joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jūra (upė)

Jūra – vakarų Lietuvos upė, dešinysis Nemuno intakas, dešimtoji pagal ilgį upė Lietuvoje. Prasideda Žemaičių aukštumos vakariniame šlaite, 9 km į šiaurės vakarus nuo Rietavo, Jankaičių kaimo teritorijoje. Teka į rytus, pasuka į pietus, pietryčius pro Rietavą, Kvėdarną, Pajūrį, Tauragę. Netoli nuo Šereitlaukio įteka į Nemuną (81 km nuo Nemuno žiočių). Upės nuolydis 0,8 m/km. Debitas ties Pajūriu siekia 11,5 m³/s. Jūros upės vagos plotis siekia 15 – 20 m, gylis – 0,1 – 3 metrai. Atodangų aukštis iki 25 m. Dviejose vietose patvenkta.

Jūrą kerta šie keliai: 
 ;
 du kartus ;
 ;
 ;
 ;
 ;
 .

Aukštupyje Jūra nėra plati todėl ten įrengtos tik pralaidos, iš viso per upę pastatyti 15 žymesnių tiltų (prieš srovę): Mociškių tiltas, Tauragės geležinkelio tiltas, Tauragės pėsčiųjų tiltas, Taurogeno tiltas, Ringių–Gudlaukio tiltas, Žvingių tiltas, Pajūrio tiltas, Pajūralio tiltas, Žadvainių tiltas, A1 tiltas per Jūrą, KK164 pietinis tiltas per Jūrą, KK197 tiltas per Jūrą, KK164 šiaurinis tiltas per Jūrą, ir du tiltai be pavadinimų. Prie Jūros ir mažesniųjų jos intakų stūkso šie piliakalniai (10): Skroblio, Padievaičio, Lileikėnų, Pakisio, Dapkiškės, Veringa, Kūplė, Matiškių, Reksčių, Dapkiškių.

Upės baseine yra Pagramančio regioninis parkas ir 2 draustiniai (ichtiologinis ir landšaftinis).

Intakai 
Kairieji
 Buba,
 Ežerupis,
 Kirkšnis,
 Rindė,
 Deguva,
 Aitra,
 Pienauja,
 Geniotalis,
 Vėžus,
 Skurbynas,
 Lokysta,
 Ilgotis,
 Nemylas,
 Trumpė,
 Barys,
 Žiuržmotis,
 Aušbruva,
 Lylava,
 Kernušupis,
 Akmena,
 Ringė,
 Rekstys,
 Šunija,
 Miltauja,
 Šešuvis (didžiausias int.),
 Dauglaukis,
 Giluvė.

Dešinieji
 Kumelupis,
 Letausas,
 Plunkė,
 Glivija,
 Lokupis,
 Šlaunis,
 Kisė,
 Bikava,
 Lolyčia,
 Dubalė,
 Vynija,
 Alanga,
 Dauba,
 Ežeruona,
 Meldikupė,
 Uplankis,
 Birbintė,

Užtvankos 
 Balskų užtvanka, 15 m aukščio, tvenkinio plotas 300 ha. Šalia šio tvenkinio įrengti Visbarų žuvininkystės tvenkiniai, jų teritorijoje 2005 m. kovo 25 d. LR Aplinkos ministro įsakymu buvo įsteigtas Visbarų biosferos poligonas.
 Tauragės užtvanka, 3 m aukščio, tvenkinio plotas 24,4 ha.

Istorija 

Jūra (Jure) minima XIV a. Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio jūra. Manoma, kad pirminė jo reikšmė buvusi ne „vandenyno dalis“, o „didelis ežeras sausumoje“ (plg. jaura „pelkė, raistas“,  „vanduo“, toch. wär „vanduo“,  = ǰur „vanduo“).

Galerija

Šaltiniai 
 Tarybų Lietuvos enciklopedija
 Tauragės enciklopedija

Lietuvos upės
Nemuno intakai
Besas

Egiptiečių mitologijoje Besas – dievybė (kartais ir bendras kelių dievybių pavadinimas), kurios svarbiausia funkcija buvo savo bjaurumu atbaidyti piktąsias jėgas, apsaugoti žmogų ir jo būstą. Besas vaizduotas kaip kreivakojis, barzdotas, neišvaizdus, grimasos iškreiptu veidu nykštukas.
Buvo siejamas su vaisingumu ir gimdymu.
Daugybė statulėlių - amuletų rasta ne tik Nilo slėnyje, bet ir toli už jo ribų – Urale, Vakarų Azijoje.

Egiptiečių dievai
Mūša

Mūšà () – upė šiaurės Lietuvoje, Joniškio rajono savivaldybės, Pakruojo rajono savivaldybės bei Pasvalio rajono savivaldybės teritorijoje ir Latvijos Bauskės savivaldybės teritorijoje. Ilgis 157 km (Lietuvoje 133 km), baseino plotas 5463 km² (Lietuvoje 5297 km²).

Geografija 
Prasideda Mūšos tyrelio pelkės pietiniame pakraštyje, 7 km į šiaurės rytus nuo Šakynos, 16 km į pietus nuo Žagarės. Teka į pietryčius Mūšos-Nemunėlio žemuma, Žiemgalos žemuma, Linkuvos kalvagūbrio pietiniu pakraščiu, nuo Daugyvenės žiočių krypsta į rytus, į šiaurės rytus, teka netoli Joniškėlio, ties Pasvaliu kerta Linkuvos galinės morenos kalvagūbrį. Įtekėjus Lėveniui pasuka į šiaurę; 6 km teka Latvijos siena, 18 km – Latvijos teritorija, ties Bauske su Nemunėliu susilieja į Lielupę. Dvariukuose, 81 km nuo žiočių ir Švobiškyje, 74 km nuo žiočių įrengti tvenkiniai.

Intakai 

Didžiausi intakai: Kamatis (kairysis); Lietuvoje – Noruta, Einautas, Kūra, Vilkvedis, Voverkis, Tautinys, Kulpė, Šiladis, Pala, Kruoja, Daugyvenė, Lašmuo, Plautupis, Mažupė, Lėvuo, Pyvesa, Jiešmuo, Tatula, Latvijoje – Čeriaukštė (dešinieji).

Geologija 

Slėnis išryškėja įtekėjus Kruojai. Slėnio plotis 200–400 metrų. Aukštupyje, iki Mekių, vaga reguliuota. Vagos plotis: aukštupio 6–14 metrų, vidurupio 30–40 m, žemupio 50–60 m; gylis 1–2 m, kai kur iki 4 m. Vidutinis nuolydis 0,47 m/km. Srovės greitis 0,1–0,4 m/s. Baseine vyrauja sunkiai vandenį praleidžiantys gruntai, upės vaga negiliai įsirėžusi, todėl požeminis maitinimas negausus – apie 10 % metinio nuotėkio. Pavasario potvynio tūris sudaro apie 50 %, lietaus – 40 % metinio nuotėkio. Upei būdingi pavasario potvyniai ir nedideli vasaros bei rudens poplūdžiai, kartais jie būna didesni už pavasario potvynius. Debitas: ties Miciūnais, 118 km nuo žiočių – vidutinis 4,26 m³/s, didžiausias 147 m³/s, ties Ustukiais, 56 km nuo žiočių – vidutinis 10,5 m³/s, didžiausias 542 m³/s, ties Bauske, 1,4 km nuo žiočių – vidutinis 25,0 m³/s, didžiausias 884 m³/s. Vidutinis debitas žiotyse 25,1 m³/s. Per metus upė nuplukdo į Lielupę vidutiniškai 0,79 km³ vandens. Vandens lygio svyravimo per metus amplitudė: Miciūnuose vidutinis 2,2 m, didžiausias 3,1 m, Ustukiuose vidutinis 2,8 m, didžiausias 4,5 m, Bauskėje vidutinis 2,1 m, didžiausias 3,8 metrai.

Reikšmė 
Dalis upės aukštupio priklauso Mūšos tyrelio telmologiniam draustiniui. Raudonpamūšio ir Skalių kalno dolomito atodangos paskelbtos gamtos paminklais. Dešiniajame krante, ties Migoniais stūkso Šimonių piliakalnis, kairiajame krante, prie Mūšos ir Kamaties santakos – Saudogalos piliakalnis.

