joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ilgakiemis

Apie kaimą Kaišiadorių rajone žr. Ilgakiemis (Kaišiadorys).

Ilgakiemis – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Garliavos, greta kelio . Veikia rajoninė sporto mokykla, mokykla-darželis, biblioteka (nuo 1955 m.), kultūros centras. Yra dvi maisto pramonės bendrovės („Naujasis Nevėžis“, „Saldoga“), maža parduotuvė.

Per Ilgakiemį teka Jiesios intakas Šlapakšna. Šiauriau kaimo auga Ilgakiemio miškas, piečiau – Pajiesio miškas.

Etimologija 

Vietos bendruomenės žiniomis, Prezidento Antano Smetonos valdymo laikais čia buvo didelė žydo sodyba. Ji buvo vadinama ilgu kiemu prie kelio, tad manoma, kad nuo jos ir kilo vietovės pavadinimas.

Istorija 

Sovietmečiu buvo Pajiesio kolūkio centrinė gyvenvietė.

2015 m. liepos 16 d. Prezidentės dekretu patvirtintas Ilgakiemio herbas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Teleičiai

Teleičiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, tarp Garliavos ir pietinės Kauno miesto ribos, prie kelio . Prateka Sąnašos upelis. Vietovė urbanizuota vienaaukščiais namais.

Istorija 

Teleičiai sovietmečiu buvo Pajiesio kolūkio pagalbinė gyvenvietė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Uusi tietosanakirja (1960)

Uusi tietosanakirja – suomiška enciklopedija, leista 1960–1972 m. Išleido Veli Valpola, Tietosanakirja Oy leidykla.

Apimtis: 26 tomai. 130 000 straipsnių, 30 000 iliustracijų. 1–24 tomai publikuoti 1960–1966; papildomi – 1 ir 2 – 1972 m.

Nuorodos 
 Straipsnis apie suomiškas enciklopedijas

Suomiškos enciklopedijos
Visuotinės enciklopedijos
Arlaviškės

Arlaviškės – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, prie Kauno marių (marių regioniniame parke). Kolektyvinių sodų gyvenvietė. Kaime yra botaninis draustinis (13 ha), kuriame gausu laukinių paukščių peryklų, unikalus miško kadagynas – Kadagių slėnis.

Istorija 

Apie 1960 m. didesnioji tuometinių Arlaviškių kaimo dalis  buvo apsemta dėl Kauno vandens jėgainės statybų sukelto vandens pakilimo (dėl ko susidarė ir Kauno marios), todėl dabartinis kaimas yra įsikūręs kiek į šiaurę nuo ankstesnės gyvenvietės, kur marių vanduo nepasiekė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Kauno marių užlietos gyvenvietės
AFC Ajax

Amsterdamo „Ajax“ – Nyderlandų futbolo klubas iš Amsterdamo, turintis vieną stipriausių Nyderlandų futbolo komandų.

Istorija 

Klubas įkurtas 1900 m. kovo 18 d.

1911 m. pirmą kartą pateko į aukščiausią Nyderlandų lygą. 1938 m. viešėjo Lietuvoje, kur birželio 22 d. su Kauno rinktine sužaidė 2:2, o birželio 23 d. Klaipėdos rinktinei pralaimėjo 1:4. 1938 m. rugpjūčio pradžioje jau Olandijoje „Ajax“ atsirevanšavo 2:1.  

XX a. aštuntojo dešimtmečio pradžioje tris kartus iš eilės laimėjo Europos Čempionų taurę (1971–1973 m.). 

1995 metais laimėjo UEFA Čempionų lygą.

2021–2022 m. sezone rungtyniavo Eredivisie. Tapo šalies čempionais.

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta raudona apranga.

Pasiekimai 

 Tarpžemyninės taurės laimėtojas (1972, 1995 m.)
 Intertoto taurės laimėtojas (1962 m.)

Sezonai 

|}

Žaidėjai

Garsūs praeities žaidėjai

Dubleriai 

2002 m. „Ajax“ dubleriai pasiekė didžiausią laimėjimą tarp Nyderlandų dublerių komandų – pateko į s pusfinalį.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE

Ajax
Amsterdamas
Valerava

Valerava – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Vandžiogalos, šalia Didžiųjų Ibėnų, kurie yra 1 km į šiaurės vakarus nuo Valeravos. Kaimas išsidėstęs Gynios dešiniajame krante.

Gyventojai

Galerija

Nuorodos 
 Vandžiogalos seniūnijos žemėlapis su pažymėtu Valeravos kaimu

Šaltiniai 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
FK Šahtar Donecʹk

Donecko „Šachtar“ – Ukrainos futbolo klubas iš Donecko.

Istorija 

Klubas įkurtas 1936 m. ir pavadintas „Stachanovec“ legendinio angliakasio Aleksejaus Stachanovo garbei.

Nepriklausomoje Ukrainoje pirmą kartą čempionais tapo 2001/2002 m. pirmenybėse, kai pavyko aplenkti iki tol dominavusią Kijevo „Dinamo“. Vėliau titulą prarado. 

2004/2005 m. pirmenybėse vėl tapo čempionais. Trečią kartą 2005/2006 m., kai pavyko apginti titulą. Tačiau sekantį sezoną vėl triumfavo Kijevo „Dinamo“.

2007/2008 m. vėl "šachtininkai" iškovojo titulą (ketvirtą kartą klubo istorijoje). Kitą sezoną nepavyko apginti čempionų vardo.

