joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
An Arboras

An Arboras () – miestas JAV, pietrytinėje Mičigano valstijos dalyje, 56 km į vakarus nuo Detroito. Vošteno apygardos (Washtenaw County) administracinis centras. Gyventojų 123 tūkst. (2020 m. duomenys). Per miestą teka Hurono upė. Išplėtota mašinų gamyba, elektronikos, maisto, chemijos pramonė. Veikia astronomijos observatorija.

Veikia Mičigano universitetas.

Istorija 
An Arborą 1824 m. įkūrė žemės spekuliantai John Allen ir Elisha Rumsey. Gegužės 25 d. žemės sklypas buvo užregistruotas Annsarbour pavadinimu; tai simbolizuoja ankstyviausią žinomą miestelio pavadinimą. 1827 m. An Arboras tapo Vošteno apygardos administraciniu centru. 1837 m. iš Detroito į An Arborą buvo perkeltas Mičigano universitetas. 1851 m. suteiktas miesto statusas.

XIX–XX a. miestas augo stabiliai. 7-ajame ir 8-ajame XX a. dešimtmečiuose miestas tapo svarbiu liberalios politikos centru. Čia vyko daugelis afro-amerikiečių pilietinių teisių judėjimo ir judėjimo prieš karą Vietname protestų.

Miestų partnerystė 
An Arboras palaiko ryšius su:
  Tiubingenas, Vokietija (nuo 1965 m.)
  Belizas (nuo 1967 m.)
  Hikonė, Japonija (nuo 1969 m.)
  Peterboras, Kanada (nuo 1983 m.)
  Chuigalpa, Nikaragva (nuo 1986 m.)
  Dakaras, Senegalas (nuo 1997 m.)
  Remediosas, Kuba (nuo 2003 m.)

Šaltiniai 

Mičigano miestai
VI Spalis

VI Spalis () – antrasis tarybinis minkšto tipo dirižablis, kurį pastatė Petrogrado aukštosios oreivystės mokyklos studentai.

Aprašymas 
Pirmasis „VI Spalio“ įvyko 1923 m. lapkričio 27 d. Antrasis skrydis lapkričio 29 d. truko 1 val. 20 min. Skrydžio metu dirižablis pakilo į 900 m aukštį.

Dirižablio apvalkalas buvo pagamintas iš senų aerostatų apvalkalų, naudotų Pirmajame pasauliniame kare. Apvalkalas praleisdavo daug vandenilio, todėl „VI Spalio“ naudojimas buvo sustabdytas.

Orlaivyje buvo sumontuotas 105 AG variklis.

Literatūra 
 Обухович В. А., Кульбака С. П. „Дирижабли на войне“. Москва, ООО „Издательство ACT“, 2000. ISBN 5-17-001637-9

Nuorodos 
Dirižablio nuotraukos

Dirižabliai
Kodekas

Kodekas yra programinė įranga, naudojama norint glaudinti arba išskleisti skaitmeninį medijos failą, pavyzdžiui, dainą arba vaizdo įrašą. Žodis kodekas yra žodžių koduotojas ir dekoduotojas junginys. Kodekas (programa) neturėtų būti maišomas su kodavimo ar glaudinimo formatu ar standartu – formatas yra dokumentas (standartas), būdas saugoti duomenis, tuo tarpu kodekas yra programa (taikymas), kuris gali skaityti arba rašyti tokius failus.

Kodekas koduoja duomenų srautą arba signalą perdavimui, saugojimui arba kodavimui arba dekoduoja, kai jis yra atkuriamas arba redaguojamas. Kodekai yra naudojami videokonferencijose, transliacijos medijose ir video redagavime. Vaizdo kameros analogas-kodas keitiklis (AKK) keičia analoginį signalą į skaitmeninį, kuris tada yra perduodamas per video kodeką skaitmeniniam perdavimui arba saugojimui. Gaunantis įrenginys perleidžia signalą per video dekompresorių, tada per kodas-analogas keitiklį (KAK) analoginiui parodymui.

Taip pat skaitykite 

 Audio signalų apdorojimas
 Skaitmeninis signalų apdorojimas
 Video kodavimas

Šaltiniai 

Signalų apdorojimas
Algoritmai
Arona

Arona yra savivaldybė pietinėje Tenerifės dalyje, Kanarų salose. Savivaldybė apima 81,79 kv. km plotą (4 % salos ploto) ir yra už 81 km nuo Santa Kruso. 1996 m. čia buvo 28 208 gyventojai ir jų skaičius pastaraisiais metais sparčiai auga dėl turizmo plėtros (tarp 2000 ir 2002 m. čia buvo sparčiausias gyventojų skaičiaus augimas Kanarų salose). Arona yra trečias pagal dydį miestas Tenerifėje, po Santa Kruso ir San Kristobalio ir penktas pagal dydį Kanarų salose. Arona yra gausiausiai gyvenama savivaldybė salos pietuose. Aronos klimatas švelnus, oro temperatūra paprastai nuo 20 iki 25 laipsnių. Iš žymesnių vietų yra kurortinės vietovės Los Kristianosas, Plaja de las Amerikas, Kosta del Silensijas ir Las Galjetasas. Aronoje taip pat yra piečiausias salos taškas Punta Salemas.

Arona pasiekiama nauja autostrada TF1, jungiančia Adechę su Santa Krusu. Šiaurinėje savivaldybės dalyje yra kalnai.

Istorija 

Pirmaisiais amžiais po salos apgyvendinimo šioje teritorijoje gyveno nedaug žmonių. Viera y Clavijo paminėjo nedidelę gyvenvietę tokiu pat pavadinimu savo ankstyvame darbe apie salas, tačiau iki XVII a. čia nebuvo bažnyčios, o parapijinės bažnyčios statusą ji įgavo tik 1796 m. kovą.

Ekonomikos pagrindą iki XX a. sudarė žvejyba ir žemės ūkis, įskaitant bananų ir galvijų auginimą. Žvejų gyvenvietėje Los Kristianosas XIX a. taip pat buvo akmens skaldykla.

Kanarų salos
Adechė

Adechė yra savivaldybė Kanarų salose, Tenerifės pietvakariuose. Plotas – 105,94 km², vidutinis aukštis virš jūros lygio – 280 m Didelė savivaldybės dalis yra palei pakrantę išsidėstęs Kosta Adechės kurortas, suaugęs su Torviskasu ir Plaja Fanjabė.

Adechei priklausančios gyvenvietės yra: Armeñime, Barriada De Fyefes, La Caldera, La Caleta, Callao Salvaje, Costa Adeje, Las Cancelas, La Concepcion, Fanabe, Ifonche, Marazul, Los Menores, Miraverde, Las Moraditas, Iboybo, El Pinque, Playa Paraiso, Playas de Fanabe, El Puertito, Ricasa, San Eugenio, Taucho, Tijoco ir Torviscas.

Lankytinos vietos 
 Baranko del Infiernas (lietuviškai: Pragaro tarpeklis) gausus flora ir fauna, daugybe terasų ir atbrailų.
 Nuo 2008 m. rugsėjo 15 d. Costa Adeje atidarytas Siamo parkas. Vandens parką įkūrė Loro parko valdytojas Wolfgang Kiessling; jį galima lankyti nusipirkus bendrą bilietą į abu parkus.

Nuorodos 

Kanarų miestai
The Baseballs

„The Baseballs“ – iš Vokietijos kilusi vaikinų rokenrolo grupė, susikūrusi 2007 metais. Grupė perdainuoja įvairias pasaulinio garso dainas VI dešimtmečio rokenrolo stiliumi.

„The Baseballs“ tapo žinoma po to, kai išleido savą amerikiečių atlikėjos Rihannos dainos „Umbrella“ versiją. Daina į radijo topus pateko keliolikoje šalių, parduota tūkstančiai singlo kopijų. Kitos žinomos perdainuotos grupės dainos – „Hot n Cold“ (Katy Perry) „Crazy in Love“ (Beyoncé Knowles), „Chasing Cars“ („Snow Patrol“) „Poker Face“ (Lady Gaga), „Love in This Club“ (Usher) ir daugelis kitų.

