempionatas 

Pirmoji atskira atranka į pasaulio čempionatą, kuri nebuvo pririšta prie Europos čempionato, vyko 1997 m. dėl patekimo į 1999 m. Pasaulio moterų futbolo čempionatą. Pirmoje atrankoje dalyvavusi Lietuvos rinktinė laimėjo pirmąją kovą 3–2 prieš Estijos moterų futbolo rinktinę, bet pralaimėjo kitus penkis susitikimus ir grupėje liko paskutinė. Po nesėkmingo pasirodymo Lietuvos rinktinė ilgą laiką nebedalyvavo atrankose į pasaulio čempionatą. 2013 m. Vilniuje vykusiose atrankos pirmo etapo varžybose Lietuvos rinktinė dėl patekimo į 2015 m. pasaulio čempionatą grupėje liko paskutinė, į pagrindinį Europos grupių atrankos etapą nepateko.

Olimpinės žaidynės

Rinktinės sudėtis 
2020 m. sudėtis

Rinktinės varžybų statistika 
 Atnaujinta 2022 m. balandžio 8 d.

Rezultatyviausios žaidėjos 

Atnaujinta: 2021 m. birželį

Paryškinta - vis dar aktyvios rinktinės žaidėjos.

Šaltiniai

Nuorodos 
 LFF oficiali svetainė 

Lietuvos futbolo rinktinės
Lietuvos moterų sporto rinktinės
Nacionalinės moterų futbolo rinktinės
Lietuvos moterų futbolas
Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinė

Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinė – nacionalinė šalies rinktinė, kuri atstovauja Lietuvai salės futbolo tarptautinėse varžybose. Rinktinės veiklą koordinuoja Lietuvos futbolo federacija.

Pirmąkart šalies futsal rinktinė surinkta 2000 m. sausį.

Sudėtis 
Atnaujinta

Artimiausia atsarga

Treneriai

Rungtynės

Dalyvavimas čempionatuose

UEFA futsal Europos čempionatai

FIFA futsal Pasaulio čempionatai

Baltijos futsal taurė

Draugiškos rungtynės

Nuorodos 
 LFF oficiali svetainė 
 LSPFA oficiali svetainė

Šaltiniai 

Lietuvos salės futbolas
Lietuvos futbolo rinktinės
Vyrų salės futbolo rinktinės
Lietuvos vyrų paplūdimio futbolo rinktinė

Lietuvos vyrų paplūdimio futbolo rinktinė – nacionalinė šalies rinktinė, kuri atstovauja Lietuvą paplūdimio futbolo tarptautinėse varžybose. Rinktinės veiklą koordinuoja Lietuvos futbolo federacija. 

Nacionalinių rinktinių reitingų klasifikacijoje Lietuva užima 47 vietą tarp 101 šalies (2022 m. liepos 11 d. duomenimis). 2022 m. sausio mėn. Lietuva užėmė 49 vietą; 2021 m. rugsėjo mėn. – 51 vietą.

Dalyvavimas čempionatuose

Europos čempionatas
Atskiro Europos paplūdimio futbolo čempionato nevyksta nuo 2007m., turnyrai vyksta kaip atrankinės varžybos į pasaulio čempionatą.

Pasaulio taurė 

Paplūdimio futbolo pasaulio taurės varžybos vyko nuo 1995 iki 2004 metų, o nuo 2005 m. buvo pervadintas į Paplūdimio futbolo pasaulio čempionatą. Lietuvos rinktinė varžybose nedalyvavo.

Pasaulio čempionatas 
FIFA organizuojamas Paplūdimio futbolo pasaulio čempionatas vyksta nuo 2005 m. Lietuvos rinktinė nereguliariai dalyvavo atrankinėse varžybose, ir nei karto nepraėjo šio etapo.