2009/2010 m. penktą kartą klubo istorijoje tapo čempionais ir šį titulą išlaikė penkis sezonus iš eilės. 2014/2015 m. Kijevo „Dinamo“ vėl nugalėjo. 2015/2016 m. metais kijeviečiai dar kartą nugalėjo ir apgynė titulą.

2016/2017 m. dešimtą kartą klubo istorijoje "šachtininkai" tapo šalies čempionais.

Taip pat 11 kartų laimėjo Ukrainos futbolo taurę ir aštuonis kartus iškovojo Supertaurę.

Spalvinė gama 
Juoda ir oranžo spalvos.

Aprangų pokyčiai
 Namų aprangos šiuo metu yra oranžo spalvos, su juodais vertikaliais dryžiais. Šortai juodi. Kojinės oranžo spalvos.

 Svečiuose žaidžia baltomis/oranžo aprangomis.

 Aprangų gamintojai
 Adidas nuo 1992 iki 2008;
 Nike nuo 2008 iki dabar.

Pasiekimai

Sezonai

Ukrainos varžybos 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta; 2022 m. kovo 4 d.

Lietuviai 
 Antanas Stankevičius, 1965–1968
 Benjaminas Zelkevičius, saugas 1968
 Dainius Gleveckas, saugas 1999–2004

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė

Sahtar
Alessandro Del Piero

Alesandras Del Pjeras (; g. 1974 m. lapkričio 9 d.) – profesionalus italų futbolininkas, buvęs Juventus klubo bei Italijos rinktinės puolėjas. Nuo 2012 iki 2014 metų italas žaidė bei buvo kapitono pozicijoje Australijos Sydney klube. 2014 m. rugpjūčio 28 d. italas tapo Indijos Delhi Dynamos FC klubo nariu. 2015 m. spalį paskelbė apie savo futbolininko karjeros pabaigą.

Pradėjęs profesionalo karjerą Padova klube 1991 metais, jau 1993 metais perėjo į Juventus, su kuriuo 6 kartus laimėjo Italijos čempionatą (dar du laimėti čempionatai buvo anuliuoti), taip pat 1996 metais laimėjo UEFA Čempionų lygą.

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1995 m. kovo 25 d. Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per ketverias rungtynes aikštėje išbuvo 137 minutes, o pusfinalio paskutinėmis minutėmis įmušė antrąjį įvartį į  vartus.

Italas pelnydavo įvarčius visuose žaistuose čempionatuose.

Juventus klube A. del Piero žaidė 19 metų ir iki šiol yra rekordininkas pagal rungtynių skaičių (705) ir įvarčius (289).

2012 m. persikėlęs į Australiją italas pasirašė dvejų metų sutartį su Sydney klubu. Antrą sezoną jis tapo šios ekipos kapitonu.

Po antrojo sezono pasibaigus kontraktui italas paliko Sydney ekipą. 2014 m. rugpjūčio 10 d. futbolininkas pirmą kartą po savo išvykimo iš Italijos susitiko su savo buvusia komanda Juventus, kai prieš ją žaidė Australijos A-lygos žvaigždžių rinktinėje. Žaidėjas rungtynes pradėjo startinėje sudėtyje, o 63 minutę buvo pakeistas, žiūrovams stovint ir plojant.

2014 m. rugpjūčio 28 d. italas tapo Indijos naujai sukurto Delhi Dynamos FC klubo nariu, pasirašęs keturių mėnesių sutartį. Čia sužaidė 10 rungtynių, per kurias pelnė vieną įvartį.

Pasiekimai

Klubiniai 
 6 Italijos čempionato laimėtojas: 1994-95, 1996-97, 1997-98, 2001-02, 2002-03, 2011–2012 (2004–2005 ir 2005–2006 m. laimėti čempionatai buvo anuliuoti)
 1 Italijos Serie B lygos laimėtojas: 2006-07
 4 Italijos Supertaurės laimėtojas: 1995, 1997, 2002, 2003
 1 Italijos taurė: 1994-95
 1 UEFA Čempionų lyga: 1995-96
 3 UEFA Čempionų lygos finalininkas: 1996-97, 1997-98, 2002-03
 1 Europos Supertaurė: 1996
 1 Tarpkontinentinė taurė: 1996
 1 Intertoto taurė: 1999
 1 Torneo di Viareggio čempionato laimėtojas: 1994
 1 UEFA taurės finalininkas: 1995

Nacionaliniai 
 2 Europos jaunimo iki 21 m. čempionas: 1992/94, 1994/96
 1 Europos futbolo čempionato finalininkas: 2000
 1 pasaulio futbolo čempionas: 2006

Asmeniniai 
 U-21 Europos metų futbolininkas
 Naudingiausias tarpkontinentinės taurės žaidėjas 1996
 Geriausias Italijos žaidėjas 1998
 UEFA Čempionų lygos rezultatyviausias žaidėjas 1997
 UEFA Čempionų lygos rezultatyviausias žaidėjas 1998
 Populiariausias Italijos žaidėjas
 Charizmatiškiausias Italijos puolėjas 2001
 UEFA Čempionų lygos 10 m. jubiliejaus apklausos geriausias puolėjas
 Pele paminėjo Del Piero tarp geriausių 125 gyvų futbolininkų
 Rezultatyviausias Juventus klubo žaidėjas
 Bravo apdovanojimas (Europos iki 23 m. metų futbolininkas, 1996)
 2007 Auksinio batelio savininkas
 Geriausias 2013 m. Sydney žaidėjas
 Gražiausio 2013 m. Australijos A lygos įvarčio autorius

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 

Del Piero
Vytautas Saulis (1951)

Vytautas Saulis (g. 1951 m. balandžio 10 d. Sėlynėje, Rokiškio rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Rokiškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1958–1962 m. mokėsi Rokiškėlių pradžios mokykloje, 1962–1966 m. Ragelių aštuonmetėje mokykloje, 1966–1969 m. Rokiškio E. Tičkaus vidurinėje mokykloje. 1969–1974 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, inžinierius mechanikas.