Grupė savo pirmąjį albumą „Strike!“ išleido 2009 m. Albumas platininiu tapo šešiose šalyse. Dėl didelio pasisekimo albumas buvo perleistas 2010 m. Antrasis grupės albumas „Strings 'n' Stripes“ pasirodė 2011 m., o 2012 m. išleista albumo DVD versija su gyvai atliekamomis dainomis.

2012 m. išleistas kalėdinių dainų albumas „Good ol‘ Christmas“. 2013 m. liepos 11 d. grupė pranešė apie naują savo albumą pavadinimu „Game Day“, kuris buvo išleistas 2014 m. kovo 28 d.

Albumai 
 Strike! (2009)
 Strike! Back (2010)
 Strings 'n' Stripes (2011)
 Strings 'n' Stripes LIVE (2012)
 Good Ol' Christmas (2012)
 Game Day (2014)

Singlai 

 Umbrella
 Hot N Cold
 Chasing Cars
 Bleeding Love
 Hey there Delilah
 Poker Face
 Angels
 Love in This Club
 This love
 I’m yours
 Hello

Nuorodos 
 Oficialus grupės tinklalapis 

Baseballs
Baseballs
Baseballs
Samuel Mendelsohn

Samuelis Mendelsonas (1850 m. kovo 31 d. Šilalėje, Rusijos imperija – 1922 m. rugsėjo 30 d. Vilmingtone, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV rabinas ir visuomenės veikėjas.

Biografija 

Gimė 1850 m. kovo 31 d. Šilalėje. Mokėsi rabinų mokykloje Vilniuje, vėliau Berlyne ir Filadelfijoje. 1873–1876 m. buvo Norfolko miesto rabinas. Nuo 1876 m. iki savo mirties 1922 m. buvo Vilmingtono miesto rabinu. 1879 m. susituokė su žymaus Talmudo mokytojo Marcus Jastrow dukra Esther Jastrow. 1883 m. tapo teisės studijų daktaru Šiaurės Karolinos universitete. 1901–1906 m. prisidėjo kuriant Žydų enciklopediją. Rašė straipsnius į įvairius laikraščius ir žurnalus: Ha-Ẓofeh, the Jewish Messenger, Jewish Record, South Atlantic Magazine, American Israelite ir Revue des Études Juives. 1891 m. išleido knygą apie senovės hebrajų kriminalinės teisės išprusimą – The Criminal Jurisprudence of the Ancient Hebrews.

Nuorodos 

 Biografija (ang.);
 The Rabbi Samuel Mendelsohn Manuscripts Collection an der University of North Carolina Wilmington (ang.).

Amerikos žydai
JAV teisininkai
Vladas Numavičius

Vladas Numavičius (g. 1974 m. kovo 18 d. Šilalėje) – verslininkas, VP Grupės akcininkas. 2011 m. pagal turimą turtą užėmė 8 vietą turtingiausių Lietuvos žmonių sąraše.

Biografija 

1992 m. kartu su broliais Juliumi Numavičiumi ir Nerijumi Numavičiumi bei jo draugais Žilvinu Marcinkevičiumi, Mindaugu Marcinkevičiumi, Gintaru Marcinkevičiumi, Mindaugu Bagdonavičiumi, Ignu Staškevičiumi ir Renatu Vaitkevičiumi įkūrė vieną iš pirmųjų prekybos centrų Vilniuje, kuris vėliau išsivystė į Vilniaus prekybos centrų tinklą. 

Vilniaus prekybos akcininkas valdo 24,6 proc. VP akcijų. Jam taip pat priklauso bendrovės „Eva grupė“ kontrolinis akcijų paketas. 2011 metų pabaigoje EVA GRUPĖS konsoliduotas turtas sudarė daugiau nei 111 mln. eurų (383 mln. litų), o pajamos viršijo 115 mln. eurų (397 mln. litų).

Nuorodos

 Susiję straipsniai www.delfi.lt.

Šaltiniai 

Lietuvos verslininkai
Baskai (reikšmės)

Žodis baskai reiškia:

 baskai – viena iš Europos tautų.
 baskai – XIII-XIV amžiaus samdiniai kareiviai Europoje.
 Baskai – kaimas Lietuvoje.
Klominas

Klominas (), anksčiau buvo žinomas kaip Grubekas arba Grobekas (), iki 1945 m. – Vestvalenhofas () – apleista gyvenvietė Lenkijoje, 12 km nutolusi nuo Borne Sulinovo (Vakarų Pamario vaivadija). Tai dalinai sunaikintas karinis miestelis, kurį 1992 m. apleido išvesta tarybinė armija. Nuo 1993 m. valdomas Borne Sulinovo administracijos. Oficialaus gyvenvietės statuso neturi. Laikomas vieninteliu Lenkijos miestu-vaiduokliu.

Demografija 
Iki 1992 m. karinio miestelio teritorijoje vienu metu galėjo pragyventi iki 5 000 žmonių. Šiuo metu Klomine pastoviai gyvena dvi miškininkų šeimos, taip pat keletas benamių, besiglaudžiančių buvusiose kareivinėse.

Istorija 
XX a. ketvirtajame dešimtmetyje, netoli dabartinio Klomino, tuometinės Vokietijos teritorijoje buvo įkurtas tankų poligonas, o jo šiauriniame ir pietiniame pakraščiuose buvo pastatytos karinės įgulos, atitinkamai – Gros Bornas (dabartinis Borne Sulinovas) ir Vestvalenhofas. Prasidėjus karui netoli Vestvalenhofo buvo įkurta lenkų karo belaisvių stovykla. 1939 m. lapkritį į šią stovyklą buvo uždaryti 6 000 lenkų karių ir 2 300 civilių. 1940 m. birželio 1 d. stovyklos vietoje buvo įkurta koncentracijos stovykla „II D Gros Bornas“ (), skirta sąjungininkų armijos pareigūnams. 1945 m. besitraukianti vokiečių kariuomenė paliko stovyklą, išsiveždama dalį belaisvių į Vokietijos gilumą.

Vermachtą pakeitė tarybinė kariuomenė, čia įkurdama vokiečių karių belaisvių stovyklą. Pasibaigus karui, poligoną ir buvusias vokiečių įgulas užėmė tarybinė armija, dislokuodama Lenkijoje savo karius. Vestvalenhofo vietoje buvo pastatytas tarybinis karinis miestelis, kuriame įsikūrė dalis motorizuoto pėstininkų pulko divizijos, kurios štabas įsikūręs Borne Sulinove. Statant buvo išsaugota išlikusi infrastruktūra ir statiniai, bet didžioji dalis statinių (apie 50) buvo nugriauti. Buvo pastatytos kareivinės, karinės technikos garažai, ūkio ir gyvenamieji pastatai, parduotuvės, mokykla ir kino teatras. Kariniame miestelyje galėjo gyventi daugiau kaip 6 000 žmonių – kareivių, karininkų ir jų šeimos narių. Tarybiniuose kariniuose žemėlapiuose ši gyvenvietė buvo vadinama Grubekas arba Grobekas, o miestelio gyventojai jį vadino Sipnevu, kuris kilo nuo netoliese esančio lenkiško kaimo pavadinimo. Poligonas ir aplink jį esančios įgulos buvo įslaptintos, todėl lenkiškuose žemėlapiuose nebuvo pažymėtas.

Tarybinė įgula egzistavo iki 1992 m., kai iš Lenkijos buvo išvesta tarybinė kariuomenė. Nuo tada vietovė buvo apleista, o namai ir kiti statiniai ištuštinti marodierių. Borne Sulinovo valdžia (miesto statusą gavusi 1993 m.) pardavinėjo buvusio karinio miestelio teritoriją už sumą, kuri siekė 2 mln. zlotų, bet didelio investuotojų dėmesio nesusilaukė.