Didesnės gyvenvietės prie Mūšos: Rudiškiai, Mekiai (Joniškio raj.), Pamūšis, Petrašiūnai, Pamūšis, Raudonpamūšis (Pakruojo raj.), Švobiškis, Narteikiai, Ustukiai, Žilpamūšis, Saločiai, Baltpamūšis (Pasvalio raj.), Mūsa, Bauskė (Bauskės sav.).

Per Mūšą nutiesti tiltai, technikos paminklai: Ustukių tiltas (prie Pasvalio), Saločių tiltas (Latvijos pasienyje), Petrašiūnų tiltas (Pakruojo raj.).

Upėvardis kildinamas nuo žodžio mūša („mušimas, pyla, stiprus bangų plakimasis“).

Nuotraukos

Šaltiniai 

Latvijos upės
Joniškio rajono upės
Pakruojo rajono upės
Pasvalio rajono upės
Starai

Starai (Spermophilus) – voverinių (Sciuridae) šeimos graužikų gentis. 

Gentyje 36-38 rūšys:
Spermophilus adocetus
Alašaninis staras (Spermophilus alashanicus)
Spermophilus annulatus
Spermophilus armatus
Spermophilus atricapillus
Kaliforninis staras (Spermophilus beecheyi) 
Beldingo staras (Spermophilus beldingi)
Spermophilus brunneus 
Spermophilus canus
Pilkasis staras (Spermophilus citellus) 
Britų Kolumbijos staras (Spermophilus columbianus)
Daūrinis staras (Spermophilus dauricus)
Spermophilus elegans
Raudonskruostis staras (Spermophilus erythrogenys)
Franklino staras (Spermophilus franklinii) 
Geltonasis staras (Spermophilus fulvus)
Auksaspalvis staras (Spermophilus lateralis) 
Spermophilus madrensis
Didysis staras (Spermophilus major)
Spermophilus mexicanus
Spermophilus mohavensis
Spermophilus mollis
Kalninis staras (Spermophilus musicus)
Amerikinis staras (Spermophilus parryii)
Spermophilus perotensis
Mažasis staras (Spermophilus pygmaeus)
Reliktinis staras (Spermophilus relictus)
Ričardsono staras (Spermophilus richardsonii) 
Spermophilus saturatus
Spermophilus spilosoma
Dėmėtasis staras (Spermophilus suslicus)
Spermophilus tereticaudus
Spermophilus townsendii
Trylikajuostis staras (Spermophilus tridecemlineatus) 
Ilgauodegis staras (Spermophilus undulatus)
Spermophilus variegatus
Vašingtoninis staras (Spermophilus washingtoni)
Mažosios Azijos staras (Spermophilus xanthoprymnus)

Nuorodos 
Spermophilus Richardsonii filmuota medžiaga

Voveriniai
George Walker Bush

Džordžas Volkeris Bušas (, g. 1946 m. liepos 6 d.) – JAV respublikonų politikas, 43-asis JAV prezidentas (2001–2009), po 2004 m. rinkimų valdė antrąją kadenciją. Prieš eidamas į politiką dirbo naftos pramonėje, nuo 1994 m. iki 2000 m. dvi kadencijas buvo Teksaso valstijos gubernatoriumi.

Džordžas V. Bušas yra kilęs iš turtingos ir įtakingos Bušų šeimos. Jo tėvas Džordžas Bušas buvo 41-asis JAV prezidentas (vieną kadenciją) ir viceprezidentas aštuonerius metus. Dž. V. Bušo brolis Džebas Bušas buvo Floridos gubernatorius, o senelis Preskotas Bušas buvo JAV senatorius.

Iš karto po NATO valstybių vadovų susitikimo Prahoje ir dokumentų pasirašymo dėl NATO plėtros, kuri buvo itin reikšmingas, beprecedentis įvykis pasaulio istorijoje, 2002 m. lapkričio 22 d. atvyko į Vilnių. Tai buvo pirmasis einančio pareigas JAV Prezidento vizitas į Lietuvą. 2002 m. lapkričio 23 d. Dž. Bušas pasakė kalbą daugiatūkstantinei miniai prie Vilniaus rotušės, pagarsėjusią fraze, kad kiekvienas Lietuvos priešas nuo šiol bus laikomas ir JAV priešu.

Dž. Bušas buvo labai kritikuojamas dėl JAV užsienio politikos, ypač karo Irake, globalinio atšilimo nestabdymo. Daugelyje šalių jo atvykimus lydėjo gausūs protestai, prezidentas buvo nepopuliarus ir JAV.

Biografija 
Džordžas V. Bušas gimė Niu Heivene, Konektikute kaip vyriausias vaikas Džordžo Herberto ir Barbaros Bušų šeimoje. Augo Midlande ir Hiustone su savo jaunesniais broliais ir seserimis – Džebu, Neilu, Marvinu ir Dorote. Dar viena jaunesnė sesuo Robin mirė nuo leukemijos būdama 3 metų 1953 m. Dž. V. Bušas turi savo rančą Teksaso valstijoje, mėgsta ten vairuoti savo džipą, priimti kitų valstybių vadovus.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali Baltųjų Rūmų biografija ;
 Respublikonų partijos tinklalapis.

|-

Vytauto Didžiojo ordino kavalieriai
JAV prezidentai
Teksaso gubernatoriai
Minas (graikų mitologija)

Graikų mitologijoje Minas – legendinis Kretos karalius, Dzeuso ir Europos sūnus. Su žmona Pasifaje susilaukė Ariadnės, Androgeno, Deukaliono, Faedros, Glauko, Katrėjo ir kt. Kretos salos kultūra jo garbei buvo pavadinta Mino kultūra. 

Minas su savo broliais Radamantu ir Sarpedonu užaugo prižiūrimi Asteriono Kretos karaliaus. Kai Asterionas mirė sostą paliko Minui, kuris ištrėmė savo brolius.

Žodis Minas reiškia „karalius“, neaišku, reikšmę žodis įgavo prieš ar po Mino.

Minotauras 
Minas buvo iškviestas į dvikovą dėl karaliaus sosto, todėl jis meldė Poseidono pagalbos. Poseidonas pasiuntė milžininšką baltą bulių. Minas ketino paaukoti bulių Poseidonui, bet nusprendė to nedaryti. Jis apkeitė ir paaukojo kitą bulių. Supykęs Poseidonas prakeikė Pasifaję, Mino žmoną, zoofilija. Dedalas pastatė jai medinę karvę, kurioje ji pasislėpė. Baltasis bulius susiporavo su medine karve ir Pasifajė tapo nėščia nuo bulio. Pasifajė pagimdė siaubingą pabaisą Minotaurą, pusiau žmogų, pusiau bulių. Dedalas jam pastatė sudėtingą labirintą, kuriame Minas patalpino Minotaurą. Minas įkalino Dedalą ir jo sūnų Ikarą bokšte, kad niekas nesužinotų labirinto paslapties.

Britomartė 
Kai Minas mėgino suvilioti nimfą Britomartę, ši pabėgo, persekiotojas vijosi per visą salą, kol galiausiai ji šoko į jūrą. Tačiau ją išgelbėjo Eginos salos žvejys.

Mino mirtis 
Minas ieškojo Dedalo keliaudamas iš miesto į miestą užduodamas galvosūkį. Jis turėjo spiralinę kriauklę ir klausė, kas galėtų paėmęs virvelę perrišti ją. Kai atvyko į Kamiko miestą Sicilijoje karalius Kokalas žinojo, kad Dedalas galės įminti mįslę, todėl nuėjo jo patarimo. Dedalas jam patarė pririšti vieną virvelės galą prie skruzdelės ir paleisti ją į kriauklę, taip buvo įmintas galvosūkis kaip perrišti krauklę. Minas suprato, kad Dedalas buvo karaliaus Kokalo rūmuose ir pareikalavo susitikti su juo. Kokalas sugebėjo įkalbinti Miną prieš susitinkant su Dedalu nusimaudyti. Kokalo dukterys užmušė Miną nudegindamos verdančiu vandeniu.  

Po mirties Minas tapo vienu iš trijų teisėjų pomirtinėje Hado karalystėje. Jis teisia graikus, o jo brolis Radamantas – azijiečių sielas, trečiasis teisėjas Ajakas – europiečių sielas.