Europos žaidynės

Europos rinktinių paplūdimio futbolo lyga (EBSL – Euro Beach Soccer League) 
Nuo 2009 m. lygą sudaro du divizionai, 12 komandų A divizione ir 16 B divizione. Lygos varžybos vyksta kasmet, trimis etapais. Komandos žaidžia grupėse po 3 arba 4 komandas, o po to atkrintamu formatu. Pirmame etape komandos žaidžia savo divizionuose. 8 A diviziono komandos patenka į 2-ą A diviziono etapą. Paskutinę vietą pirmame etape užėmusi A diviziono komanda bei septynios geriausios B diviziono komandos žaidžia 2-ame B diviziono etape. Trečiasis „superfinalų“ etapas vyksta atkrintamuoju formatu, sprendžiasi čempiono titulas bei kuri komanda kuri pakils į A divizioną sekančiame sezone.

BSWW (Beach Soccer Worldwide) taurės bei turnyrai  
BSWW organizavo pasaulio paplūdimio futbolo čempionatą iki 2005 m. Po to kai FIFA perėmė organizavimą, BSWW toliau rengia tarptautinius turnyrus, skatinančius vystyti ir reklamuoti paplūdimio futbolą. Lietuva dalyvavo BSWW organizuotame Draugystės taurės turnyre 2017 m.

Sudėtis 
Į trečiąją pasiruošimo stovyklą 2019 m. birželio mėn. buvo iškviesta dvylika žaidėjų  

2019 m. treniruotis į rinktinę buvo kviečiami ir kiti žaidėjai:

2020 m. birželio mėn. į pirmąją sezono pasiruošimo stovyklą Birštone taip pat pakviesti treniruotis:

Rinktinės sudėtis 2021 m. liepos mėn. Kišiniove. Dėl patirtų traumų negalėjo žaisti Saimonas Vitkauskas, Audrius Plytnikas ir Mantas Makutunovičius.

Rinktinės sudėtis 2022 m. liepos mėn. Kišiniove.

Treneriai 
  Sahib Mammadov (Sahibas Mamadovas) (2019 kovo mėn. – dabar)
  Nerijus Budraitis (2017 birželio mėn. – 2019 kovo mėn.)
  Bronislavas Mickevičius (2014-2016)

Rezultatai

Pastarieji rezultatai

Šaltiniai

Nuorodos 
 LFF oficiali svetainė 
 Oficialūs rezultatai

Lietuvos futbolo rinktinės
Paplūdimio sportas
Paplūdimio futbolas
Buriavimas olimpinėse žaidynėse

Buriavimas olimpinėse žaidynėse yra viena iš seniausių olimpinės programos sporto šakų. Į olimpines žaidynes buriavimas įtrauktas 1896 m.

Rungtys 
Olimpinėse žaidynėse iš viso vyko 47 klasių burlaivių varžybos. 2016 m. olimpiados patvirtina programa:

Medalių lentelė

Šaltiniai
Dziudo olimpinėse žaidynėse

Dziudo olimpinėse žaidynėse įtrauktas nuo 1964 m. Kvalifikaciją ir turnyro rengimą prižiūri tarptautinė dziudo federacija.

Svorio kategorijos

Medalių lentelė

Šaltiniai
James Rodríguez

Chamesas Davidas Rodrigesas Rubijas (James David Rodríguez Rubio; 1991 m. liepos 12 d.) – Kolumbijos futbolininkas, FC Bayern Munich ir Kolumbijos rinktinės saugas.

Karjera 
Futbolininko karjerą pradėjo 1995 m. Kolumbijos antros divizijos Envigado FC jaunimo klube. Nuo 2006 m. žaidė komandos pagrindinėje sudėtyje. 2007 m. klubas pakilo į pirmą divizioną.

2008 m. pasirašė sutartį su Argentinos Club Atlético Banfield klubu. Debiutavo 2009 m. vasario 7 d. Pirmąjį įvartį pelnė vasario 27 d. rungtynėse prieš Rosario Central.

2010 m. liepos 6 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Portugalijos FC Porto. Liepos 18 d. sužaidė pirmas varžybas prieš AFC Ajax. Šiose draugiškose rungtynėse pelnė įvartį.

2013 m. gegužės 24 d. pasirašė penkerių metų sutartį su AS Monaco FC. Buvo parduotas už € 45 milijonus.

Tarptautinė karjera 
Su Kolumbijos iki 17 m. rinktine, 2007 m. Pietų Amerikos iki 17 m. čempionate užėmė antrą vietą bei pelnė tris įvarčius. Taip pat dalyvavo 2007 m. pasaulio iki 17 m. čempionate, kuriame pralaimėjo turnyro nugalėtojams – Nigerijos vienmečiams.

