Justas Paleckis

Justas Paleckis (1899 m. sausio 22 d. Telšiuose – 1980 m. sausio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas ir politikas, laikinasis okupuotos Lietuvos prezidentas, aktyviai prisidėjo įvedant tarybinę santvarką Lietuvoje.

Biografija 
Gimė bajorų kilmės kalvio Igno Paleckio (Kazimiero s.) (1837–1912) ir Onos Petrauskaitės (Tamošiaus d.) (g. 1872 m.) šeimoje. Justas Paleckis porą mėnesių mokėsi Rygos Nikolajaus gimnazijoje. Po to į mokslus (vakarinėje gimnazijoje eksternu) grįžo būdamas 21 metų, raginamas savo būsimosios žmonos Genovaitės Jurgaitytės. 

1926–1927 m. nacionalinės Lietuvos naujienų agentūros (ELTA) direktorius. Liaudininkų partijos narys, po 1926 m. perversmo dalyvavo opozicijos veikloje, 1927 m. valdžios atleistas iš pareigų. Leido ir redagavo žurnalus „Naujas žodis“ ir „Laiko žodis“, rašė eilėraščius ir publicistiką, 1933 m. po TSRS pasiuntinybės finansuotos kelionės į Maskvą išleido knygą „TSRS mūsų akimis“, savu laiku tapusia bestseleriu. Nuo 1930 m. SSRS pasiuntinybė Lietuvoje J. Paleckį vadino patikimu, išbandytu ir patikrintu informatoriumi, mat jis teikdavo jai vertingą operatyvinę informaciją. 1931 m. J. Paleckis užmezgė ryšius su pogrindine Lietuvos komunistų partija, veikė politinius kalinius remiančioje Lietuvos Raudonosios pagalbos organizacijoje, prokomunistinėje Butų nuomininkų draugijoje, Lietuvių draugijoje TSRS tautų kultūrai pažinti.

1938 m. kovą J. Paleckis Valstybės teatro fojė, pasibaigus spektaklio „Samsonas ir Dalila“ antrajai daliai, surengė prieš Lietuvos valdžią nukreiptą vienišą protestą, kurio metu ragino nuversti „fašistinį režimą“. J. Paleckiui baigus kalbėti jį iš salės išsivedė du policijos pareigūnai, tačiau po poros valandų paleido nepateikus jokių kaltinimų.

Kitą didesnį protesto mitingą J. Paleckis suorganizavo prie Prezidentūros sodelio, kai po Vilniaus grąžinimo Lietuvai 1939 m. ragino susirinkusiuosius vykti padėkoti TSRS prie pastarosios ambasados. Šį kartą niekas iš protesto dalyvių sulaikyti nebuvo. Tą pačią dieną Paleckis sulaikytas po kito mitingo prie sunkiųjų darbų kalėjimo, areštuotas trims paroms, o vėliau išsiunčiamas į Dimitravo priverčiamojo darbo stovyklą. 1939 m. gruodį paleidžiamas su sąlyga, kad išvyks iš Lietuvos. Išvyksta į Latviją, tačiau po mėnesio gauna leidimą grįžti į Kėdainių apskritį.

1940 m. okupavus Lietuvą SSRS valdžios valia paskirtas Lietuvos Respublikos premjeru, o A. Merkiui atsistatydinus – prezidentu, nors toks paskyrimas prieštaravo Lietuvos Respublikos konstitucijai. 1940 m. liepą oficialiai įstojo į komunistų partiją. 1940 m. liepos 16 d. kartu su Mečislovu Gedvilu sankcionavo ministro pirmininko A. Merkio bei užsienio reikalų ministro J. Urbšio bei jų šeimų ištrėmimą.

Justas Paleckis 1940–1967 m. buvo LTSR Aukščiausios Tarybos prezidiumo pirmininku, tačiau reali valdžia okupuotoje Lietuvoje buvo LKP pirmojo sekretoriaus rankose. Po to iki 1970 m. buvo TSRS Tautybių Tarybos pirmininkas.

Su žmona Genovaite užaugino 5 vaikus – sūnus Vilnių ir Justą Vincą bei dukras Sigitą, Gerutą ir Vitą, turėjo 10 anūkų.

Literatūra 
 Rokas Subačius. Dramatiškos biografijos: kovotojai, kūrėjai, karjeristai, kolaborantai… – Vilnius: Mintis, 2019, 460 p. : iliustr. ISBN 978-5-417-01111-5

Šaltiniai

Nuorodos 
 Alfa.lt „Paleckis: nuo iliuzijų iki išdavystės“;
 DELFI.lt „Nauji mitai, išplaunantys ribą tarp gėrio ir blogio, arba nesaikingai nupudruotas J.Paleckis“;
 Lietuvos Prezidentų sąrašas;

|-

Lietuvos TSR politiniai veikėjai
Lietuvos žurnalistai
Lietuvos laikinieji prezidentai