Taip pat skaitykite 
 Glaukas
 Scilė
 Dedalas
 Ariadnė
 Scilė

Graikų mitologijos mirtingieji
Argumentas prieš žmogų

Argumentas į žmogų arba argumentas taikomas žmogui () – argumentacijos klaida, daroma tada, kai kritikuojama oponento asmenybė užuot kritikavus jo teiginius. Šis argumentas yra vienas iš apeliavimo į kilmę (argumentacijos klaida, kada apie teiginio teisingumą ar klaidingumą sprendžiama pagal jo kilmės šaltinį) variantų. Formaliosios logikos požiūriu tai – klaida. Kad ir kas bebūtų asmuo, tai nieko nesako apie jo teiginio teisingumą ar klaidingumą.

Klaidos struktūra 
Bazinė argumento forma yra:
 A pasako teiginį B;
 yra kažkas negero apie A,
 todėl teiginys B yra klaidingas.

Argumento variantai

„Tu irgi“ 
„Tu irgi“ (lotyniškai vadinamas ) yra atsakas į kaltinimą, tuo pačiu nusižengimu apkaltinant patį oponentą. Pavyzdžiui, ginklus gaminančios firmos susitikime su jos remiamo universiteto studentais, vienas studentų paklausė: Ar tiesa jog jūsų firma parduoda ginklus ir diktatoriams, kurie juos paskui atsuka prieš savo liaudį? Firmos atstovas į tai atsakė: O ar tiesa jog manoji firma finasuoja šį universitetą, kuriame ir pats studijuoji? Irgi nesi baltas balandis. Paties studento galima kaltė nepaneigia jo išsakyto kaltinimo firmai..

Aplinkybinis 
Kaltinimas aplinkybėmis () yra pastabos atmetimas teigiant jog oponentas dėl jį supančių aplinkybių negali būti nešališkas, todėl jo argumentacijos klausytis neverta. Kai kada tai teisinga - pavyzdžiui, teismuose ar sporto varžybose skiriama labai daug dėmesio teisėjų bešališkumui užtikrinti. Tačiau teisme įprastai ginčijasi suinteresuotos pusės. Jų argumentai išklausomi.

„Kaltas nes susijęs“ 
Susiejimo atakos metu tvirtinama jog oponentas nevertas išklausymo nes yra pernelyg susijęs su visuomenės nemėgstamais žmonėmis, jų grupėmis ar organizacijomis. Viena šios atakos formų yra privedimas iki Hitlerio. Po rugsėjo 11 d. atakų nukentėjo musulmonai.

Įžeidžiantis ad hominem 
Tai kraštutinė ad hominem argumento forma, kuomet oponentas išvadinamas įžeidžiančiais žodžiais. Ji naudojama propagandoje. Šaltinyje  propagandistams rekomenduojami tokie žodžiai kaip komikas, fašistas, ponulis. Įžeidinėjimai tampa ad hominem forma tik jei siekiama pakeisti besiklausančios auditorijos nuomonę.

Šaltiniai

Taip pat skaitykite 

 Apeliavimas į autoritetą
 Apeliavimas į motyvus
 Privedimas iki Hitlerio

Argumentacijos klaidos
Logikos klaidos
Apeliavimas į kilmę

Apeliavimas į kilmę (, ) – loginių argumentacijos klaidų grupė, kada apie teiginio teisingumą ar klaidingumą sprendžiama pagal jo kilmės šaltinį.   Dažniausiai naudojama teiginio sukritikavimui, tačiau kartais ir palaikymui. Tai yra klaida, kadangi teiginio kilmė neturi jokio loginio ryšio su teiginio teisingumu ar klaidingumu. Logiškai ji nebūtų pateisinama net tada, jei teiginio šaltinis visada iki šiol būtų buvęs teisus (arba visada iki šiol klystų).

Apeliavimo į kilmę klaidos apima argumentą prieš žmogų, apeliavimą į autoritetą, apeliavimą į mases ir kt.

Susijusi argumentacijos klaida yra argumentas iš senumo, kuomet apie teiginio teisingumą ar klaidingumą sprendžiama iš to, kaip seniai jis yra atsiradęs.

Pavyzdžiai 

 Martino Heidegerio filosofija yra bloga ir neteisinga, kadangi jis buvo susijęs su fašistais.
 Jėzaus brolio kapas negali būti klastotė, kadangi klastote jį paskelbė žydų mokslininkai.

Taip pat skaitykite 

 Argumentas prieš žmogų
 Apeliavimas į mases
 Apeliavimas į autoritetą

Šaltiniai 

Argumentacijos klaidos
Logikos klaidos
Privedimas iki Hitlerio

Privedimas iki Hitlerio (, lotyniška frazė nėra senovinė) arba „nacizmo korta“, – bandymas paneigti oponento požiūrį, teigiant, jog panašiai mąstė Adolfas Hitleris ar nacistai. 

Šis terminas sugalvotas Čikagos universiteto profesioriaus Leo Štrauso.  Tai yra ad hominem klaidos variantas, taip pat ir raudonos silkės metodas, nes tokia argumentacija linkusi blaškyti ir pykinti oponentą.  Nors pavadinimas nesenas, pati klaida buvo žinoma ir anksčiau, nes visada pakako nemėgiamų istorinių asmenybių. 

Ši klaida neapima objektyvaus stebimo nacizmo ar antisemitizmo įvardijimo bei pasmerkimo, nors holokausto neigėjai bando ją pateikti ir taip. 

Žinomas kontrargumentas šiai klaidai yra teiginys O kas jei Hitleris pasakys jog du kart du keturi? Negi du kart du automatiškai taps lygu penkiems? Nuomonės ar požiūriai Hitleriui priskiriami ir neteisingai. Pavyzdžiui, pasakoma jog jis buvo vegetaras nors iš tiesų nebuvo.

Pavyzdžiai 
 „Hitleris buvo prieš rūkymą, jam tuomet galiojo daug apribojimų, todėl ir dabar aiškinimas apie rūkymo žalą ar rūkalų apribojimai nėra priimtini.“ 
 „Hitleris irgi pasisakė už gyvūnų teises.“ 
 „Ir Hitleris buvo vegetaras“ (iš tiesų nebuvo).

Šaltiniai 

Argumentacijos klaidos
Valstybinė vaistų kontrolės tarnyba

Valstybinė vaistų kontrolės tarnyba – LR įstaiga.
Ši valstybės institucija vykdo farmacinės veiklos subjektų kontrolę.
VVKT taip pat vertina atitiktį gerai gamybos ir gerai platinimo praktikai.

Teisės 
Valstybinės vaistų kontrolės tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos įgalioti inspektoriai turi teisę:
 tikrinti ir vertinti farmacinės veiklos licencijas turinčius juridinius asmenis, taip pat kitus asmenis bei laboratorijas, kuriems vaistų ar tiriamųjų vaistų gamybos ar importo licencijos turėtojas patikėjo atlikti vaistų ar tiriamųjų vaistų tyrimus, nurodytus atitinkamai vaistinio preparato registravimo byloje ar informacijoje klinikiniams tyrimams atlikti;
 imti bandinius;
 tikrinti, ar imunologinių preparatų gamybos procesai tinkamai patikrinti bei patvirtinti ir ar užtikrintas gaminamų serijų vienodumas;
 tikrinti, ar kraujo preparatų gamybos bei gryninimo procesai tinkamai patikrinti ir patvirtinti, ar serijos vienodos ir ar užtikrinta, kiek leidžia technologijos lygis, kad nėra specifinių virusinių užkratų;
 tikrinti įmones, siekiančias įgyti licenciją farmacinei veiklai;
 tikrinti, ar kvalifikuotas asmuo ir farmacinės veiklos vadovas tinkamai atlieka pareigas, vertinti, ar jo kvalifikacija atitinka einamas pareigas;
 teikti išvadas dėl farmacinės veiklos licencijos išdavimo, jos galiojimo sustabdymo, panaikinimo, galiojimo sustabdymo panaikinimo, taip pat dėl kvalifikuoto asmens ar farmacinės veiklos vadovo tinkamumo. Šios išvados laikomos pagrindu licencijai išduoti, sustabdyti ar panaikinti jos galiojimą, panaikinti galiojimo sustabdymą, taip pat asmenį tvirtinti kvalifikuotu asmeniu ar farmacinės veiklos vadovu, stabdyti ar nutraukti jo veiklą;
 tikrinti, ar trečiųjų šalių gamintojų ar gamybą pagal sutartis (kontraktus) vykdančių gamintojų veikla atitinka gerą gamybos praktiką.