1974–1978 m. Rokiškio rajono Liudo Giros kolūkio inžinierius mechanikas, 1978–1979 m. „Laimės“ kolūkio pirmininko pavaduotojas. 1979–1981 m. SSRS kariuomenės karininkas. 1981–1982 m. Liudo Giros kolūkio inžinierius mechanikas. 1982–1989 m. Rokiškio paukštininkystės tarybinio ūkio vyr. inžinierius mechanikas, 1989–1991 m. direktorius. 1991–1992 m. Vengerinės žemės ūkio bendrovės direktorius.

1992–1996 m., 2000–2008 m. ir 2012–2016 m., 2016-2020 m.  LR Seimo narys. 1996–1999 m. AB Lietuvos žemės ūkio bankas Rokiškio skyriaus valdytojas. 1999–2000 m. AB „Obelių aliejus“ komercijos direktorius. 2009–2011 m. Seimo nario Gedimino Kirkilo padėjėjas-sekretorius. 2011–2012 m. Rokiškio rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas. Nuo 2016 m. Seimo narės Ramintos Popovienės padėjėjas-sekretorius.

1978–1989 m. SSKP, nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Rokiškio rajono skyriaus narys, 2009–2013 m. Rokiškio skyriaus pirmininkas, nuo 2013 m. pirmininko pavaduotojas.

1990–1995 m. Rokiškio rajono tarybos deputatas, 1997–2001 m., 2008–2011 m. ir 2019 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 

Sutuoktinė Ona, vaikai Neringa, Raimonda, Mindaugas.

Įvertinimas 
 1984 m. LSSR valstybinė premija

Šaltiniai 

LTSR valstybinės premijos laureatai
Seimo nariai
Lietuvos inžinieriai mechanikai
Rokiškio politikai
Rimantas Velykis

Rimantas Velykis (g. 1955 m. sausio 25 d. Dvaralaukiuose, Pasvalio rajonas) – Lietuvos ir Rokiškio rajono savivaldybės visuomenės ir politinis veikėjas.

Biografija 
Mokėsi Nakvosų pradinėje ir Vaškų vidurinėje mokyklose. 1978 m. baigė Lietuvos Žemės ūkio akademiją, agronomas.

1994–1999 m. žemės ūkio bendrovės „Dviragis“ valdybos pirmininkas. 1999 m. Salų pagrindinės mokyklos kiemsargis. 2000–2003 m. Rokiškio rajono savivaldybės Panemunėlio seniūnijos seniūnas, 2003–2007 m. Rokiškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas, Panevėžio regiono plėtros tarybos narys, 2007–2008 m. Rokiškio rajono savivaldybės meras. 2008 m. UAB „Rokiškio vandenys“ direktoriaus pavaduotojas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2000 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Rokiškio rajono skyriaus narys, 2001–2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas, LSDP tarybos narys, 2005-2008 m. skyriaus pirmininkas, Rokiškio skyriaus prezidiumo narys.

1990–1995 m. Rokiškio rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 

Sutuoktinė Vilija, vaikai Jurgita, Darius.

Šaltiniai 

Rokiškio politikai
Lietuvos agronomai
Rokiškio merai
Lietuvos savivaldybių seniūnai
Gulbenė

Gulbenė – miestas Latvijoje, 186 km nuo Rygos; savivaldybės centras. Geležinkelių mazgas (Gulbenės geležinkelio stotis – viena didžiausių šalyje). Maisto (alaus), metalo ir medienos apdirbimo pramonė. Yra dvaro rūmai, liuteronų ir katalikų bažnyčios.

Istorija 
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėta 1224 metais Talavos pasidalijimo sutartyje tarp Kalavijuočių ordino ir Rygos vyskupo. XIV a. Rygos vyskupas Gulbenėje pastatė mūrinę pilį. 1928 m. Gulbenei suteiktos miesto teisės.

Vokiečių valdymo laikais gyvenvietė vadinta Švanenburgu.

Miestai partneriai 
  Tema, Danija
  Rietavas, Lietuva

Sportas 
 FB Gulbene (futbolas)

Šaltiniai 

Latvijos miestai
Maduona

Maduona () – miestas Latvijos vidurinėje dalyje, Vidžemės aukštumos pietryčiuose, Maduonos savivaldybės centras. Transporto centras – geležinkelis ir plentas jungia su Gulbene ir Pliaviniomis. Išplėtota poligrafijos, tekstilės, maisto gamybos pramonė. Stačiatikių, liuteronų ir katalikų bažnyčios. Istorijos ir dailės muziejai.

Istorija 
Maduona rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą minima 1461 m. Tuomet vadinta Biržių vardu. Po Šiaurės karo atiteko Rusijai. 1900–1903 m. nutiesus Stukmanių (Pliavinių)–Valgos siaurąjį geležinkelį (Pirmojo pasaulinio karo metais perdarytas į platųjį), įrengta Maduonos stotis (1901 m.). Šalia stoties pradėjo augti miestelis. Dabartinis pavadinimas nuo 1921 m. 1923 m. parengtas užstatymo planas, suteikti pavadinimai centrinėms gatvėms. 1925 m. tapo Maduonos apskrities administraciniu centru. Miesto teisės suteiktos 1926 m.