Su Kolumbijos iki 20 m. rinktine 2011 m. dalyvavo trijuose jaunimo turnyruose: Tulono čempionate, Pietų Amerikos iki 20 m. čempionate ir iki 20 m. pasaulio taurėje Kolumbijoje, kurioje buvo rinktinės kapitonas.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 

 BDFA profilis

Rodríguez, James
Kvietinė mėsa

Kvietinė mėsa arba seitanas () – iš Japonijos kilęs elastingas produktas, kuris gaminamas iš glitimo. Tradiciniu būdu gaminant seitaną kvietinė tešla yra skalaujama vandeniu kol iš tešlos yra pašalinamos krakmolo granulės. Dažnai naudojamas kaip mėsos pakaitalas. Populiarus Azijos ir Budizmo virtuvėse. Vakarų kultūroje dažnai pateikiamas tradicinių mėsos produktų formų, kaip mėsos pakaitalas vegetariškoje mityboje.

Japoniška virtuvė
Vegetarizmas
Greitas kepimas

Greitas kepimas arba stir-fry – iš Kinijos kilęs maisto gamybos būdas. Ant didelės ugnies įkaitinama gili keptuvė (tradiciškai naudotos specialios kinų keptuvės wok) ir maistas ant nedidelio riebalų kiekio kepinamas vos kelias minutes. Gamybos būdas Kinijoje paplito Hanų dinastijos laikotarpiu. Populiarus visoje Azijoje. Dažniausiai tokiu būdu apdorojamos daržovės, pusiau apdoroti mėsos produktai.

Tolimųjų Rytų virtuvės
Kinijos kultūra
Maisto paruošimo būdai
Enner Valencia

Eneras Rembertas Valensija Lastra (Enner Remberto Valencia Lastra; g. 1989 m. balandžio 11 d.) – Ekvadoro futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Meksikos Primera División CF Pachuca klubo bei Ekvadoro rinktinės žaidėjas.

Tarptautinė karjera 
Valencia Ekvadoro rinktinėje debiutavo 2012 m. vasario 12 d., draugiškose rungtynėse prieš Hondūrą.

Pirmąjį įvartį pelnė 2013 m. lapkričio 19 d. 2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje, 2–2 rungtynėse prieš Hondūro rinktinę. 2014 m. birželį buvo pakviestas į rinktinę XX pasaulio futbolo čempionatui. Čempionate debiutavo birželio 15 d., pirmose rinktinės rungtynėse prieš Šveicariją Estádio Nacional de Brasília stadione, Brazilijos mieste. Šiose rungtynėse pelnė pirmą įvartį, bet Ekvadoro vienuolikė pralaimėjo rezultatu 2–1. Antrose rungtynėse Valencia įmušė abu įvarčius žaidžiant prieš Hondūrą. Kuritibos mieste vykusiose varžybose 2–1 laimėjo Ekvadoras.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Profilis National-Football-Teams.com svetainėje

Valencia, Enner
Mats Hummels

Macas Julianas Humelsas (g. 1988 m. gruodžio 16 d. Bergiš Gladbache) – Vokietijos futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje. Bundeslygos Borussia Dortmund ir Vokietijos rinktinės žaidėjas.

Karjerą pradėjo Bayern München jaunimo akademijoje. 2008 m. sausį buvo paskolintas Dortmundo BVB klubui. 2009 m. vasario mėn. pasirašė € 4 milijonų sutartį su Borussia klubu. Nuo 2010 m. žaidžia nacionalinėje rinktinėje, už kurią yra sužaidęs daugiau nei 30 kartų, įskaitant UEFA Euro 2012 m. čempionatą bei 2014 m. FIFA pasaulio futbolo čempionatą.

Tarptautinė karjera 
Humelsas buvo pakviestas atstovauti Vokietijos iki 21 m. futbolo rinktinę 2009 m. UEFA iki 21 m. čempionate, kuriame žaidė nedaug. Finale prieš Anglijos vienmečius žaidė iki 83-ios min. Rungtynes rezultatu 4–0 laimėjo vokiečiai.

Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2010 m. gegužės 13 d. Achene, draugiškose rungtynėse prieš Maltos rinktinę. 46-ą min. pakeitė Serdar Tasci. New Tivoli stadione, šeimininkai rungtynes laimėjo 3–0.

Humelsas žaidė pirmose UEFA Euro 2012 m. čempionato rungtynėse prieš Portugaliją. Padėjo rinktinei iškovoti minimalią 1–0 pergalę.

2014 m. FIFA pasaulio futbolo čempionate, birželio 16 d. įmušė antrąjį įvartį, 4–0 rungtynėse prieš Portugalijos rinktinę. Ketvirtfinalyje žaidžiant prieš Prancūziją įmušė vienintelį bei lemiamą įvartį

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 

 Profilis fussballdaten.de svetainėje

Hummels, Mats
Žydrųjų kalnų nacionalinis parkas

Žydrųjų kalnų nacionalinis parkas () – saugoma gamtos teritorija pietryčių Australijoje, Naujajame Pietų Velse, 80 km į vakarus nuo Sidnėjaus, apima dalį Žydrųjų kalnų (Didžiojo Vandenskyros kalnagūbrio dalis). Užima 2689 km² plotą, įsteigtas 1959 m.

Parke saugomas smiltaininis plokščiakalnis, iškylantis iki 1215 m (Verongo k.), bei gilūs vaizdingi kanjonai, kuriuos sudaro Groso, Volangambės, Kokso, Volondilio, Nepeano upės. Yra krioklių (Ventvorto, Braidal Veilo), stūkso žymios Trijų Seserų uolos. Žydrųjų kalnų nacionaliniame parke plyti tropiniai miškai, kuriuose gyvena ančiasnapiai, echidnos, kengūros, dingai, koalos, tropiniai paukščiai.

Žydrųjų kalnų nacionalinis parkas kartu su keletu aplinkinių parkų nuo 2000 m. yra UNESCO pasaulio paveldo objektas.

Šaltiniai 

Australijos nacionaliniai parkai
Naujasis Pietų Velsas
Mario Götze

Mario Götze (g. 1992 m. birželio 3 d. Memingene) – Vokietijos futbolininkas, rungtyniaujantis atakuojančio saugo pozicijoje. Jis yra Vokietijos rinktinės žaidėjas. Perspektyvus žaidėjas pasižymi greičiu bei puikia kamuolio valdymo technika.
 
Seniau žaidė Bundeslygos Borussia Dortmund klube.

Nuo 2009 iki 2013 m. žaidė Borussia Dortmund komandoje, su kurią 2010–2011 m. sezone laimėjo šalies taurę bei 2011–2012 m. sezone Vokietijos futbolo taurę.

2013 m. balandžio mėn. buvo parduotas Bayern München klubui.

2020 m. vasarą Gotze pranešė, kad nebebus Dortmundo komandos žaidėjas.

Tarptautinė karjera 
Götze yra žaidęs Vokietijos jaunimo iki 15, 16, 17 ir 21 metų rinktinėse. Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2010 m. lapkričio 17 d. prieš Švediją. 78-ą minutę pakeitė Kevin Großkreutz. Antras varžybas sužaidė 2011 m. vasario 9 d. draugiškose varžybose prieš Italijos rinktinę.

2011 m. rugpjūčio 10 d., rungtynėse prieš Braziliją, pelnė pirmąjį įvartį. UEFA Euro 2012 m. čempionate debiutavo ketvirtfinalyje prieš Graikiją.

2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje pelnė keturis įvarčius. Buvo pakviestas atstovauti rinktinę XX pasaulio futbolo čempionate. Čempionato finalinėse rungtynėse, žaidžiant prieš Argentinos rinktinę, 113-ą žaidimo minutę pelnė pergalingą įvartį.

Taip pat žaidė 2016 m. Europos čempionate, kur komanda prasibrovė iki pusfinalio.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Götze, Mario
Lietuvos laisvės koplyčia

Šv. Mergelės Marijos Lietuvos laisvės koplyčia – katalikų koplyčia, 1994 m. pastatyta už privačias lėšas, stovinti Kaune, Vilijampolės mikrorajone, Linkuvos g. 21 sklype. Ribojasi su Koklių gatvele, į kurią atgręžtas pastato pagrindinis fasadas, tvoroje įrengti įėjimo varteliai. Užima valdą, sudarytą iš vieno sklypo, kuriame yra gyvenamasis namas (prie Linkuvos g.) ir koplyčia (prie Koklių g.).