Nuorodos 
 Klomino nuotraukos

Lenkijos gyvenvietės
Miestai vaiduokliai
Tomas Lekūnas

Tomas Lekūnas (g. 1993 m. balandžio 6 d. Biržuose) – Lietuvos krepšininkas. Žaidžia lengvojo krašto puolėjo pozicijoje.

Karjera 
Nuo 2013 m. atstovauja įvairiems LKL klubams. 2021 m. liepos viduryje pasirašė dvejų metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu.

Pasiekimai 
Europos jaunučių (iki 16 metų) vicečempionas (2009 m.)

Basketnews.lt atliktoje apklausoje liko antras tarp didžiausių verksnių LKL lygoje. (2021 m.)

Šaltiniai

Nuorodos 
 T. Lekūno profilis basketnews.lt
 T. Lekūno profilis lkl.lt

Lekūnas, Tomas
Agluonėnų senosios kapinės

Agluonėnų senosios kapinės – senosios evangelikų liuteronų kapinės Agluonėnuose, Klaipėdos rajone. Įsikūrusios gyvenvietės šiauriniame pakraštyje, prie kelio . Nuo 1997 m. įtrauktos į Kultūros paminklų sąrašą (unik. kodas: 24343). 

Šios kapinės atspindi unikalią Klaipėdos krašto konfesinę ir čia gyvenusių žmonių dvasinę savastį. Kapinėse dominuoja mediniai ir metaliniai kryžiai. Daugiausia pastatytų kaltinių ir lietinių kryžių, kurie yra unikalūs Klaipėdos krašto kalvystės pavyzdžiai. Kairiajame kapinių kampe pastatyti restauruoti kaltiniai kryžiai, kurie buvo atkelti iš kaimyninių kapinių. Agluonėnų senosios kapinės pradėtos tvarkyti 1980 m.: iškirsti krūmynai, aptvertos akmenine tvora, atnaujinti vartų stulpai su stogeliais. Virš vartų pritvirtinta medinė lenta su lietuvininkų giesmės eilute.
 

Senosiose kapinėse palaidoti trys senosios mokyklos mokytojai: Kristupas Kūmutaitis (1860–1913) ir jo pirmtakai Ermonaitis ir Karlas Gyzė (1806–1887). Greta 2007 m. palaidotas ir buvęs Agluonėnų pagrindinės mokyklos direktorius, krašto šviesuolis Stasys Račkauskas.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Agluonėnų seniūnija 
 Agluonėnų senosios kapinės 

Klaipėdos rajono kapinės
Agluonėnai
Naujamiesčio karaimų kapinės

Naujamiesčio karaimų kapinės  – veikiančios senosios karaimų kapinės Naujamiesčio kaime, Panevėžio rajone. Įsikūrusios prie Nevėžio, šile,  0,5 km į pietus nuo tilto per Nevėžį kelyje . 

Naujamiesčio kapinės yra vienos iš trejų karaimų kapinių, be Vilniaus ir Trakų, veikiančių Lietuvoje. Pagal dydį jos yra antros Lietuvoje, po Trakų. Atvykstančius į šias kapines pasitinka naujai pastatyta nuoroda bei vietinio menininko Daliaus Dirsės sukurta memorialinė istorinio aprašo lenta. Šalia yra senosios žydų kapinės. 

Kapinės įkurtos XV–XVII amžių laikotarpiu. Jų teritoriją žymi seni paminkliniai akmenys – stelos, kuriuose dar įskaitomi įrašai hebrajų rašmenimis, o tekstai – karaimų kalba. Senojoje kapinių dalyje galėjo būti laidojamos ir 1710 m. maro aukos. Naujamiesčio kapinėse palaidota nemažai žymių ir garbingų žmonių: karaimų poetas Šelumijelis Lopato (1904–1923), poetas ir vertėjas Jokūbas Maleckas, miškininkas Isakas Čaprockis.

Istorija 

Viduramžiais viena iš didesnių karaimų bendruomenių gyveno Naujamiestyje, kur Vytautas Didysis buvo išskyręs karaimams žemės, jie vertėsi žemdirbyste. Tačiau dėl karų ir epidemijų, alinusių kraštą, smarkiai nukentėjo ir karaimai. Naujamiestis buvo tapęs Panevėžio apskrities karaimų bendruomenės centru. Joniškėlio dvaro, kuriam priklausė ir Naujamiesčio žemė, savininkas grafas Eustachijus Karpis sumanė Naujamiesčio valstiečiams, kurie buvo atleisti nuo baudžiavinių prievolių dar 1809 m., vėl uždėti baudžiavos jungą. Naujasis savininkas pamynė buvusių dvarininkų tradiciją atsižvelgti į karaimų teises ir laisves. Besibylinėdami karaimai neteko nuosavybės teisių į žemę, iš jų buvo pareikalauta mokėti činšą. Valstiečiai bandė pasipriešinti, tačiau netekę žemės buvo priversti išsikelti į Panevėžį. Veikiančios karaimų kapinės pasiliko Naujamiestyje.

Nuorodos 

 Panevėžio karaimai 
 Naujamiesčio kapinynas
 Karaimų Panevėžyje – tik saujelė 

Panevėžio rajono savivaldybė
Lietuvos kapinės
Karaimai
Naujamiestis
Panevėžio Naujoji apaštalų bažnyčia

Panevėžio Naujoji apaštalų bažnyčia  –  Naujoji apaštalų bažnyčia Panevėžyje, A. Mackevičiaus g. 3.

Naujosios apaštalų bažnyčios Panevėžio bendruomenė pradėjo gyvuoti nuo 1992 m. – 20-čio jubiliejus iškilmingai paminėtas šventinėse pamaldose 2012 m.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Bažnyčios  Panevėžio bendruomenė

Panevėžio bažnyčios
Ąžuolas „Žirgo kaklas“

Ąžuolas „Žirgo kaklas“ – išskirtinės išvaizdos ąžuolas, augęs Anykščių rajone, Troškūnų seniūnijoje, apie 0,8 km į rytus nuo kelio , pasukus ties Žukauskų kaimu sezoniniu lauko keliuku link Kanapynės kaimo.

Šis medis buvo laikomas savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu. Ąžuolas įtrauktas į Saugomų teritorijų valstybės kadastrą 2010 m. gruodžio 30 d.

Aprašymas 

Ąžuolui pavadinimą suteikė žmonės, pastebėję jo neįprastą kamieno formą, primenančią išlenktą žirgo kaklą. Maždaug metro aukštyje tiesiai augęs kamienas staigiai metasi į šoną, toliau vėl stiebiasi į aukštį. Manoma, kad jauną besistiebiantį ąžuoliuką galėjęs nulenkti stiprus viesulas arba prispausti užvirtęs kitas medis, tačiau vėliau ąžuolas išsilaisvinęs ir augęs į viršų.

Medis buvo aprašytas 1978 m. vasario 18 d. rajoninėje spaudoje – „Kolektyviniame darbe“.  Tuomet „Žirgo kaklas“ priklausė Kupiškio miškų ūkio Subačiaus girininkijai, augo Pajuodžių miško 8-jame kvartale, prie miško šliejosi Surdegio kolūkio dirbamos žemės.

Vietos gyventojų pasakojimu, medis buvęs pažymėtas informacine lenta ir aptvertas, augo miškelio pakraštyje, šalia dirbamų laukų. Šiuo metu jis neišlikęs.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Saugomų teritorijų valstybės kadastras  

Anykščių rajono paveldas
Buvę Lietuvos gamtos paveldo objektai
Ąžuolai gamtos paminklai
Amderma

Amderma () – gyvenvietė Rusijoje, Nencų autonominėje apygardoje, Karos jūros pakrantėje, Jugoro pusiasalyje, į rytus nuo Jugoro Šaro sąsiaurio, netoli Amderminkos upės. Amderma yra 420 km nuo Narjan Maro, 270 km nuo Vorkutos. Yra oro uostas (du kartus per mėnesį vyksta skrydžiai iš Narjan Maro), jūrų uostas.