Sportas 
 FK Madona - futbolo klubas (nuo 2014 m.).

Miestai partneriai 
Miestai, su kuriais Maduona yra užmezgusi partnerystės ryšius:
  Tranosas, Švedija
  Kobuletis, Gruzija
  Metmanas, Vokietija
  Vėjhė, Vokietija
  Anykščiai, Lietuva

Šaltiniai 

Latvijos miestai
Aizkrauklė

Aizkrauklė, iki 1991 m. Stučka – miestas Latvijoje, Vidžemės pietinėje dalyje, Dauguvos dešiniajame krante, į pietus nuo kelio , Aizkrauklės savivaldybės centras. 7320 gyventojų (2021 m.).

Istorija 
Aizkrauklės () lyvių pilį pirmą kartą paminėjo Henriko Latvio kronika tekste apie lyvių ir lietuvių žygį į Rygą 1204 m. Tuomet tai buvo lyvių uostas prie Dauguvos vandens kelio iš latgalių ir sėlių Koknesės kunigaikštystės centro Jersikos. Žemes užėmęs Kalavijuočių ordinas vokiečių žemaičių kalba vadino Asscrade nuo Aškerės upelio vardo, vėliau prigijo Ašeradės pavadinimas literatūrine vokiečių kalba.

1229 m. prie Aizkrauklės įvyko mūšis tarp Žiemgalos kunigaikščio Viestarto ir Aizkrauklės pilininko Markvarto (1236 m. žuvo Saulės mūšyje). 1252–1478 m. Ašeradės pilyje buvo Livonijos ordino Aizkrauklės komtūrijos centras. 1279 m. kovo 5 d. netoli Aizkrauklės įvyko Aizkrauklės mūšis.

Į šiaurės vakarus nuo Aizkrauklės išlikęs Aizkrauklės piliakalnis, pilies griuvėsiai. 1961 m. netoli dab. miesto vietos pradėjus statyti Pliavinių HE, kūrėsi darbininkų gyvenvietė. Miesto teisės suteiktos 1967 m.  Buvo pavadintas Peterio Stučkos vardu.

Ekonomika 
Pro Aizkrauklę eina geležinkelis Ryga – Daugpilis. Išplėtotas medžio apdirbimas, maisto pramonė, asfaltbetonio gamyba.

Miestai partneriai 

Miestai, su kuriais Aizkrauklė yra užmezgusi partnerystės ryšius:

Šaltiniai 

Latvijos miestai
Aizkrauklės savivaldybė
Vytautas Vilys

Vytautas Vilys (g. 1951 m. sausio 1 d. Kalviuose, Rokiškio rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Rokiškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Nuo 1957 m. mokėsi Krylių aštuonmetėje mokykloje, 1968 m. baigė Kamajų vidurinę mokyklą. 1968–1973 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Elektrotechnikos fakultete, inžinierius elektrikas. Studijų metais žaidė regbį, buvo rinktinės narys, turi tris sąjunginės reikšmės apdovanojimus.

1973–1975 m. tarnavo sovietinėje kariuomenėje. 1975–1977 m. Panevėžio gamyklos „Ekranas“ meistras. 1977–1984 m. Kamajų kolūkio vyr. energetikas, mirus kolūkio pirmininkui, 1984–1991 m. kolūkio pirmininkas, 1991–2000 m. Kamajų žemės ūkio bendrovės direktorius. 2000-2013 m. Kamajų seniūnijos seniūnas. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narys. 2013-2015 m. Rokiškio rajono meras.

1990–1995 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 1997 m. LSDP Rokiškio rajono skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas.

Buvo išrinktas į LSSR Aukščiausiąją Tarybą. 1990–1995 m. Rokiškio rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003 m., 2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 

Sutuoktinė Dalia Marija, vaikai Linas, Justas.

Šaltiniai 

Lietuvos inžinieriai elektrikai
Rokiškio merai
Lietuvos savivaldybių seniūnai
Evaldas Razgus

Evaldas Razgus (g. 1952 m. lapkričio 14 d. Barstyčiuose) – Lietuvos ir Skuodo rajono savivaldybės politinis veikėjas.

Biografija 
1981 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, istorikas-politologas.

1995 m. Skuodo rajono savivaldybės kultūros ir turizmo skyriaus paminklotvarkininkas, fotografas, istorikas. 2003–2007 m. Skuodo rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas. 1991-1997 m. vadovavo Skuodo muzijui, 2007 m. – respublikinio Vaclovo Into akmenų muziejaus direktorius.

Nuo 1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Skuodo rajono skyriaus narys, 1999–2000 m. skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys, nuo 2001 m. Skuodo skyriaus pirmininkas. 2000 m. savivaldybių rinkimuose dalyvavo “Socialdemokratija – 2000” sąraše.

2003 m. kovo–balandžio mėn., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys. 

Žemaičių kultūros draugijos Skuodo skyriaus pirmininkas. Žemaitijos regioninės etninės kultūros globos tarybos narys. Luknės kaimo bendruomenės pirmininkas. Žmona Birutė.

Šaltiniai 

Skuodo politikai
Lietuvos fotografai
Lietuvos muziejininkai
Nupedija

Nupedia buvo laisvoji internetinė angliška enciklopedija, kurią galėjo redaguoti ir taisyti kiekvienas. Naudota programa vadinosi NupeCode; nunupedia tęsėjai kaip ir Vikipedijos programinė įranga MediaWiki buvo naudojama pagal GNU General Public License nuostatas.

Nupedia nepainiotina su 2003 m. pradėta kurti numizmatine internetine enciklopedija Numispedija.