Lietuvos farmacijos organizacijos
Lietuvos Respublikos kultūros ministerija

Lietuvos Respublikos kultūros ministerija – Lietuvos Respublikos Vyriausybės institucija, atsakinga už valstybės kultūros politiką profesionalaus ir mėgėjų meno, teatro, muzikos, dailės, kino, muziejų, bibliotekų, leidybos, autorių teisių ir gretutinių teisių bei kultūros vertybių apsaugos srityse.

Vadovauja Ministro Pirmininko teikimu Lietuvos Respublikos Prezidento skiriamas kultūros ministras.

Tikslai 
Kultūros ministerijos veiklos tikslai yra: 

 formuoti valstybės politiką profesionaliojo meno, autorių teisių, atlikėjų ir kitų gretutinių teisių, nacionalinės kultūros sklaidos užsienyje srityse ir organizuoti, koordinuoti ir kontroliuoti jos įgyvendinimą; 
 formuoti valstybės politiką kultūros paveldo, etninės kultūros, mėgėjų meninės veiklos srityse ir organizuoti, koordinuoti ir kontroliuoti jos įgyvendinimą; 
 formuoti valstybės politiką valstybinės kalbos, visuomenės informavimo srityse ir organizuoti, koordinuoti ir kontroliuoti jos įgyvendinimą; 
 formuoti valstybės politiką kultūrinės ir kūrybinės industrijos srityje ir organizuoti, koordinuoti ir kontroliuoti jos įgyvendinimą; 
 formuoti valstybės politiką kultūrinės edukacijos srityje ir organizuoti, koordinuoti ir kontroliuoti jos įgyvendinimą; 
 formuoti valstybės politiką tautinių mažumų srityje ir organizuoti, koordinuoti ir kontroliuoti jos įgyvendinimą; 
 formuoti valstybės politiką dokumentų ir archyvų srityje ir organizuoti, koordinuoti ir kontroliuoti jos įgyvendinimą.

Ministrai

Šaltiniai
Filmas

Filmas – garso ir vaizdo (audiovizualinis) kūrinys, kurį sudaro temos susieti vaizdai (vadinami kadrais), nuosekliai užfiksuoti filmo juostoje arba kitoje laikmenoje ir skirti atkurti techninės viešo rodymo įrangos priemonėmis.

Pagal trukmę filmai gali būti pilnametražiai ir trumpametražiai. Pilnametražio filmo trukmė – ne mažiau kaip 60 minučių, o trumpametražio – mažiau kaip 60 minučių. Viena iš filmų reklamavimo priemonių – filmo anonsas ().

Filmų kategorijos:
 veiksmo filmai
 fantastiniai filmai
 komedijos
 siaubo filmai
 dramos
 romantiniai filmai
 detektyviniai filmai
 nuotykių filmai
 animaciniai filmai
 dokumentiniai filmai
 mokslinės fantastikos filmai
Apeliavimas į pasekmes

Apeliavimas į pasekmes () – loginė argumentacijos klaida. Ji daroma tada, kai apie teiginio teisingumą ar klaidingumą sprendžiama pagal tai, kokias pasekmes jis sukelia ar gali sukelti.

Sprendimo pasekmės svarbios rengiant planą kuriame siekiama tikslų, ir diskusijoje apie tokį planą šis argumentas tinkamas. Apeliavimas į pasekmes () priimtinas ir teisėje, jei teismo sprendimas sukeltų didelius neigiamus ar teigiamus padarinius. Tačiau argumentas netinka nustatyti objektyviai tiesai bei tikrosioms priežastims. Argumento nereikia painioti su lazdos argumentacija kuomet norimai teisybei paremti pasitelkiamos dirbtinės pasekmės (bausmės).

Ypač dažnai ši klaida provokuojama politiniuose bei religiniuose debatuose. Partijų rinkiminėse kampanijose dažni posakiai, jog jie vieninteliai čia jaučia bent kokią atsakomybę, o balsuodami už oponuojančius pražudysime tautą ir valstybę. Neretai taip teigia abi besivaržančios pusės.

Apeliavimui į pasekmes artima  klaida, nusakoma kaip Jei P, tada Q. Ne, tik jau ne Q. Tada ir ne P. Jos supratimas siekia net antikos laikus. Taip galima nepastebėti galimybės gauti P apsieinant be Q, jei visgi įmanoma.

Teiginio teisingumas loginiu požiūriu neturi jokio loginio ryšio su jo sukeltomis pasekmėmis.

Pavyzdžiai 
 π greičiausiai gali būti užrašytas trupmena, nes tai daug ką paaiškintų daug gražiau bei elegantiškiau.
 Prasidėjus COVID-19 pandemijai, Amerikoje kurį laiką buvo tvirtinama, jog apsauginės kaukės nepadeda. Taip buvo daroma apeliuojant į pasekmes (kaukių visų pirma turi pakakti medikams). Tai buvo sunkus sprendimas.
 Stalininės Sovietų Sąjungos laikais buvo persekiojama kibernetika bei genetika, apeliuojant, jog šių mokslų pripažinimas nepalankus materialistinei pasaulėžiūrai.  Politiniai reikalavimai mokslui sukėlė šalies atsilikimą šiose srityse.

Taip pat skaitykite 

 Slidi nuokalnė
 Privedimas iki Hitlerio
 Apeliavimas į baimę

Šaltiniai 

Argumentacijos klaidos
Logikos klaidos

ro:Apelul la consecinţe
Apeliavimas į jausmus

Apeliavimas į jausmus – argumentacijos klaidų grupė, kada argumentais bandoma sukelti tam tikrus jausmus, padėsiančius įtikinti oponentą ar klausytojus, ypač jei trūksta kitų argumentų.  Tai labiau klaida jei bandomi sukelti jausmai anaiptol nepadeda suprasti situacijos: apie vaikus ar kokius pabėgelius galima pasakyti jog jie kenčia jei taip yra.

Vienoks ar kitoks apeliavimas į jausmus visada naudojamas religiniuose, politiniuose ar pseudomoksliniuose debatuose ir paskaitose, rinkimų kampanijose, reklamoje ir panašiose srityse.

Apeliavimo į jausmus variantai 
 Apeliavimas į baimę
 Apeliavimas į gailestį
 Šiaudinė baidyklė
 Argumentas iš pasekmių
 Apeliavimas į pyktį
 Tikėjimas iš troškimo
 Apeliavimas į mases

Susijusios klaidos 

Kai kurios kitos argumentacijos klaidos taip pat iš dalies paremtos emocijomis.

 Argumentas prieš žmogų

Šaltiniai 

Argumentacijos klaidos
Logikos klaidos
Korintas

Korintas – miestas Graikijoje, prie įspūdingo Korinto kanalo, kuris jungia Egėjo ir Jonijos jūras. Antrasis pagal dydį miestas Peloponeso pusiasalyje, Korintijos nomo sostinė. Korintas yra 78 km į vakarus nuo Atėnų. Miestas apsuptas kalnų.

Dabartinis Korintas buvo pastatytas XIX a. viduryje, tuomet, kai žemės drebėjimas visiškai sunaikino senąjį, istorinį Korinto miestą. Naujasis Korintas buvo pastatytas už 3 km nuo senojo.

Miestas yra uostas, ir šalia jo eina Korinto kanalas, kertantis Istmo sąsmauką. Tai suteikia miestui didelių ekonominių galių. Centrinėje aikštėje atsiranda daug prabangių parduotuvių, mieste išvystyta pramonė. Korintas su Atėnais sujungtas moderniu elektriniu traukiniu.