Amderma apleista, tampanti miestu-vaiduokliu.

Istorija 

Gyvenvietės pavadinimas nencų kalba reiškia „vėplių gulykla“. Gyvenvietė įkurta 1933 m., pradėjus fluorito gavybą. 1936 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. Po karo fluorito gavyba sustabdyta, tačiau įkurta Arkties tyrimų bazė, meteorologijos stotis, veikė karinė bazė. 1989 m. Amdermoje gyveno 5100 žmonių. Žlugus TSRS, gyvenvietė patyrė nuosmukį. Karinė bazė likviduota, Arkties stotis uždaryta, dauguma gyventojų išsikėlė. 2004 m. Amdermai grąžintas kaimo gyvenvietės statusas.

Nuorodos 
 Fotoreportažas iš Amdermos

Šaltiniai 

Rusijos gyvenvietės
Jonas Žilevičius (1911)

Jonas Žilevičius (1911 m. birželio 1 d. Rygoje, Latvija – 1980 m. kovo 24 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius elektrikas, energetikas, elektrografijos pradininkas Lietuvoje.

Biografija 
Tėvai lietuviai, gimę Šiauliuose. Pirmojo pasaulinio karo metais nuo 1915 m. šeima gyveno Ukrainoje. 1934 m. baigė Charkovo elektrotechnikos institutą. 1931–1941 m. dirbo inžinieriumi Charkovo žemės ūkio elektrifikacijos ir mechanizacijos institute. 1941–1944 m. Tambovo (Rusija) gamyklos „Komsomolec“ vyriausiasis energetikas.

1944–1948 m. LSSR komunalinio ūkio ministerijos (iki 1946 m. Komunalinio ūkio liaudies komisariatas) vyriausiasis energetikas, ministro pavaduotojas. 1948–1951 m. LKP CK pramonės skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1951–1954 m. Vilniaus žemės ūkio mechanizacijos technikumo elektrotechnikos dėstytojas. 1953–1956 m. Vilniaus pedagoginio instituto Fizikos katedros vyresnysis dėstytojas. Čia įkūrė elektrografijos mokslinio tyrimo laboratoriją, su savadarbe įranga padarė pirmąsias elektrografijas ant seleno SSRS.  1956 m. įsteigto Poligrafijos mašinų gamybos mokslinio tyrimo instituto filialo Vilniuje vadovas. 1957–1966 m. iš filialo perregistruoto Elektrografijos instituto Vilniuje direktorius, nuo 1966 m. skyriaus vedėjas. Čia buvo sukurtas pirmasis kopijavimo aparatas SSRS „ERA“, kurį 1960 m. pradėjo gaminti Kauno eksperimentinė automatizacijos priemonių gamykla. 1970 m. technikos mokslų kandidatas.

Mokslinė veikla 
Rasta apie 20 asmeninių išradimų patentų :
 „Spausdinimo mašina su begaline forma“ (Zhilevich I I, 104445, 1955 m.), 
 „Feromagnetografinė spausdinimo mašina“ (104810, 1956 m.),
 „Elektromagnetinis vaizdų užrašymo įrenginys“ (103830, 105177, 1955 m.),
 „Vaizdo atkūrimo ant fotopuslaidininkiu padengto popieriaus įrenginys“ (109551, 1956 m.),
 „Fotopuslaidininkio medžiaga elektrofotografijai“ (112922, 1956 m.),
 „Fototelegrafinių vaizdų priėmimo įrenginys su feromagnetinėmis dalelėmis“ (109961, 1956 m.),
 „Elektrostatinė dauginimo mašina“ (122488, 1958 m.),
 „Matavimo prietaisų įrašų atvaizdavimo kserografijos būdu įrenginys“ (124027, 1958 m.),
 „Optinių vaizdų keitimo į videosignalus įrenginys“ (146757, 1959 m.) ir kt.

Daugelio išradimų bendraautoris, tokių kaip „Elektrorentgenografinis aparatas“ (448425, 1971 m.) ir kt.

Padarė 49 elektrografijos išradimus.

Bibliografija 
 Elektrografija ir magnetografija. Mokslinės ir techninės konferencijos 1958 m. gruodžio 16-19 Vilniuje darbai. – Vilnius, 1959. – rusų k. (redaktorius, straipsnių bendraautoris).
 Elektrofotografija / Jonas Žilevičius, Evgenij Nemirovskij. – Maskva: Iskustvo, 1961. – 125 p., rusų k.
 Elektrografiniai oscilografai / Stasys Aršvila, Evgenij Borisevic, Jonas Žilevičius. – Maskva: Energija, 1978. – 144 p., rusų k.

Įvertinimas 
 1961 m. LTSR nusipelnęs išradėjas
 1973 m. SSRS valstybinė premija (su kitais) už elektrorentgenografijos sukūrimą ir įdiegimą medicinoje.

Šaltiniai 

Lietuvos išradėjai
Lietuvos inžinieriai elektrikai
Lietuvos energetikai
Lietuvos TSR viceministrai
Klaipėdos evangelikų baptistų bažnyčia

Klaipėdos evangelikų baptistų bažnyčia – baptistų bažnyčia Klaipėdoje, Vytauto g. 38. Tai seniausias Europoje iki šiol veikiantis baptistų bažnyčios pastatas, nepaliestas ir didžiojo Klaipėdos gaisro metu.

Istorija 

Klaipėdos evangelikų baptistų bendruomenė įkurta 1841 m. Klaipėdoje gimęs Eduardas Grimas buvo pirmasis bendruomenės vadovas. Klaipėdos baptistų bendruomenę iš pradžių sudarė daugiausiai vokiečiai, nors jau po 10 metų į ją įsijungė ir vietos lietuviai. 1851 m., turėdama 234 narius, bendruomenė pasistatė pastatą pamaldoms, pastatą, kuris ir dabar priklauso baptistų bažnyčiai. Lietuviai pagyvėjo 1854 m., kai Dievo Žodį lietuvių kalba pradėjo skelbti Karlas Albrechtas. Be to, tais metais po miestą sunaikinusio gaisro daug kas pakeitė savo nuomonę apie baptistus. Buvo sudegę visi didesnieji pastatai, bažnyčios ir mokyklos. Išlikusi baptistų bažnyčia tarnavo mokyklai, o sekmadieniais joje vyko evangelikų liuteronų pamaldos lietuviams ir anglikonų pamaldos. 

1860 m. bažnyčioje buvo pakrikštyta grupė tikinčiųjų, atkeliavusių iš Latvijos. Dėl to meto politinių sąlygų Rusijos valdomoje Latvijoje ten gyvenantys bendruomenių nariai net 20 metų buvo Klaipėdos bendruomenės sąrašuose.

Baptistų bendruomenę iš pradžių sudarė daugiausiai vokiečiai, vėliau, ypač tarpukaryje, lietuvių kilmės baptistų joje buvo jau daugiau. Visame mieste bendruomenė turėjo sekmadienio mokyklų tinklą vaikams. Pati Klaipėdos bendruomenė priklausė Karaliaučiaus krašto baptistų sąjungai.

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, 1944 metais, frontui artėjant prie miesto, bendruomenės veikla nutrūko. Sovietmečiu maldos namų pastatas buvo atimtas. Čia buvo įsikūręs jūrininkų klubas, po to stovėjo visai apleistas, užkaltais langais ir kiauru stogu, pagaliau jame įsikūrė Mokytojų namai. Bendruomenės nariai rinkdavosi privačiuose butuose, o vėliau daugiau kaip 30 metų pamaldos vykdavo mažame, sename žvejo namelyje miesto pakraštyje, Jurbarko g. 43 (tuomet tai buvo „Baltijos“ žvejų kolūkio teritorija).  Tik 1977  m. bendruomenė buvo oficialiai įregistruota. 