Istorija 
Nupedia buvo įkurta 2000 m. kovą; steigėjas – Jimmy Wales ir Larry Sanger. Finansavo Bomis.

Projektas 2003 m. rugsėjį buvo nutrauktas, o visi jos straipsniai buvo perkelti į naujai kuriamą Vikipedijos enciklopediją.

Nuorodos 
 http://www.nupedia.wikia.com Nupedia (atgaivinta)
 https://web.archive.org/web/20030730063941/http://www.nupedia.com/ Nupedia (2003; archive.org-Version)
 http://nunupedia.sourceforge.net/ Software-Version

Angliškos enciklopedijos
Visuotinės enciklopedijos
Viki
Orlando Magic

Orlando „Magic“ – () NBA Rytų konferencijos Pietryčių pogrupio krepšinio komanda iš Orlando, Floridos.

Istorija 

Komanda buvo įkurta 1989 m., kai NBA lyga plėtėsi.

Sezonai

Žaidėjai 
2020 m. gruodžio 12 d. duomenys:

Šlovės muziejaus nariai 
Chuck Daly (treneris)
Dominique Wilkins (trumpai žaidęs už komandą)

Įamžinti marškinėliai 
6 – Klubo sirgaliai

Nuorodos 
 Oficiali Orlando „Magic“ svetainė

NBA klubai
Sagaredžas

Sagaredžas () – miestas Gruzijos rytuose, Kachetijos regione, apie 35 km į šiaurės rytus nuo Tbilisio, prie kelio į Gurdžaanį. 10,8 tūkst. gyventojų (2014 m. gyventojų surašymo duomenimis). Vyno, konservų gamyba. Muziejus.

Istorija 
Miestelis tradiciškai laikomas pagrindine Išorinės Kachetijos gyvenviete. Pirmą kartą paminėtas XI a. Tvali vardu (pažodžiui „akis“). Miesto statusą gavo 1962 m.

Sportas 
 „Garedžo“ futbolo klubas, angliškuose šaltiniuose minimas FC Garejo Sagarejo pavadinimu.

Šaltiniai 

Gruzijos miestai
AC Milan

Milano AC – Italijos futbolo klubas iš Milano. Tai vienas sėkmingiausių Europos ir pasaulio klubų, kurio komanda 7 kartus yra laimėjusi UEFA Čempionų lygą. Iš viso jis 19 kartų laimėjo Italijos aukščiausios lygos (Serie A) čempionate, 5 kartus laimėjo Italijos taurę, 3 kartus laimėjo Tarpžemyninę taurę.

Istorija 
Klubas įkurtas 1899 m. Šiuo metu akcijų paketas priklauso Rossoneri Sport Investment Lux (99.93%).

Spalvinė gama

Pasiekimai 

 Serie B čempionas (1981, 1983 m.)

 Tarpžemyninės taurės laimėtojas (1969, 1989, 1990 m.)
 Lotynų taurės laimėtojas (1951, 1956 m.)
 Mitropa taurės laimėtojas (1982 m.)

Sezonai 

|}

Trenerių istorija 
Klubo treneriai nuo 1900 m.

Žymūs žaidėjai 

Klube žaidė daug žymių pasaulio futbolininkų – Paolo Maldini, Franco Baresi, Marco van Basten, Ruud Gullit, Clarence Seedorf, Roberto Baggio, Cafu, Dida, Kaká, Ronaldo Luís Nazário de Lima, Rivaldo, Andrijus Ševčenko, Roberto Ayala, Hernán Crespo, Ronaldinho, Filippo Inzaghi, Zlatan Ibrahimović ir kiti.

Išimti numeriai iš komandos 
 Franco Baresi 6, Paolo Maldini 3

Nuorodos 

 Oficiali klubo svetainė

Šaltiniai 

Milan
LD Alajuelense

Liga Deportiva Alajuelense – Kosta Rikos futbolo klubas, įkurtas Alachuelos mieste bei turintis sėkmingiausią šalies futbolo komandą.

Pasiekimai 
 24 kartus laimėtas šalies čempionatas
 Centrinės Amerikos ir Karibų čempionai (1961)
 CONCACAF Klubų čempionų taurė (1986)
 Centrinės Amerikos čempionai (1992, 2004)
 UNCAF Taurė (2002, 2005)

Kosta Rikos futbolo klubai
Altoniškiai

Altoniškiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Zapyškio, prie kelio , Nemuno krante, prie Ovos žiočių. Telkšo Altoniškių tvenkinys. Veikia Zapyškio mokyklos skyrius, Kuro girininkija, stūkso Altoniškių piliakalnis ir alkakalnis.

Etimologija 

Liaudies etimologija pasakoja, kad kaimo vardas kilęs nuo jaunikių deivės Altonos vardo. Jai kūrenama ugnis buvusi ant Altoniškių piliakalnio.

Istorija 

1955 m. įkurta biblioteka, XXI a. pradžioje uždaryta.

Altoniškiai pagarsėjo 1993 m. rudenį, kai gretimame miške buvo įsikūrę ginkluoti Pakaunės savanorių maišto dalyviai, savavališkai pasitraukę iš savo dislokacijos vietų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Nahuel Huapi nacionalinis parkas

Nahuel Huapi nacionalinis parkas () – seniausias Argentinoje nacionalinis parkas, esantis šiaurės vakarų Patagonijoje, Andų pašlaitėse, Rio Negro ir Neukeno provincijose. Įkurtas 1934 m., tačiau ši teritorija saugoma jau nuo 1903 m.