Istorija 

Korinto miesto istorija neatsiejamai susijusi su Korintijos regiono istorija. Šį neolito epochoje įkurtą miestą 146 m. pr. m. e. sugriovė romėnai, bet po šimtmečio jį atstatė. Romos imperijos laikais Korinte išaugo iki kelių tūkstančių gyventojų. Antrą kartą miestas sugriuvo Bizantijos laikais per žemės drebėjimą.

Sportas 
 PAS Kórinthos (futbolas)

Nuorodos 
 Korinto žiniasklaida 
 Straipsniai apie Korintą 
 Graikijos miestų-valstybių tarptautinė politika

Graikijos miestai
Tyruliai

Tyruliai – miestelis Radviliškio rajono savivaldybėje, į vakarus nuo Radviliškio. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Veikia Tyrulių pagrindinė mokykla, biblioteka (nuo 1953 m.), paštas (LT-82046). Rytiniu pakraščiu eina geležinkelis link Tilžės. Aplink Tyrulius yra daug pelkių, kurių didžiąją dalį užima Tyrulių botaninis zoologinis draustinis.

Etimologija 

Gyvenvietė buvo įkurta 1953 m. pradėjus eksploatuoti Didžiojo Tyrulio durpyną, tad miestelio vardas sudarytas iš raisto Tyrulis daugiskaitos. Pastarasis susijęs su daiktavardžiu tyras – „klampi pelkė, apaugusi retais mažais medžiais“.

Liaudies etimologija byloja, kad čia kadaise buvęs didžiulis ir labai ilgas ežeras. Kartą palei jį ėjęs aklas žmogus ir sakęs: „Koks čia ežeras? Čia ne ežeras, bet tyrulis (pelkė).“ Jam tai ištarus, pasigirdęs balsas iš ežero: „Tu įspėjai mano vardą, ir nuo šios dienos aš užanku, o tu atanki.“ Taip ir atsitikę – neregys praregėjęs, o ežeras ėmęs iš pakraščių pamažu akti.

Istorija 

Manoma, kad 1236 m. Saulės mūšis įvyko netoli Tyrulių.

Pokario metais Tyrulių apylinkėse veikė Prisikėlimo apygardos, Lietuvos Žaliosios partizanų rinktinės partizanai. Sovietų valdžiai nuo 1945 m. persekiojant ir likviduojant partizanus, šie buvo laidojami (slepiami) Tyrulių durpyno pelkėse.

Tyruliai įkurti 1953 m. kaip durpių gavybos gyvenvietė, 1958 m. gegužės 15 d. gavo miesto tipo gyvenvietės statusą. 2003 m. balandžio 8 d. Vyriausybės nutarimu suteiktas miestelio statusas.

|}

Gyventojai

Šaltiniai
Juodupė

Juodupė – miestelis Rokiškio rajono savivaldybėje, 16 km į šiaurę nuo Rokiškio, prie kelio , 6 km nuo sienos su Latvija. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Juodupės Švč. Aušros Vartų Dievo Motinos bažnyčia (nuo 1938 m.), veikia Juodupės gimnazija, pradinė mokykla, paštas (LT-42063). Išvystyta vilnonių audinių gamyba (UAB „Baltic Mills“).

Etimologija 

Pirmąkart gyvenvietė minima Pajuodupio vardu 1769 m. Miestelio vardas – vandenvardinis vietovardis: šiauriniame pakraštyje į Vyžuoną įteka Juodupės upelis (juoda + upė). Pasak vietos gyventojų, upė tokį vardą gavo dėl to, kad jos dugnas daug kur juodas.

Istorija 

Gyvenvietė pirmąkart paminėta 1769 m., kai buvo įsteigtas Pajuodupio muitinės punktas. Ji ėmė sparčiau vystytis po 1907 m., kai verslininkas Oskaras Trėjus sename Pžezdzieckių dvaro malūne įrengė vilnų karšyklą, verpyklą, vėliau sumontavo ir audimo stakles. 1931 m. įkurta „Nemuno“ bendrovė, pastačiusi vienintelį Lietuvoje vilnonių audinių fabriką. 1936 m. įrengta koplyčia, 1938 m. pastatyta medinė Juodupės Švč. Aušros Vartų Dievo Motinos bažnyčia.

TSRS-Vokietijos karo pradžioje 1941 m. birželio 29 d. Juodupėje Raudonoji armija traukdamasi nužudė 13 vietos gyventojų. 1944 m. per TSRS kariuomenės ir Vokietijos kariuomenės kovas Juodupė ir bažnyčia sudegė. Jau 1944 m. lapkričio mėn. valsčiuje veikė stambūs Lietuvos partizanų junginiai. 1945 m. sausio 5-6 d. per NKVD baudžiamąją operaciją Juodupės valsčiuje nukauti 23 partizanai, sudegintos 9 sodybos. 1946 m. atstatyta bažnyčia.

Po II pasaulinio karo gyvenvietė išaugo, sparčiai vystėsi audinių pramonė, todėl 1956 m. balandžio 2 d. Juodupė gavo miesto tipo gyvenvietės teises. 1956 m. įsteigta biblioteka, nuo 1960 m. veikė durpių įmonė, paštas, ligoninė, vaistinė.

2002 m. gruodžio 16 d. suteiktas miestelio statusas. 2006 m. patvirtintas Juodupės herbas.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Jonas Ramanauskas – fabriko „Nemunas“ direktorius, Lengvosios pramonės ministras.
 Petras Marcijonas, Antanas Dabrega – mokyklos ir gimnazijos direktoriai.

Juodupėje gimė:
 Edmundas Čeičys, Zarasų rajono politinis ir visuomenės veikėjas.
 Juozas Motiejūnas, veterinarijos gydytojas, veterinarijos medicinos daktaras.

Sportas 

Miestelį garsina ledo ritulio komanda „Juodupė“.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Istorija ir žemėlapiai 
 Monografija „Juodupė. Onuškis“
Neringos savivaldybė

Neringos savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose, Kuršių nerijoje. Savivaldybė apima išimtinai Neringos miestą.

Geografija 

Savivaldybė įsikūrusi pusiasalyje – Kuršių nerijoje ir užima beveik visą lietuviškąją nerijos dalį. Pietuose savivaldybė ribojasi su Rusija, šiaurėje – su Klaipėdos miesto savivaldybės vakarine teritorija ties Smiltyne, rytuose prieina Kuršių marios, vakaruose – Baltijos jūra.

Aukščiausia savivaldybės vieta – 67,4 m Senosios Smuklės (Vecekrugo) kopa. Sausio vidutinė temperatūra –2,5 °C, liepos – 16,5 °C. Per metus iškrinta ~700 mm kritulių.

Neringos savivaldybės pakrantėse yra daug įlankų. Miškai užima 84,1 % savivaldybės teritorijos; didžiausias – Lapių miškas. Vyrauja pušynai. Visa teritorija patenka į Kuršių nerijos nacionalinį parką.

Istorija 

1961 m. lapkričio 15 d. buvo įkurta Neringa – ji buvo respublikinio pavaldumo miestas, t. y. miestas, turintis tuometinio rajono teises. 1995 m. įkurta Neringos miesto savivaldybė, ji 1999 m. gruodžio 21 d. pervadinta Neringos savivaldybe. 2009 m. pradžioje panaikintos seniūnijos. 2010 m. „Veido“ paskelbtame savivaldybių reitinge pagal gyvenimo kokybę Neringos savivaldybė užėmė 1-ą vietą. 2018 m. sausio 8 d. sudarytos 8 seniūnaitijos.

|-
| 1967 m. || 91 || 2000 || || 1 miestas (Neringa)
|-
| 1970 m. || 92 || 1944 || || 1 miestas
|-
| 1972 m. || 94 || || || 1 miestas
|-
| 1976 m. || 90 || 2000 || || 1 miestas
|-
| 1979 m. || || 2242 || || 1 miestas
|-
| 1989 m. || 90 || 2478 || || 1 miestas
|-
| 2001 m.  || 90 || 2386 || || 1 miestas
|}

Gyventojai

Tautinė sudėtis

Pagal tikybą 
 Romos katalikai – 70,9 %
 stačiatikiai – 2,3 %
 evangelikai liuteronai – 1,8 %
 kiti – 0,7 %
 netikintys/nenurodė – 23,7 %

Administracija 

Savivaldybės atstovaujamoji valdžia – Neringos savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Neringos savivaldybės administracija.