1991 m. vasarą Klaipėdos evangelikai baptistai atgavo savo maldos namus. Atlikus būtiniausią pertvarkymą ir remontą, 1991 m. spalio 5 d. per pirmąsias pamaldas bažnyčia buvo iš naujo pašventinta, kartu švenčiant ir bendruomenės 150 metų sukaktį. Apie penkerius metus kartu veikė ir evangelikų reformatų parapija, kol veiklą perkėlė į 2001 m. atidarytą Klaipėdos evangelijos koplyčią.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Klaipėdos evangelikų baptistų bendruomenės svetainė
 Pastatų ir gatvių istorijos. Evangelikų baptistų bažnyčia
 Evangelikų baptistų bendruomenės Lietuvoje

Klaipėdos bažnyčios
Protestantizmas Lietuvoje
Vudstokas

Vudstokas () – miestas Karltono grafystėje, Naujojo Bransviko provincijoje, Kanadoje. Išsidėstęs vakariniame Sent Džono upės krante, 92 km į vakarus nuo Frederiktono miesto.

Pirmieji šių vietovių gyventojai atsikraustė XVIII a. pabaigoje, kai čia buvo išdalintos žemės, amerikiečių kolonistų šeimoms, kurios kovojo Didžiosios Britanijos pusėje JAV nepriklausomybės kare ir dėl pralaimėjimo turėjusios palikti gimtąsias vietas. Gyvenvietė pavadinta 1786 m. įkurtos Vudstoko parapijos vardu, kuri savo ruožtu pavadinta Viljamo Kavendišo, 3-iojo Portlando hercogo garbei, kuris 1783 m. buvo Didžiosios Britanijos ministru pirmininku.

1856 m. Vudstokui suteiktos miesto statuso teisės. Taip jis tapo seniausiu miestu Naujajame Bransvike.

Naujojo Bransviko miestai
Kosovo Polė

Kosovo Polė ( arba Fushë Kosova; ) – miestas ir savivaldybė Prištinos srityje, Kosove. Nutolusi maždaug aštuonis kilometrus į pietryčius nuo Prištinos. 2011 m. duomenimis, savivaldybėje gyveno 34 718 gyventojų.

Istorija 
1389 m. šalia miesto įvyko Kosovo mūšis.

Sportas 
 KF Fushë Kosova futbolo klubas.

Galerija

Šaltiniai 

Kosovo miestai
Kosovo savivaldybės
Kastriotas

Kastriotas (Obiličius) ( arba Kastriot; ) – miestas ir savivaldybė Prištinos srityje, į šiaurės vakarus nuo Kosovo sostinės Prištinos. Į savivaldybės teritoriją įeina Kastrioto (Obiličiaus) miestas bei 19 kaimų.

Gyventojai 
2011 m. duomenimis, savivaldybėje gyveno 21 548 gyventojai.

Pavadinimas 
Miestas pavadintas Milošo Obiličiaus garbei. 
Jis laikomas serbų didvyriu, kuris 1389 m. Kosovo mūšio metu nužudė Osmanų imperijos sultoną Muradą I.

Albanai 2001 m. miestą pavadino Kastriotas (), pagal albanų tautos herojų Skanderbegą ().

Sportas 
 KF KEK, futbolo klubas.

Šaltiniai 

Kosovo miestai
Kosovo savivaldybės
Dailusis kiparisas

Dailusis kiparisas (Cupressus macrocarpa) – kiparisinių (Cupressaceae) šeimos spygliuočių medžių rūšis, paplitusi negausiame areale Kalifornijoje. Šių reliktinių medžių populiaciją sudaro dvi nedidelės giraitės Ramiojo vandenyno pakrantėje – Pebl Biče ir Loboso kyšulyje Pajūrio Karmele (Monterėjaus apskritis).

Tai vidutinio aukščio visžalis spygliuotis medis. Dėl stiprių pajūrio vėjų būdingi raityti kamienai, plokščiaviršūnės lajos. Geromis augimo sąlygomis išauga iki 40 m aukščio, o kamieno skersmuo pasiekia 2,5 m. Laja tanki, ryškiai žalia. Spygliai 2–5 mm ilgio. Kankorėžiai apvalaini, 2–4 cm ilgio, pradžioje žali, subrendę paruduoja. Vyriški kankorėžiai 3–5 mm ilgio, žiedadulkes išleidžia žiemą ar ankstyvą pavasarį.

Natūraliai auga uolingose pakrantėse. Dabar dailusis kiparisas plačiai auginamas už arealo ribų – kitur Kalifornijoje ir Oregone, Britų salose, Viduržemio jūros regione, Australijoje, Naujoje Zelandijoje, Kenijoje. Naudojamas medienos pramonėje.

Kiparisiniai
ArtRave: The Artpop Ball

Artrave: The Artpop Ball Tour (stilizuotai ArtRave: The ARTPOP Ball Tour) – tai ketvirtasis amerikiečių atlikėjos Lady Gaga koncertinis turas. Šis turas yra skirtas albumo Artpop (2013) reklamai. Pirmosios koncertinio turo datos paskelbtos socialiniame tinklalapyje Facebook, Gruodžio 3 dieną, 2013. Pirmieji koncertai vyks Šiaurės Amerikoje.

Dainų sąrašas
"Artpop"
"G.U.Y."
"Donatella"
"Venus"
"Manicure"
"Just Dance"
"Poker Face"
"Telephone"
"Partynauseous" (Interliudija)
"Paparazzi"
"Do What U Want"
 "Dope"
 "You And I (daina)"
"Born This Way"
 "Jewels 'n' Drugs" (Interliudija)
"The Edge of Glory"
 "Judas"
"Aura"
"Sexxx Dreams"
 "Mary Jane Holland"
"Alejandro"
"Ratchet" (Interliudija)
"Bad Romance"
"Applause"
"Swine"
Papildomai
"Gypsy"

Šaltinis - 

Užrašai
Fort Lauderdeilo koncerto metu, Lady Gaga pristatė iki šiol neišleistą dainą "Partynauseous", kurią kartu įrašė su reperiu Kendrick Lamar.
Koncerto metu Niujorke, prie atlikėjos prisijungė amerikiečių reperis T.I., su kuriuo atliko dainą "Jewels n' Drugs".
Sent Paulo koncerto metu Gaga atliko dainos "the Queen" akapelos versiją. 
Kalgario koncerto metu Lady Gaga atliko dainos "Hair" trumpąją versiją.

Turo datos

Atidėti pasirodymai

Užrašai

Pakeitimai
Koncertas Vašingtone, kuris buvo planuotas Gegužės 15, 2014, dėl NBA komandos Vašingtono Wizards varžybų, buvo perkeltas į Gegužės 12, 2014, Verizon Center areną. 
Koncertas Filadelfijoje, kuris buvo planuotas Gegužės 12, 2014, dėl NBA komandos Vašingtono Wizards varžybų, buvo perkeltas į Gegužės 15, 2014, Wells Fargo Center areną. 
Koncertas Sietlo Key arenoje, kuris turėjo vykti 2014 metų gegužės 28 dieną, buvo perkeltas į tų pačių metų rugpjūčio 8 dieną, dėl ūmaus bronchito. 
Koncertas Vankuverio Rogers arenoje, kuris turėjo vykti 2014 metų gegužės 30 dieną, buvo perkeltas į tų pačių metų rugpjūčio 9 dieną, dėl ūmaus bronchito.