Parkas užima apie 7050 km² plotą. Svarbiausias parko miestas ir turistinis centras – San Karlos de Bariločė, taip pat svarbus miestas – Vilja La Angostura. Nahuel Huapi nacionalinis parkas išsidėstęs 700–3000 m aukštyje. Kritulių kiekis skirtingose vietose skiriasi – nuo 300 mm pietryčių stepėse, iki 4000 mm drėgnuosiuose miškuose, vakaruose. Vienas svarbiausių parko augalų – patagoninis kiparisas. Taip pat auga arajanai, blizgieji notofagai, šertviniai augalai, žemieji notofagai, antarktiniai notofagai, Alstroemeria aurantiaca. Būdingi gyvūnai: ūdros, Pietų Andų elniai, pudu, guanakai, maros, papūgos, kondorai.

Parke yra gausybė ežerų: Nahuel Huapi, Lago Mascardi, Lago Gutiérrez, Lago Traful, Lago Moreno ir Lago Guillelmo. Yra aukštos Katedralio, Tronadoro viršukalnės. Parkas ribojasi su Lanino ir Arajanų nacionaliniais parkais. Nahuel Huapi nacionalinis parkas – vienas svarbiausių Argentinos turistinių objektų, garsus ne tik savo nuostabiais kraštovaizdžiais, bet ir puikiomis slidinėjimo trasomis.

Nuorodos 
 Ežerų Krašto nacionaliniai parkai
 Oficiali svetainė 
 Turizmas 

Argentinos nacionaliniai parkai
Paežeriai (Kėdainiai)

Paežeriai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, Nevėžio žemumoje, 8 km į pietus nuo Pavermenio, pakeliui į Šėtą. Rytiniu pakraščiu prateka Šumera. Šiauriau driekiasi Laukagalio pelkė, telkšo bebaigiąs užakti Paežerių ežeras. Seniūnaitijos centras. Plyti Paežerių ozas.

Istorija 
XX a. pr. Paežeriuose buvo du dvarai ir okolica (Šėtos valsčiuje). Dvarai priklausė Požerskiams, okolica – Vaškevičiams.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Činghajus

Činghajus arba Cingchajus () – provincija vakarinėje Kinijos dalyje. Plotas – 721 tūkst. km², 5,5 mln. gyventojų (2009). Sostinė – Siningas.

Administracinis suskirstymas 
Činghajų sudaro vienas prefektūrų lygmens miestas (Siningas), viena prefektūra (Haidongas) ir šešios autonominės prefektūros: Haibei, Hainanas, Huangnanas, Gologas, Gyêgu ir Haisi. Visi šie administraciniai vienetai padalinti į 4 rajonus, 2 apskričių lygmens miestus, 30 apskričių ir 7 autonomines apskritis.

Ekonomika 

Šios provincijos ekonominis lygis yra vienas iš prasčiausių visoje Kinijoje. BVP vienam gyventojui, 2004 m. duomenimis, sudarė vos 882 JAV dol.

Demografija 

Provincijoje gyvena 5,2 milijonai žmonių. Daugiausia yra hanių (etninių kinų), taip pat esama tibetiečių, tu, hujų, salarų ir mongolų tautybių žmonių.

Geografija 
Činghajus yra Tibeto plynaukštės šiaurės rytuose. Provincijos viduryje yra Geltonosios upės ištakos, pietuose – Jangdzės ir Mekongo.

Vidutinis aukštis Činghajuje yra apie 3000 m virš jūros lygio. Yra Tangula ir Kunluno kalnai. Vidutinė temperatūra apie -5 °C – 8 °C. Sausį temperatūros svyruoja nuo -18,2 °C iki -7 °C, liepą – nuo 5 °C iki 21 °C. Nuo vasario iki balandžio pučia stiprūs vėjai, būna smėlio audrų.

Činghajaus ežeras (arba Kukunoras) yra didžiausias Kinijos Liaudies Respublikos ežeras.

Kultūra ir turizmas 
Činghajaus administracinėje provincijoje yra keturi skirtingi kultūriniai regionai, priklausantys Tibeto kultūrinei zonai. Vakarinę jos dalį užima beveik negyvenamos Čangtango pusdykumės, kurios taip pat apima ir didelę dalį gretimo Tibeto autonominio regiono. Pietvakarinė Činghajaus provincijos dalis priskiriama Khamui (kuris taip pat apima ir rytinę TAR dalį bei vakarinį Sičuaną). Šiaurės rytinė, tankiausiai gyvenama provincijos dalis, per kurią teka Geltonoji upė, sutampa su Amdo regionu. Šiaurės vakarinėje teritorijoje yra Aukštutinė Mongolija su Caidamo baseinu ir Kukunoro ežeru. 

Turistus labiausiai traukia Siningo apylinkės istoriniame Amde. Sininge susilieja tibetiečių, hujų ir kitų tautinių mažumų kultūros. Mieste lankomos didžioji Siningo (arba Donguano) mečetė ir Šiaurinio kalno šventykla. 30 km nuo Siningo yra Kumbumo vienuolynas.

Taip pat lankomas Činghajaus ežeras, esantis 3600 m. v.j.l.

Nuorodos 
 Žemėlapis
Iván Hurtado

Iván Hurtado (g. 1974 m. rugpjūčio 16 d.) – Ekvadoro futbolininkas, šalies rinktinės bei Deportivo Quito klubo centro gynėjas.

Pradėjo karjerą gimtojo miesto nedidelėje komandoje – Petroleo Esmeraldas. Po metų perėjo į stipriausią Ekvadoro klubą Club Sport Emelec, dar po dvejų metų perėjo į stipresnę Meksikos lygą.