Seniūnijos 

Savivaldybėje iki 2009 m. buvo 2 seniūnijos – Juodkrantės ir Preilos-Pervalkos.

Seniūnaitijos 

2018 m. sausio 8 d. mero potvarkiu Nr. V10-2 sudarytos 8 seniūnaitijos:
 Nida:
 Taikos seniūnaitija: Taikos g., E. A. Jonušo g.
 Pamario seniūnaitija: G. D. Kuverto g., Pamario g., Kuršių g., Nidos-Smiltynės pl.
 Kopų seniūnaitija: Kopų g., Lotmiškio g., Naglių g.
 Purvynės seniūnaitija: Purvynės g., Skruzdynės g.
 Juodkrantė:
 Ievos Kalno seniūnaitija: L. Rėzos g., Ievos Kalno g.
 Gintarto Įlankos seniūnaitija: Gintaro Įlankos g., Kalno g., Miško g., Žaliasis kel., Alksnynės g.
 Preila:
 Preilos seniūnaitija: Preilos g.
 Pervalka
 Pervalkos''' seniūnaitija: Pervalkos g.

Miestų partnerystė 
  Leba, Lenkija
  Šilutė, Lietuva
  Fėmarnas, Vokietija
  Saulkrastai, Latvija
  Birštonas, Lietuva

Švietimas 

Neringos savivaldybėje yra šios bendrojo lavinimo mokyklos:
 Neringos gimnazija

Šaltiniai

Nuorodos 
 Savivaldybės svetainė
 „NeringaTours“: ekskursijos, taksi, tuktukai Neringoje

Neringos savivaldybė
Rietavo savivaldybė

Rietavo savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Administracinis centras – Rietavas.

Geografija 

Savivaldybės teritorija yra Žemaičių aukštumos vakarinėje dalyje. Miškai užima 51 proc., žemės ūkio naudmenos 37 proc., vandenys 1,53 proc. ploto. Svarbiausias miškų masyvas – Rietavo miškai. Vyrauja mišrieji miškai. Yra Aukštojo tyro pelkė. Per savivaldybę teka Minijos aukštupys, Jūra su intaku Aitra. Telkšo 6 Rietavo savivaldybės ežerai.

Dirvožemiai daugiausia priesmėlio arba lengvo priemolio pasotintieji ir puveningieji šlynžemiai, paprastieji ir glėjiškieji išplautžemiai, pasotintieji ir glėjiškieji balkšvažemiai; yra smėlžemių, palvažemių, durpžemių, salpžemių.

Istorija 

Savivaldybė įkurta 1999 m. gruodžio 21 d. per savivaldybių reformą, atskiriant pietinę Plungės rajono savivaldybės dalį. Naujai savivaldybei atiteko šios kadastrinės vietovės: Daugėdai, Giliogiris, Labardžiai, Medingėnai, Pelaičiai, Rietavo miestas, Sauslaukis, Tverai.

2009 m. balandžio 30 d. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. T1-147 įkurtos 39 seniūnaitijos.

|-
| 1999 m. || 586 || 10 600 || || 1 miestas (Rietavas)
|-
| 2001 m.  || 586 || 10 697 || 4 kaimo seniūnijos || 1 miestas, 1 miestelis (Tverai), 104 kaimai
|}

Gyventojai

Tautinė sudėtis

Pagal tikybą 
 Romos katalikai – 89,2 %
 evangelikai liuteronai – 0,4 %
 stačiatikiai – 0,3 %
 kiti – 0,2 %
 netikintys/nenurodė – 9,7 %

Gyvenvietės 

Savivaldybės teritorijoje yra:
 1 miestas – Rietavas;
 1 miestelis – Tverai;
 104 kaimai.

Didžiausios gyvenvietės (2021 m.):
 Rietavas – 3234
 Tverai – 490
 Medingėnai – 311
 Daugėdai – 296
 Vatušiai – 291
 Pelaičiai – 282
 Labardžiai – 279
 Budrikiai – 139
 Žadvainai – 133
 Giliogiris – 132

Administracija 

Savivaldybės atstovaujamoji valdžia – Rietavo savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Rietavo savivaldybės administracija.

Seniūnijos 

Savivaldybė apima 5 seniūnijas (skliausteliuose – seniūno būstinė):
 Daugėdų seniūnija (Daugėdai)
 Medingėnų seniūnija (Medingėnai)
 Rietavo miesto seniūnija (Rietavas)
 Rietavo seniūnija (Rietavas)
 Tverų seniūnija (Tverai)

Partnerystės ryšiai 
  Mendenas, Vokietija
  Zarbekas, Vokietija
  Gulbenė, Latvija

Švietimas ir ugdymas 

Rietavo savivaldybėje yra šios mokyklos:
 Labardžių pagrindinė mokykla
 Medingėnų pagrindinė mokykla
 Rietavo Aušros katalikiška vidurinė mokykla
 Rietavo Lauryno Ivinskio gimnazija
 Tverų vidurinė mokykla
 Žadvainių pagrindinė mokykla

Šaltiniai

Literatūra 
 Rietavo savivaldybė. – Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 2004. – 32 p.: iliustr. – ISBN 9986-31-110-1
 Rietavo savivaldybės gyventojai ir būstai: Lietuvos Respublikos gyventojų ir būstų 2001 m. visuotinio surašymo rezultatai. – Vilnius: Statistikos departamentas, 2004. – 57 p. – ISBN 9955-588-28-4
 Rietavo savivaldybė 2000–2010 m. (rengė Vytautas Dičiūnas, Lidija Rėkašienė, Alfonsas Stabinis ir kt.). – Rietavas / Klaipėda: Druka, 2010. – 119 p.: iliustr. – ISBN 978-609-404-070-2

Nuorodos 

 Savivaldybės tinklalapis
Argumentas iš logikos

Logikos argumentas () – loginė argumentacijos klaida, grįsta prielaida, kad jei argumente yra loginė klaida, to argumento išvados yra neteisingos. Tai yra klaida, kadangi pagal logikos taisykles, naudojant net ir klaidingą argumentaciją, išvada gali būti teisinga.

Reikia pastebėti, kad teisinga išvada, gauta neteisingo argumento pagalba, neplaukia iš prielaidų, todėl teisinga ji gali būti arba atsitiktinai, arba kai jos teisingumas žinomas iš anksto, tik neteisingai parinkta argumentacija. T. y. kai bandyta argumentą ir prielaidas išvesti iš išvados, o ne atvirkščiai.

Pavyzdžiai 

 Klaidingos prielaidos, tačiau teisingos išvados:
 Mačiau haskio nuotraukų, visi ant sniego. Mačiau vilko nuotraukų, visur vilkas ant žemės. Kas ant sniego, tas haskis, kas ant žemės, tas vilkas. Patikrinau su daug nuotraukų, nematytų iki sukuriant šį metodą, nauja taisyklė visur atspėja teisingai (šią klaidą padarė dirbtinis intelektas). 
 Teisingos prielaidos, klaidingas argumentas, teisingos išvados:
 Dauguma žmonių tiki, kad pingvinai negali skraidyti. Vadinasi, jie negali skraidyti. (Skaičių argumentas).
 Pentium IV yra naujesnis kompiuteris, nei 486 modelis, todėl jis tobulesnis. (Naujumo argumentas).
 Teisingos prielaidos, teisinga argumentacija, klaidingos išvados:
 Pingvinai yra paukščiai. Pingvinai nemoka skraidyti, vadinasi, visi paukščiai nemoka skraidyti. (Klaidingas apibendrinimas).

Logika 

Neteisingo argumento išvados gali būti tiek teisingos, tiek neteisingos. Todėl korektiškai logikos argumentas turėtų skambėti taip – argumentas klaidingas, todėl tikėtina, kad klaidingos gali būti ir išvados. Klaidingu argumentu paremtos išvados yra tas pats, kas neparemtos jokiu argumentu, todėl jomis ir toliau galima abejoti. Toks suabejojimas nėra nei loginė, nei argumentacijos klaida. Klaida yra tik kategoriškas teigimas, kad neteisingą argumentą visada seka neteisinga išvada. 
Tuo tarpu jei teisingos prielaidos ir teisinga argumentacija, visada gausime teisingas išvadas.