Festivaliai
Šis koncertas yra vasaros festivalio "Summerfest 2014" dalis
Šis koncertas yra festivalio "Festival d'été de Québec 2014" dalis
Šis koncertas yra festivalio "Ottawa Bluesfest 2014" dalis
Šis koncertas yra festivalio "AIA Real Life: NOW Festival 2014" dalis

Personalas
Lady Gaga – Atlikėja, vokalistė, pianinas
Bobby Campbell – Prodiuseris
Richard Jackson – vaizdo režisierius, choreografas
Brandon Maxwell – mados režisiurius
Roy Bennett – produkcija, šviesų dizaineris
Michael Bearden – muzikos režisierius
Lacee Franks – kūrybos koordinatorius
Alexander Delgado – meno režisierius
Vincent Herbert – prodiuseris iš Streamline
Sonja Durham – prodiusavimo režisierius, Haus of Gaga
Ashley Gutierrez – personalo asistentas
Tara Savelo – makiažas
Frederic Aspiras – plaukų stilistas
Perry Meek – kostiumų dizaineris
Sandra Amador – stilistė
Mary Jo Spillane – kelionių prodiuseris
Peter van der Been – personalo apsauginis
Robert Marshall – personalo apsauginis

Personalo sąrašas sudarytas remiantis ArtRave: The Artpop Ball turo knyga.

Šaltiniai 

Lady Gaga koncertiniai turai
2014 m. koncertiniai turai
Barbara Dex

Barbara Deckx (g. 1974 m. sausio 22 d.), geriau žinoma sceniniu vardu Barbara Dex – Belgijos dainininkė, kuri atstovavo savo šaliai 1993 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Iemand als jij“.

Biografija 

Gimė 1974 metais. Jos tėvas Marc Dex – populiarus Belgijos dainininkas. Ji – viena iš trijų vaikų šeimoje, jos brolis taip pat yra muzikantas ir groja grupėse „Tush“ ir „Nuts“.

1993 m. Dex dalyvavo Eurovizijos konkurse su daina „Iemand als jij“. Nors pasirodymas nebuvo sėkmingas (daina buvo įvertinta tik trimis taškais), dainininkė vėliau dalyvavo 2004 ir 2005 m. šalies nacionaliniuose finaluose, kur užėmė atitinkamai trečią ir penktą vietas.

Diskografija

Albumai 

Debiutinis albumas „Iemand“, išleistas olandų kalba. Vėliau dainininkė savo dainas atliko tik anglų kalba.

 Iemand (1993)
 Waiting for a New Moon (1994)
 Tender Touch (1996)
 Strong (1998)
 Timeless (2001)
 Enjoy: a Taste of Gospel (2003)
 Blue-eyed Girl (2006)
 Barbara Dex (2011)

Singlai 
 One life (2004)
 Crazy (2006)
 I am (2010)
 Before (2011)

Nuorodos 

 Oficiali svetainė
 Barbara Dex IMDB svetainėje
 Barbara Dex apdovanojimai 

|-

Belgijos muzikai
Belgijos atstovai Eurovizijoje
1993 m. Eurovizijos dalyviai
Aukštoji žurnalistikos ir masinės komunikacijos mokykla

Aukštoji žurnalistikos ir masinės komunikacijos mokykla (rus. Высшая школа журналистики и массовых коммуникаций) – Sankt Peterburgo valstybinio universiteto institutas, kurį sudaro du fakultetai: žurnalistikos ir taikomosios komunikacijos. Institutui nuo 2012 metų vadovauja dr. Anatolijus Puju.

Istorija 
1961 m. lapkričio 18d. Aukštojo mokslo švietimo ministerijos įsakymu žurnalistikos padalinys priklausęs Leningrado universiteto Filologijos fakultetui buvo perorganizuotas į Žurnalistikos fakultetą.  Pirmu fakulteto dekanu tapo profesorius Aleksandras Berežnojus. 
1974 m. rugpjūčio mėn. fakultetas įsikūrė dabartinėse patalpose 1-oje linijoje Vasilijaus saloje. 
Rektoriaus įsakymu 2012 metais Žurnalistikos fakultetas perorganizuotas į Aukštąją žurnalistikos ir masinių komunikacijų mokyklą, kurią sudaro Žurnalistikos (dekanas - dr. Liudmila Gromova) ir Taikomosios komunikacijos fakultetai (dekanas - Sergejus Bolšakovas). Instituto direktoriumi paskirtas Anatolijus Puju. 

Institute siūlomos dvi studijų programos: žurnalistikos bei reklamos ir viešųjų ryšių. Programos sudarytos iš  bendrų humanitarinių, filologinių, komunikacijos ir profesinių dalykų blokų. Nuo 3 kurso studentams siūloma specializacijos pagal katedras. Mokymo tikslais institute veikia: laikraštis "Du kart du" (Spaudos katedra), teleradijo kompleksas "Pirma linija" (Radijo ir televizijos katedra), fotostudija (Medija dizaino ir informacinių technologijų katedra).

Padaliniai 
Šiuo metu Institute yra 11 akademinių padalinių.
Katedros Žurnalistikos fakultete:
 
  Žurnalistikos istorijos (vad. dr. L. Gromova)
  Medija dizaino ir informacinių technologijų (vad. S. Bodrunova)
  Tarptautinės žurnalistikos (vad. dr. A. Puju)
  Periodinės spaudos (vad. dr. B. Misonžnikov)
  Kalbinės komunikacijos (vad. dr. L. Duskajeva)
  Televizijos ir radijo žurnalistikos (vad. dr. M. Berežnaja)
  Žurnalistikos ir masinės komunikacijos teorijos (vad. dr. S. Korkonosenko)

Katedros Taikomosios komunikacijos fakultete:
  Masinės komunikacijos vadybos (vad. dr. S. Bolšakov)
  Reklamos (vad. dr. A. Čečulin)
  Ryšių su visuomene versle (vad. dr. D. Garba)
  Ryšių su visuomene politikoje ir valstybiniame valdyme (vad. dr. V. Ačkasova)

Šaltiniai

Nuorodos  
 Oficialus instituto tinklapis 

Sankt Peterburgas
Fakultetai
Robertas Petrauskas

Robertas Petrauskas (g. 1976 m. balandžio 29 d. Gargžduose) – lietuvių sporto komentatorius, TV laidų vedėjas, rašytojas, buvęs protmūšių organizatorius ir vedėjas.

Biografija 
2000 m. baigė istorijos bakalauro studijas Klaipėdos universitete, specializacija – XX amžiaus istorija. 2010 m. išleido pirmąją savo knygą „Trečiojo reicho triumfas“, kuri yra pirma dalis iš numatomos serijos apie Antrąjį pasaulinį karą Europoje. 2013 m. Robertas Petrauskas išleido antrąją istorinę knygą „Lemtingi sprendimai. Antrasis pasaulinis karas Europoje“. Knyga buvo teigiamai įvertinta kritikų, publicistas Rimvydas Valatka gyrė puikų pasakojimo stilių, knygos dinamiškumą.

Robertas Petrauskas krepšinio rungtynes komentuoja nuo 1999 m., o sporto žinias rengia nuo 2005 m.

Asmeninis gyvenimas 
Turi gyvenimo draugę Vaidą, su kuria 2008 m. susilaukė dukros Kotrynos.

Bibliografija 
 „Trečiojo Reicho triumfas“, istorinė apybraiža – 672 p., leidykla „Tyto alba“, 2010, ISBN 9789986167983
 „Protų kovos su Robertu Petrausku. 2 knyga“, žaidimų knyga – 108 p., leidykla „Tyto alba“, 2011, ISBN 9789986168584
 „Protų kovos su Robertu Petrausku“, žaidimų knyga – 104 p., leidykla „Tyto alba“, 2011, ISBN 9789986168331
 „Lemtingi sprendimai. Antrasis pasaulinis karas Europoje“, istorinė apybraiža – 672 p., leidykla „Tyto alba“, 2013, ISBN 9789986169680
 „Barbarosa“, istorinė apybraiža – 720 p., leidykla „Tyto alba“, 2018, ISBN 9786099606309
 „Poltava“, istorinė apybraiža – 511 p., 2022, ISBN 9786099606330

Šaltiniai 

Lietuvos sporto žurnalistai
Lietuvos sporto komentatoriai
Lietuvos laidų vedėjai
Lietuvos istorikai
Thurston Moore

Thurston Moore (g. 1958 m. Liepos 25 d.) – grupės Sonic Youth ir Chelsea Light Moving vokalistas ir lyderis.