Šalies rinktinėje žaidžia nuo 1992 metų gegužės 22 dienos, iš viso sužaidė 163 rungtynes, per kurias įmušė 5 įvarčius. Jis yra daugiausiai varžybų už Ekvdoro rinktinę sužaidęs futbolininkas.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 
 Karjera

Hurtado
Pasaulio lietuvių bendruomenė

Pasaulio lietuvių bendruomenė – lietuvius visame pasaulyje vienijanti visuomeninė nepolitinė organizacija.

Istorija 
1949 m. birželio 14 d. Vyriausiasis Lietuvos išlaisvinimo komitetas paskelbė Lietuvių chartą; įsipareigota, kad Pasaulio Lietuvių Bendruomenė (PLB) vienytų visus už Lietuvos ribų gyvenančius lietuvius; siektų išlaikyti, kurti bei ugdyti lietuvių tautos gyvastį: jos kalbą, kultūrą, papročius, tradicijas, ir remti Nepriklausomos Lietuvos valstybę.

Sudėtis 

Pasaulio Lietuvių Bendruomenę sudaro atskirų kraštų bei valstybių Bendruomenės (šiuo metu LB veikia 36 kraštuose).

 Airijos lietuvių bendruomenė;
 Argentinos lietuvių bendruomenė;
 Australijos lietuvių bendruomenė;
 Danijos lietuvių bendruomenė;
 Belgijos lietuvių bendruomenė;
 Brazilijos lietuvių bendruomenė;
 Didžiosios Britanijos lietuvių bendruomenė;
 Estijos lietuvių bendruomenė;
 Italijos lietuvių bendruomenė;
 Islandijos lietuvių bendruomenė;
 Japonijos lietuvių bendruomenė;
 JAV lietuvių bendruomenė;
 Kanados lietuvių bendruomenė;
 Lenkijos lietuvių bendruomenė;
 Liuksemburgo lietuvių bendruomenė;
 Naujosios Zelandijos lietuvių bendruomenė;
 Norvegijos lietuvių bendruomenė;
 Nyderlandų lietuvių bendruomenė;
 Prancūzijos lietuvių bendruomenė;
 Švedijos lietuvių bendruomenė;
 Šveicarijos lietuvių bendruomenė;
 Urugvajaus lietuvių bendruomenė;
 Vokietijos lietuvių bendruomenė.

Institucijos 
Vyriausioji ir aukščiausioji PLB institucija – šaukiamas PLB Seimas, renkantis Bendruomenės veiklos programą ir uždavinius įgyvendinančias institucijas: PLB valdybą, PLB Garbės teismą, Kontrolės komisiją.

PLB Seimo narių skaičių nustato PLB valdyba. Juos renka atskirų kraštų Bendruomenės pagal savo įstatus bei nustatyta tvarka, laikydamosi PLB Konstitucijos.

Valdyba 
PLB valdybą sudaro PLB Seimo išrinkti atstovai. Į valdybą ex officio įeina Pasaulio Lietuvių Jaunimo Sąjungos pirmininkas.

Nuorodos 
 PLB svetainė
 PLB informacija.
Pranas Petrošius

Pranas Petrošius (g. 1951 m. gegužės 27 d. Balskuose, Tauragės rajonas) – agronomas, Lietuvos ir Tauragės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Mokėsi Balskų pradžios mokykloje, 1967 m. baigė Šilalės raj. Didkiemio aštuonmetę mokyklą, 1971 m. – Pajūrio Žemės ūkio technikumą, agronomas, 1986 m. – Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.

Nuo 1971 m. kolūkio brigadininkas, agronomas, kolūkio pirmininko pavaduotojas, pirmininkas. 1992–1997 m. verslininkas. 1997–2001 m. UAB „Bernotiškės“ direktorius, tikrosios ūkinės bendrijos „Rimtija“ savininkas, 2001–2003 m. UAB „Elgonita“ direktorius.

2003–2007 m. ir 2010–2014 m. Tauragės rajono savivaldybės meras, 2008–2010 m. savivaldybės mero pavaduotojas.

1990–1995 m. Tauragės rajono tarybos deputatas, nuo 1995 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys.  1990–1995 m., 2000–2003 m., 2008–2010 m. Tarybos finansų komiteto pirmininkas. .

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės rajono skyriaus narys, LSDP tarybos narys. Nuo 2004 m. skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.

Sutuoktinė Rita, vaikai Darius Petrošius, Donatas Petrošius

Šaltiniai 

Tauragės politikai
Tauragės merai
Lietuvos agronomai
Argentinos Juniors

Argentinos Juniors – Argentinos futbolo komanda iš Buenos Airių kvartalo La Paternal. Įkurtas 1904 m. rugpjūčio 14 d.

Pasiekimai 
Argentinos antrasis divizionas
1940, 1955, 1997
Argentinos Primera divizionas
1984 (Metropolitano), 1985 (Nacional), 2010 Clausura
Libertadores taurė
1985
Interamerikos taurė
1986

Garsiausi žaidėjai 
Diego Maradona (1971-1986)
Fernando Redondo (1987-1991)
Sergio Batista
Diego Cagna (1988-1992)
Esteban Cambiasso (1995-1996)

Nuorodos 
Oficiali svetainė

Argentinos futbolo klubai
Preiliai

Preiliai () – miestas pietryčių Latvijoje, Preilių savivaldybės centras.