Taip pat skaitykite 

 Logika
 Argumentacijos klaida

Šaltiniai 

Argumentacijos klaidos
Logikos klaidos
Paprastasis pelėnas

Paprastasis pelėnas (Microtus arvalis) – žiurkėninių (Cricetidae) šeimos graužikas. Kūno ilgis 95-11 mm, svoris -23-48 g. Kailiukas pilkas, kartais rusvo atspalvio. Pilvas ir apatinė uodegos pusė šviesiai pilkšvos spalvos. Snukutis bukas, ausys trumpos, beveik paslėptos plaukų. Uodega trumpa, jos ilgis sudaro vos trečdalį kūno ilgio.

Lietuvoje gausiausias pelėnas. Aptinkamas laukuose, pievose, daržuose, miškų pakraščiuose, kirtimuose. Kasa daug urvų, kurių centre įsirengia gūžtą. Žiemodami kūgiuose ir kluonuose, veisiasi ir žiemą. Gali padaryti nemažai žalos pasėliams, daržovėms.

Žiurkėniniai
Andželas Bruno

Andželas „Švelnusis Donas“ Bruno (Angelo Bruno, 1910 m. gegužės 21 d. – 1980 m. kovo 21 d.) – italų kilmės JAV gangsteris, Filadelfijos mafijos šeimos bosas. Jo valdymo laikotarpiu šeima buvo viena iš taikiausių visose valstijose.

Andželas Bruno gimė 1910 metais Sicilijoje ir paauglystėje emigravo į Ameriką. Apsistojo Filadelfijoje ir netrukus susidraugavo su Gambino šeimos donu Karlu Gambino. 1959 Bruno tapo Philly Mob šeimos bosu.

Jis gavo Švelniojo Dono pravardę, kadangi beveik visada sugebėdavo išvengti jėgos panaudojimo ar įsivėlimo į karus. Jo šeima vienintelė nekentėjo nuo nesibaigiančių konfliktų su kitomis mafijos grupuotėmis. Nors Donas buvo ne kartą areštuotas, kalėjo vienintelį kartą – dvejus metus už atsisakymą liudyti aukščiausiajame teisme, viename korupcijos tyrime.
Jo valdymo metu Filadelfijos šeima buvo laikoma trečia galingiausia mafijos šeima Amerikoje, nusileisdama tik Niujorko ir Čikagos gangsteriams.

Norėdamas išvengti per didelio FTB susidomėjimo, Bruno neleido savo šeimai veltis į narkotikų verslą. Pagrindiniai jo pajamų šaltiniai buvo paskolos už palūkanas ir keli Atlantiksičio kazino.

Švelnusis Donas buvo vienas paskutiniųjų Ūsuotųjų Pitų – senujų tradicijų donas. Prasidėjus kilti naujajai gangsterių kartai su kitomis vertybėmis ir veiklos metodais, prasidėjo nesutarimai. 1977 metais Bruno paskelbė, kad Atlantiksitis, kur jo šeima turėjo didžiausią įtaką ir uždirbdavo daugiausia pinigų, bus laisva teritorija ir visoms kitoms mafijos šeimoms. Tai buvo racionalus žingsnis: Filadelfijos Šeima neturėjo pakankamai galios atvirai kovoti prieš pajėgesnes Niujorko šeimas, kurios taip pat pradėjo reikšti teises į Atlantiksičio lošimų verslą. Tačiau šis dono sprendimas sukėlė didelį jo šeimos nepasitenkinimą.

1980 m. kovo 21 dieną Andželas Bruno savo automobilyje buvo pašautas į veidą iš medžioklinio šautuvo ir mirė vietoje. Manoma, kad žmogžudystę suorganizavo Entonis Kaponirjo, jo artimiausias padėjėjas – consigliori. Pagal kai kuriuos šaltinius, jis veikė pasamdytas Funzi Tieri, Genovese šeimos boso iš Niujorko. Pagal kitus šaltinius, donas buvo išduotas, kadangi šeima nebuvo patenkinta jo vykdoma politika – ypač, nesikišimu į narkotikų verslą ir Atlantiksičio monopolijos atsisakymu. Pats Kaponirjo buvo nužudytas po kelių savaičių, ir valdžią perėmė Nikodemas Skarfo. Tačiau šeimos įtaka dėl sėkmingų areštų ir teismų smuko vis labiau ir buvusios vietos cosa nostra pasaulyje nebeatgavo.

Oficialiai Švelniojo Dono žudikas išaiškintas nebuvo.

Pastabos 

 Knygoje The Mafia Encyclopedia Andželo Bruno gimimo metai nurodyti 1910.

Nuorodos 
 Gangsters, Inc.: Angelo Bruno
 Sifakis, Carl. The Mafia Encyclopedia.1999, Checkmark Books; 2nd edition

Italų gangsteriai
Bruno
Mafija
Argumentas iš kartojimo

Kartojimo argumentas () – retorikos klaida, kada kažkuo įtikinti bandoma labai dažnai ir ilgai tai kartojant. Ad nauseam reiškia jog diskutuota jau iki pykinimo , arba tol, kol visiems diskusija tiek įkyri, jog norisi vien kuo greičiau ją užbaigti.. Jozefas Gebelsas, fašistinės Vokietijos propagandos ministras, yra pasakęs: daug kartų pakartotas melas tampa tiesa.  

Paprastai tokią retorikos formą naudoja politikai, religiniai (ypač sektų) lyderiai. Ekstremali kartojimo argumento forma yra laikoma smegenų plovimu. Šiuo metodu remiasi ir propaganda. 

Teisinėje praktikoje kartojimo argumentas dažnai naudojamas savęs įtikinimui. Pavyzdžiui, kartu su advokatu aptartą ir pakoreguotą matyto įvykio versiją liudininkas prieš teismą verčiamas kartoti labai daug sykių, kol ne tik viską tobulai išmoksta, bet ir pradeda pats sunkiai atskirti nuo tikrosios versijos.

Taip pat skaitykite 

 Fiktyvūs prisiminimai
 Propaganda

Šaltiniai 

Argumentacijos klaidos
Pabaiskas

Pabaiskas – miestelis Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Ukmergės. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Pro miestelį teka Žirnajos dešinysis intakas Vintara, vakarų pusėje auga Daumantų miškas. Stovi Pabaisko Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1836 m.), Pabaisko koplyčia kapinėse, veikia Pabaisko pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-20027), kaimo bendruomenė. Netoli miestelio telkšo Žirnajai.

Etimologija 

Miestelio pavadinimas kilęs iš lenkų kalbos: Pobojowisko reiškia „mūšio vieta“ (turimas omenyje Pabaisko mūšis).

Istorija 

Laukuose tarp dabartinio Pabaisko ir Žirnajų šiaurinės pakrantės 1435 m. rugsėjo 1 d. įvyko Pabaisko mūšis, kuriame Ldk Žygimanto pajėgos nugalėjo Švitrigailos kariuomenę. Mūšio lauke Žygimantas Kęstutaitis, atsidėkodamas Dievui už pergalę, pastatė Pabaisko bažnyčią, apie kurią išaugo miestelis.

Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

2008 m. patvirtintas Pabaisko herbas.

|}

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos
Sudeikiai

Sudeikiai – miestelis Utenos rajono savivaldybėje, į šiaurės vakarus nuo Utenos, Alaušo pietinėje pakrantėje. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Sudeikių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (pastatyta 1825 m.), veikia Sudeikių daugiafunkcis centras, biblioteka, paštas (LT-28039), kultūros centras (su šachmatų aikštele). Miestelyje yra 11 gatvelių. Stūkso 3 Sudeikių akmenys su „dubeniu“ (archeologijos paminklai). Yra poilsiavietė ir kempingas.

Etimologija 

Vietovės vardo kilmė nėra aiški. Sprendžiant iš to, kad Lietuvoje yra ir daugiau panašios šaknies vietovardžių, manoma, jog tai yra persikėlusių sūduvių – jotvingių įkurta gyvenvietė. Taip pat yra versija, kad vietos gyventojai Alaušo ežere gaudę seliavas ir čia pat ant kranto jas sūdydavę.

Istorija 

Vietovė pirmą kartą paminėta 1594 m. didikų Radvilų turėto Bikuškio () dvaro aprašyme.