Diskografija 
 Psychic Hearts (1995), Geffen Records
 Trees Outside the Academy (2007)
 Demolished Thoughts (2011)

 Piece for Jetsun Dolma
 Lost to the City
 Root
 Promise (Thurston Moore, Evan Parker & Walter Prati)
 Three Incredible Ideas

Thurston Moore, Kim Gordon & Yoko Ono 
 YOKOKIMTHURSTON, 2012

Chelsea Light Moving 
 Chelsea Light Moving – Chelsea Light Moving, Matador Records, 2013

Šaltiniai 
 bio allmusic

Nuorodos 
 sonicyouth.com/thurston

JAV muzikai
Nikolajus Rastorgujevas

Nikolajus Viačeslavovičius Rastorgujevas (; 1957 m. vasario 21 d.) – Rusijos dainininkas ir aktyvistas, muzikinės grupės Liube lyderis. Rusijos liaudies artistas (2002). Nuo 2006 m. – partijos „Vieningoji Rusija“ (Единая Россия) narys.

Grupės Liube (Любэ) diskografija 
Albumai, rinkiniai ir koncertiniai albumai:
 1990 – My budem žit teper po-novomu (Мы будем жить теперь по-новому)
 1991 – Atas (Атас)
 1991 – Ne valiaj duraka, Amerika (Не валяй дурака, Америка)
 1992 – Kto skazal, što my ploho žili..? (Кто сказал, что мы плохо жили..?)
 1994 – Zona Liube (Зона Любэ)
 1996 – Kombat (Комбат)
 1997 – Sobranije sočinenij (Собрание сочинений, rinkinys)
 1997 – Pesni o liudiah (Песни о людях)
 2000 – Polustanočki (Полустаночки)
 2002 – Davaj za… (Давай за…)
 2002 – Jubilej. Lučšije pesni (Юбилей. Лучшие песни; koncertas, skirtas 10-osioms grupės metinėms)
 2004 – Rebiata naševo polka (Ребята нашего полка, rinkinys)
 2005 – Rasseja (Рассея)
 2007 – V Rossii (В России; koncertas, skirtas 15-osioms grupės metinėms)
 2009 – Svoi (Свои)
 2012 – 55 (rinkinys)

Rusijos atlikėjai
Nevena Božovič

Nevena Božovič (; g. 1994 m. birželio 15 d. Kosovo Mitrovica) – Serbijos dainininkė. Su Mirna Radulovič ir Sara Jovanovič atstovavo Serbijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse Malmėje su daina „Ljubav je svuda“. Ji yra pirmoji dainininkė dalyvavusi tiek vaikų Eurovizijoje ir Eurovizijoje.

2007 metais Nevena dalyvavo Izbor za dečju pesmu Evrovizije – Serbijos nacionalinėje atrankoje į vaikų Eurovizija su daina „Piši mi“ (). Atrankos finale ji užėmė pirmąją vietą. Roterdame (Nyderlanduose) vykusiame vaikų Eurovizijos konkurse Nevena užėmė trečią vietą, surinkusi 120 taškų. Tai geriausias Serbijos rezultatas šiame konkurse.

2012 m. Nevena dalyvavo Serbijos muzikiniame šou „The Voice“. Patekusi į finalą, ji užėmė antrą vietą nusileisdama tik Mirna Radulovič.

Diskografija

Singlai 
 2013: Ljubav je svuda (su grupe Moje 3)
 2013: Pogledaj me
 2013: Znam da noćas gubim te
 2014: Bal
 2015: Trebam tebe
 2016: Čujem da dolaziš u grad

Nuorodos 
 Daina „Pogledaj me“

|-

Serbijos atlikėjai
Serbijos atstovai vaikų Eurovizijos dainų konkurse‎‎
2007 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurso dalyviai‎
Serbijos atstovai Eurovizijoje
2013 m. Eurovizijos dalyviai‎
Meinkūnas

Meinkūnas, arba Meino meškėnas, kartais vadinamas Amerikos ilgaplaukė () – viena populiariausių naminių kačių (Felis catus) natūralių veislių pasaulyje. Tai pačios stambiausios naminės katės - patinai vidutiniškai sveria 5,9-8,2 kg (stambiausi iki 12 kg.), patelės vidutiniškai 3,6-5,4 kg. Suaugusių aukštis gana įvairus - 25-41 cm. Kūno ilgis (matuojant su uodega) iki 1,2 m.  2010 m. į Gineso rekordų knygą buvo įrašytas šios veislės patinas, vardu „Stewie“, kurio kūno ilgis siekė 123 cm. Uodega iki 36 cm ilgio.

Šios veislės katės bręsta lėtai – maždaug iki trečiųjų gyvenimo metų.

Istorija 

Meino meškėno katės pavadinimas kilęs nuo Meino valstijos, kur veislė atsirado, o meškėno, nes žieduotos šių kačių uodegos ilgais krintančiais plaukais panašios į meškėno. Meino meškėno kačių protėvius atsivežė jūreiviai. Buvo ir tebėra įprasta į ilgas jūrų keliones pasiimti kačių, kad jos neleistų laive veistis žiurkėms ir pelėms. Pusiau ilgaplaukės katės galėjo atsirasti Šiaurės Amerikoje su jūrų keliautojais iš Anglijos ar Skandinavijos ir čia poruotis su vietos trumpaplaukėmis katėmis. Vieningai sutinkama, jog Meino meškėno veislės katės yra turkų angoros giminaitės.

Meino meškėno veislės katės parodose JAV dalyvavo jau nuo 1985 m. ir buvo labai populiarios, kol britai įvežė persų ilgaplaukes. Dabar „meškėnių“ parodose gerokai mažiau, bet jos išlieka mylimos kačių augintojų.

1951 m. kačių augintojai įkūrė Centrinį Meino kačių klubą ir pradėjo rengti vien šios veislės kačių parodas. Netrukus šiomis katėmis susidomėjo ir kitų šalių gyventojai ir Meino meškėno katės ėmė dalyvauti parodose Europoje.

Charakteris 

Šios katės neaikštingos, mėgsta draugiją, yra gero būdo. Puikios medžiotojos. Gerai sugyvena su kitomis katėmis ir šunimis, jei nuo mažens augo kartu. Gerai jaučiasi tiek nuosavame, tiek daugiabučiame name. Mėgsta žaisti, tačiau kartais būna labai tylios, vangios. Daugumai patinka glostymas, glamonės ir šukavimas.

Fizinės savybės 

Meino meškėno veislės katės – stambiausios naminės katės. Raumeningo kūno ilgis didesnis už aukštį, krūtinė plati. Kojos vidutinio ilgumo, tarp letenėlių pirštų auga plaukų kuokšteliai. Būdinga ilga uodega. Galva vidutinio pločio, aukštais skruostikauliais. Iš profilio matyti, kad nosis kiek įlinkusi, bet nedaug. Ausys didelės ir plačios. Iš ausų kyšo plaukai. Didžiulės akys elipsės formos, įkypos. Kailis tankus, pusiau ilgas plaukas daug ilgesnis ant pilvo, šonų ir uodegos. Kailis susiformuoja katei sulaukus aštuoniolikos mėnesių amžiaus, kartais ir vėliau.

Meino meškėno katės būna tik gamtinių paprastų naminių kačių spalvų. Raštai ir spalvos labai įvairūs: juoda, melsva, rausva, kreminė, kartais su baltais lopais, raina, su sidabrišku poplaukiu.

Taip pat skaityti 
 Naminių kačių veislių sąrašas
 Naminiai gyvūnai
 Gyvūnų globa

Šaltiniai 

 Esther J.J. Verhoef-Verhallen. Kačių enciklopedija, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.

Kačių veislės
Rodų koplyčia

Rodų koplyčia – buvusio Rodų dvaro sodybos koplyčia, esanti Panevėžio rajone, Rodų II kaime. Yra pripažinta architektūros ir istorijos paminklu.