Arčiausiai, gretimame kvartale stovi Šv. Juozapo bažnyčia. Koplyčia Šv. Juozapo parapijai nepriklauso. Joje įvairiomis progomis aukojamos šv. Mišios, vyksta atminimo ir kiti renginiai.  

Statinio projekto autorius arch. Liudvikas Aksamitauskas. Koplyčioje yra Marijos Lurdiškės statulėlė, kaip manoma, teikianti malonių. Ji apie 60 cm aukščio, stovi „ant žemės“, su balta tunika ir mėlynu apsiaustu. Sujuosta mėlyna juosta. Rankos sudėtos maldai, ant dešinės alkūnės – rožančius.

Istorija 

Apie 1947 m. medinį namą su mansarda nusipirko Juozas ir Stefanija Stašauskai. Jie įsigijo namą su sodu, nes vertėsi sodininkyste, augino gėles. Šeimininkai priimdavo gyventi nuomininkus. S. Stašauskienė (1912–?), vadinama „rožių karaliene“, augino savo sodelyje rožes ir daug aukojo bažnyčiai. Vaikų ji neturėjo. 1966 m. su vyru J. Stašausku pagal iškvietimą lankėsi Lenkijoje, kur Slupsko (Pamario vaivadija) religinių prekių krautuvėje nupirko Švč. M. Marijos statulą, sumokėdami apie 160 zlotų. Supakavę į kartoną, tą pačią dieną išvyko į Lietuvą, sėkmingai praveždami pro sovietų kontroliuojamą pasienį. Marijos statulėlę pašventino tėvas Stanislovas, kai čia vedė rekolekcijas. Šeimininkai įtikėjo statulėlės teikiamomis malonėmis, kai apie 1969 m. nepagydomai susirgęs J. Stašauskas pasveiko, nes žmonės meldėsi prie Marijos.

1992 m. lapkričio mėn. S. Stašauskienė už šeimos lėšas, taip pat padedant lėšomis ir rūpesčiu kun. Alfonsui Bulotui, savo sklype, Linkuvos g. 21, pradėjo statyti Lietuvos laisvei pašvęstą Šv. M. Marijos  koplyčią. Statytoja turėjusi norą (tam pritariant ir kardinolui Vincentui Sladkevičiui), kad koplyčią būtų galima panaudoti ir tikinčiųjų poreikiams.

Leidimą statyti koplyčią kardinolas V. Sladkevičius davė kaip privilegiją su gyvenama vieta ir rūpesčiu savo sekretoriui ir kancleriui kun. A. Bulotui. Koplyčią 1994 m. rugpjūčio 28 d. pašventino vyskupas Vladas Michelevičius. Po S. Stašauskienės mirties jos testamentine valia namas, koplyčia ir valda, Linkuvos g. 21, palikimu atiteko kun. A. Bulotui.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Kauno architektūra. Linkuvos g. 21
 Piligrimo vadovas po stebuklingas Marijos vietas. Švč. Marijos stebuklingos statulos. Kaunas (12) 

Kauno koplyčios
Vilijampolė
Dikilis

Dikilis (som., , ) – miestas pietų Džibutyje, 100 km į pietvakarius nuo Džibučio miesto, 12 km nuo Etiopijos sienos. Regiono centras. Praeina plentas tarp Džibučio, Jobokio ir Etiopijos, atsišakoja kelias į As Eilą. Verčiamasi oazine žemdirbyste, kupranugarių auginimu, prekyba.

Istorija 

Dikilis susikūrė XIX a. pr. kaip vandens šaltinis prie klajoklių kelių link Zeilos ar Tadžuros. Kolonijiniais metais čia prancūzai buvo įrengę tvirtovę. Ogadeno karo metais (1977–1978 m.) Dikilyje apsistojo daug somalių pabėgėlių iš Etiopijos.

Džibučio miestai