1779 m. Bikuškio dvaro valdose Stanislovas Augustas leido įkurti Sudeikių miestelį, kuriam suteikė turgaus ir prekymečių privilegiją. 1806 m. pastatyta pirmoji Sudeikių bažnyčia.

Pokario metais apylinkėse veikė Vyčio apygardos, Šarūno partizanų rinktinės, Butageidžio partizanų kuopos partizanai. 1951 m. įkurta biblioteka.

2002 m. patvirtintas Sudeikių herbas.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Sudeikiuose gimė filosofas egzistencialistas Juozas Girnius (1915–).

Šaltiniai 

 Romualdas Katinas. Sudeikiai [Utenos rajonas]. – Utena: UAB Utenos Indra, 2002. – 80 p.: iliustr. – ISBN 9986-711-54-1

Nuorodos 
 Sudeikių kraštas 
 Utenos krašto enciklopedija apie Sudeikius 
 Sudeikiai – vietovė, žemėlapis, vaizdai
Leliūnai

Leliūnai – miestelis Utenos rajono savivaldybėje, prie kelio , 13 km į pietvakarius nuo Utenos. Seniūnijos, parapijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Leliūnų Šv. Juozapo bažnyčia (pastatyta 1905 m.), veikia Leliūnų pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-28027), tautodailininko Vytauto Valiušio keramikos muziejus, Leliūnų dvaro rūmai.

Etimologija 

Liaudies etimologija byloja, kad miestelio pavadinimas kilęs nuo žodžio „liūnas“ – esą tame liūne nuskendusi prancūziškai kalbėjusi dvaro ponia (prancūzų kalboje prieš vyriškosios giminės daiktavardžius pridedamas artikelis le, t. y. gavosi le liūnas).

Geografija 

Pro miestelį teka Asiūklė. Yra mitologijos paminklas – Leliūnų akmuo su dubeniu. Miestelį supa Leliūnų kaimas. Į vakarus nuo miestelio telkšo Leliūnų tvenkinys.

Istorija 

Nuo XVII a. pradžioje minimas Leliūnų dvaras ir kaimas. Pirmoji Leliūnų bažnyčia pastatyta 1698 m. Miestelis pradėjo augti, kai pro Leliūnus buvo nutiestas plentas Kaunas–Zarasai. 1853 m. minima parapinė mokykla, o 1788 m. buvo pastatyta antroji – Šv. Juozapo parapijinė bažnyčia. 1863 m. miestelio apylinkėse kovėsi K. Lukošiūno sukilėlių būrys. Vietos gyventojai prisidėjo prie lietuviškų knygų platinimo spaudos draudimo laikais, dalyvavo 1905 m. revoliucijos įvykiuose. XX a. tarpukariu miestelyje veikė urėdija. 1941 m. apie 50 Leliūnų žydų nužudyta prie Utenos. 1941–1944 m. naciai miestelio mokykloje įsteigė karo belaisvių stovyklą. Pirmaisiais sovietinės okupacijos metais leliūniškiai rėmė Lietuvos partizanus ir patys aktyviai dalyvavo pasipriešinimo kovose.1949 m. lapkričio mėn. Leliūnų valsčiuje buvo įrengtas Vytauto apygardos Liūto partizanų rinktinės partizanų štabo bunkeris, 1950 m. aptiktas saugumo darbuotojų. Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1945 m. įkurta biblioteka, kultūros namai, senelių globos namai, medicinos punktas.

XX a. 8-ajame dešimtmetyje prijungtas Leliūnų kaimas, vėliau vėl atskirtas nuo miestelio. 1998 m. ant parapijos namų sienos atidengta lenta nužudytų partizanų atminimui. 2004 m. patvirtintas Leliūnų herbas.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
Leliūnuose gimė:
 Juozas Karosas (1890–1981) – kompozitorius, vargonininkas, dirigentas ir pedagogas.
 Juozas Strolia (1897–1969) – smuikininkas, kompozitorius ir muzikologas.
 Jonas Danyla (1905–2000) – Lietuvos jėzuitų provincijolas.
 Vytautas Augustinas (1912–1999) – fotografas.
 Klemensas Gutauskas (1915–2022) – Panevėžio katedros klebonas.
 Kazimieras Meškauskas (1917–2011) – ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
 Algimantas Baltakis (1930–2022) – rašytojas.

Šaltiniai

Literatūra

Nuorodos 
 Utenos krašto enciklopedija 
 Vytauto Valiušio keramikos muziejus
Tverečius

Tverečius – miestelis Ignalinos rajono savivaldybėje, 33 km į rytus nuo Ignalinos, šalia Lietuvos valstybės sienos su Baltarusija (siena eina Dysnos upe). Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi mūrinė Tverečiaus Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1906 m.), veikia Didžiasalio mokyklos skyrius, biblioteka, paštas (LT-30009), vakaruose telkšo Tverečiaus ežeras. Auga Tverečiaus ąžuolas (aukštis 24 m, skersmuo 2,5 m; gamtos paminklas). Toliau pietvakariuose telkšo Vytėnų pelkė (telmologinis draustinis). Į šiaurės vakarus nuo miestelio yra IX–XII a. Tverečiaus pilkapynas.

Geografija 

Pro Tverečių eina plentas , atsišakoja keliai į Adutiškį ir Vidžius (yra sienos perėjimo punktas). Šalia (Daktoriuose) stovi pasieniečių apžvalgos bokštas. Miestelio vakaruose telkšo Tverečiaus ežeras.

Istorija 

Istoriniuose šaltiniuose Tverečius paminėtas 1501 m. liepos 21 d., kada didikai Viešgailos pasirašė Tverečiaus baltųjų fundacinį raštą, o po trijų dienų – liepos 24 d. buvo įkurdinti ir baltieji kanauninkai – vienuoliai augustinai. Nuo 1546 m. minimas Tverečiaus miestelis. Istorijos šaltiniai mini, kad jau 1781 metais Tverečiuje buvo ir mokykla, vėliau išaugusi į nemažą vidurinę mokyklą, kuri šiandien veikia Didžiasalyje, o pačiame Tverečiuje nuo 1998 m. gruodžio 1 d. liko tik pradinė mokykla. Tverečiuje nuo 1921 m. mokyklos tipas keitėsi – mokykla buvo ir pradinė, ir vidurinė, ir pagrindinė. 2007 m. rugsėjo 27 d. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos sprendimu Tverečiaus skyrius buvo panaikintas. 1882–1887 m. Tverečiuje klebonavęs J. Burba, organizavo lietuviškų knygų gabenimą ir platinimą. 1885 m. susekta slapta lietuviška mokykla. XIX a. ir XX a. pr. Tverečius buvo valsčiaus centras.

XX a. tarpukariu Tverečių buvo okupavusi Lenkija, čia veikė „Ryto“, Lietuvių Šv. Kazimiero, Kultūros draugijų skyriai, lietuviškas knygynėlis. Vėliau sovietai trumpam perdavė Baltarusijos TSR, o nuo 1940 m. – Lietuvos TSR. 1944–1952 m. Tverečiaus apylinkėse veikė Tigro rinktinės partizanai. 1948–1949 m. ištremti 7 miestelio gyventojai. Tarybiniais metais atidarytas buitinio aptarnavimo paviljonas, girininkija, ryšių skyrius, veterinarinė ligoninė, felčerių ir akušerių punktas, kultūros namai, biblioteka. Tverečius buvo Tverečiaus apylinkės centras ir kolūkio centrinė gyvenvietė.

Nuo 2004 m. Tverečiuje veikia religinė vasaros vaikų stovykla.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Boleslovas Jonas Masiulis (1889–1965), valstybės veikėjas, gimęs Tverečiuje.
 Karolis Baužys – knygnešys, daraktorius.

Šnekta 

Tverečiaus šnekta priklauso rytų aukštaičių vilniškių tarmei. Ją 1932–1934 m. aprašė Jan Otrębski Krokuvoje išleistose knygose „Wschodniolitewskie narzecze twereckie“ (I dalis „Gramatyka“, II dalis nepasirodė, III dalis „Zapożyczenia słowiańskie“). Tai vienas geriausių lietuvių tarmės aprašų.

Šaltiniai