Kiekvieno mėnesio paskutinį sekmadienį, o birželį kas savaitę joje vyksta pamaldos. Čia atgaivinti mažieji Škaplierinės atlaidai. Ruošiami vaikai Pirmajai Komunijai. Bažnytinį palaiminimą joje gauna jaunavedžių poros, teikiamas Krikšto sakramentas. Rodų koplyčią aptarnauja Krekenavos klebonas.

Koplyčia–mauzoliejus yra 400 m į vakarus nuo Rodų tilto per Upytės upelį kelyje , 150 m j pietus nuo Rodų gamybinio centro. Stovi kalvelėje, apaugusioje medžiais ir krūmais, buvusio Rodų dvaro teritorijoje. Koplyčia patenka į Krekenavos regioninio parko teritoriją. Įregistruota į LR Kultūros vertybių registrą 1993 m. (unik. objekto kodas ).

Istorija 

Koplyčia pastatyta 1861 m. pagal architekto Cezario Anikinio (1787–1891) projektą. Koplyčia priklausė garsiai Švoinickių giminei. Jos atstovai dalyvavo visuose trijuose sukilimuose prieš carizmą. Koplyčios viduje yra palaidoti šios giminės nariai. Specialią vietą sau pasirinko koplyčios statytojas Kazimieras Švoinickis. Ji buvo atskirta ažūrinėmis iš geležies iškaltomis durelėmis, papuoštomis su dvarininko inicialais bei pusmėnuliu ir šešiakampe žvaigžde – Lelivos herbo ženklais. Sienoje priešais duris buvo langelis. Ši vieta buvo skirta karstui. Aplink – vietos žvakidėms ir atvykusiems žmonėms. Giliame rūsyje po koplyčia buvo įrengtas mauzoliejus. Koplyčioje buvo puošnus altorius, o nedidelėje varpinėje skambėjo varinis varpelis.

Koplyčioje palaidotas XIX-XX a. pradžios dailininkas, 1863 m. sukilimo dalyvis Romanas Alekna Švoinickis, kurio paveikslų yra Lietuvos muziejuose, Krekenavos bažnyčioje. R. Švoinickio dėka Rodų dvaras garsėjo meno kūrinių kolekcija, kurią sudarė archeologinių radinių, senovinių baldų, drabužių ir ginklų skyriai. Keičiantis laikams šios meno vertybės dingo. Pati koplyčia sovietmečiu buvo plėšiama ir niokojama. Prasidėjus Atgimimui ji buvo įrašyta į saugomų objektų sąrašą. 1990–2000 m. šventovė buvo restauruojama. 2000 m. rugpjūtį pašventinta Panevėžio vyskupo Juozo Preikšo. 2007 m. šalia koplyčios pastatytas ąžuolinis 3 m aukščio koplytstulpis (aut. tautodailininkas Petras Vainauskas) atminti palaidotiems koplyčioje ir Rodų II kaimo mirusiems.

Architektūra 

Koplyčios pastato stilius – romantizmas. Statinio tūris – kompaktinis, stačiakampio plano, vieno aukšto su pastoge ir rūsiu. Dvišlaičio stogo puošyboje dominuoja dekoratyvių formų tinkuoto plytų mūro, kvadrato plano bokšteliai su profiliuotais karnizais, užsibaigiantys metaliniais kryžiais. Vyraujančios pastato sienų, rūsio angos ir nišos – pusapskritės.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Panevėžio rajono architektūros paminklai 
 Koplyčia džiugina tikinčiuosius
 Rodų koplyčia (mytrips.lt)
 Rodų II dvaras (miestai.net)

Panevėžio rajono koplyčios
Žuvis–lašas

Žuvis–lašas (Psychrolutes marcidus) – giliavandenė jūros dugno žuvis, priklausanti buožgalvinių plernių šeimos paprastųjų buožgalvių plernių genčiai.

Dėl savo neįprastai bjaurios išvaizdos gličius drebučius primenanti žuvis–lašas buvo paskelbta Didžiosios Britanijos mokslo festivalyje Niukasle bjauriausiu padaru Žemėje.

Žuvis–lašas priskiriama prie endeminių rūšių. Ji gyvena pietryčių Australijos pakrantėje ir prie Tasmanijos krantų. Gyvenamoji aplinka siekia apie 600–1200 m gylį, kur slėgis dešimtis kartų viršija įprastą. Visą laiką ji praleidžia tūnodama gelmėje.

Biologija 

Žuvies kūno ilgis neviršija 30 cm. Galvos priekinėje dalyje yra atauga, panaši į nosį, šalia kurios abejose pusėse yra akys. Viena iš šios žuvies ypatybių – ji neturi plaukiojimo pūslės, kuri dideliuose gyliuose dėl patiriamo didžiulio spaudimo tiesiog negalėtų atlikti savo funkcijos. Išsilaikyti žuviai reikiamoje padėtyje padeda drebučius primenančio kūno tankis, kuris yra nedaug didesnis nei vandens. Tai padeda jai plaukioti be didesnių energiją eikvojančių pastangų. Ji neturi išvystytos muskulatūros, todėl išžiojusi nasrus lėtai plaukioja arba tūno vienoje vietoje tykodama praplaukiančio grobio ir prarydama smulkius vėžiagyvius. Kitas ypatingas bruožas – žuvis padėjusi ikrus „sėdi“ ant jų tol, kol neišsirita palikuonys. Rūpestis palikuonimis nedingsta ir po jų pasirodymo.

Ši žuvis minta daugiausia omarais ir krabais, todėl dažnai kartu su jais patenka į žvejų tinklus ir žūsta, nors pati yra nevalgoma. Žuvis-lašas yra nykstantis gyvūnas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 
 Giliavandeniai gyvūnai. Žuvis–lašas

Skorpenžuvės
Nykstančios rūšys
Michailas Jefremovas

Michailas Olegovičius Jefremovas (Михаи́л Оле́гович Ефре́мов; g. 1963 m. lapkričio 10 d. Maskvoje) – TSRS ir Rusijos kino ir teatro aktorius. Nusipelnęs Rusijos artistas (1995 m.).

Biografija 

Gimė 1963 m. lapkričio 10 d. Maskvoje į teatro aktorių šeimoje. Jo tėvas – Olegas Jefremovas, motina – aktorė Ala Pokrovskaja, senelis (iš motinos pusės) – operos režisierius Borisas Pokrovskis.

1982–1984 metais tarnavo sovietų armijoje.

1987 metais jis baigė Maskvos dailės teatro mokyklą ir vadovavo teatro studijai „Современник-2“.

2009 metais Jefremovas vedė Channel One televizijos laidą „Жди меня“.

2020 m. birželio 8 d. Maskovoje vairuodamas neblaivus sukėlė autoįvykį. Pats M. Jefremovas nenukentėjo, tačiau žuvo kito automobilio vairuotojas. Vyksta tyrimas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Michailas Jefremovas The Internet Movie Database

Rusijos aktoriai
Chiaroscuro

Chiaroscuro (sulietuvintai – šviesotamsa, verčiant pažodžiui iš italų kalbos chiaro − „šviesa“, scuro − „tamsa“) − vaizduojamųjų menų technika, kai dėka šviesos ir tamsos kontrastų vaizduojamas trimatis objektas. Yra žinoma, kad šviesos ir tamsos efektus naudojo senovės Graikijos ir Romos menininkai. Europietiškajame mene chiaroscuro technikos inovatoriais laikomi Leonardas da Vinčis, Karavadžas bei Rembrantas. Tarp XVII a. baroko menininkų chiaroscuro tapo viena dominuojančių naudojamų technikų, paprastai asocijuojama su gilių šešėlių ir menkos šviesos karavadžistų ir Rembrandto kūryba.  Kraštutinis chiaroscuro variantas vadinamas tenebrizmu.

Išnašos 

Tapyba