Sportas 

 Preiļu BJSS (futbolas)

Miestai partneriai 
Miestai, su kuriais Preiliai yra užmezgę partnerystės ryšius:
  Titsjerksteradė, Nyderlandai

Latvijos miestai
Anthony Winkler Prins

Anthony Winkler Prins (1817 m. sausio 31 d. – 1908 m. sausio 4 d.) – Nyderlandų rašytojas, poetas, dvasininkas, olandų menotistų kunigas, enciklopedininkas – jo vardu pavadinto žinyno Winkler Prins autorius.

Apie Anthony Winkler Prins gyvenimą muziejuje „Veenkoloniaal Museum“ yra nuolat veikianti paroda.

Nuorodos 
 Veenkoloniaal Museum, Veendam (nl, de, en)

Nyderlandų poetai
Enciklopedininkai
Kunigai
Sero Bajas

Sero Bajo () – ugnikalnis Anduose, Čilės ir Argentinos (Neukeno prov.) pasienyje, Nauel Uapi nac. parke, 9 km nuo Vilja La Angosturos miesto. Kalnų slidinėjimo trąsos.

Nuorodos 
 Slidinėjimas

Argentinos ugnikalniai
Durbė

Durbė – miestas Latvijoje, Kuržemės pietuose, Pietų Kuršo savivaldybėje. 527 gyventojai (2021 m.). Tai mažiausias Latvijos miestas pagal gyventojų skaičių. Jis išsidėstęs prie greitkelio Ryga-Liepoja, 25 km į šiaurės rytus nuo Liepojos, 195 km nuo Rygos, Durbės ežero pietiniame krante.

Istorija 

1260 m. liepos 13 d. prie Durbės ežero įvyko garsusis Durbės mūšis tarp kryžiuočių ordino ir žemaičių, į kurių pusę perėjo ordino armijos sušaukti kuršiai. Mūšyje ordinas buvo sutriuškintas – krito magistras Hornhuzenas, Prūsijos ir Livonijos maršalai, daugiau nei 150 riterių ir daug karių.

1263 m. Livonijos ordino magistro Burchardo fon Hornhūzeno įsakymu čia pastatyta ordino pilis. XV a. pradžioje apie ordino pilį kūrėsi miestelis ir šimtmečio viduryje buvo pastatyta nedidelė bažnyčia. 1651 m. pašventinta mūrinė Durbės liuteronų bažnyčia. Šiaurės karo metu XVIII a. pradžioje pilis buvo nuniokota. Miesto teisės nuo 1893 m. 2000–2021 m. buvo Durbės savivaldybės administracinis centras.

Žymūs žmonės 
Gimę ar gyveno Durbėje:
 Elizabetė Grothusa (1820–1896 m.), vokiečių rašytoja,
 Atis Kronvaldis (1837–1875 m.), pedagogas, visuomenės veikėjas, publicistas, kalbininkas,
 Indrikis Laubė (, 1841–1889 m.), publicistas ir kalbininkas,
 Jekabas Ezeras (1869–1924 m.), rašytojas,
 Zigfridas Mejerovicas (1887–1925 m.), Latvijos Respublikos užsienio reikalų ministras,
 Fricis Gulbis (1894–1951 m.), rašytojas, žurnalo „Žalioji varna“ redaktorius,
 Girtis Vilkas (1909–1983 m.), scenografas,
 Mirdza Lukaža (1930 m.), skulptorė,
 Ilga Zandberga (1932 m.), skulptorė,
 Indra Brikė (1957 m.), aktorė

Nuorodos 
 Informacija apie Durbę 
 Tūrisma e-ceļvedis – nuotraukos, aprašymai, pasakojimai, bibliografija
 Durbės žemėlapis 
 Durbes kauja  – informacija iš portalo historia. lv

Šaltiniai 

Latvijos miestai
Leonidas Kravčiukas

Leonidas Makarovičius Kravčiukas (; 1934 m. sausio 10 d. – 2022 m. gegužės 10 d.) – pirmasis Ukrainos prezidentas, atgavus Nepriklausomybę po TSRS žlugimo.

Biografija 
Gimė valstiečių šeimoje. Jo tėvas žuvo kovodamas fronte 1944 m., o motina dirbo kolūkyje. 1958 m. baigė ekonomikos studijas Kijevo universitete. 1960 m. įstojo į SSKP, 1970–1989 m. dirbo Ukrainos komunistų partijos Centro komiteto aparate, 1989–1990 m. už ideologiją atsakingu sekretoriumi Centro komitete. Nuo 1990 m. birželio iki 1991 m. rugpjūčio užėmė Centro komiteto II sekretoriaus pareigas. Buvo perestroikos šalininkas. Nuo 1990 m. liepos iki 1991 m. gruodžio buvo Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas.

Jam vadovaujant, Taryba paskelbė Ukrainos nepriklausomybę. Kartu su B. Jelcinu ir S. Šuškevičiumi pasirašė Belovežo susitarimą, kuriuo likviduota Tarybų Sąjunga. 1991–1994 m. buvo Ukrainos prezidentas. L. Kravčuko valdymo metai vertinami prieštaringai: per keletą mėnesių Ukraina kaip valstybė gavo tarptautinį pripažinimą, sukūrė svarbias valstybines institucijas, stiprino šalies suverenitetą. Tačiau jam nepavyko išspręsti rimtų ekonominių ir socialinių problemų. Dėl to buvo neperrinktas antrai kadencijai 1994 m. prezidento rinkimuose. 1994–2006 m. buvo Ukrainos Aukščiausiosios Rados narys.

Šaltiniai 

Ukrainos prezidentai
Ukrainos Aukščiausiosios Tarybos pirmininkai
Ukrainos politikai
Vinčų GS

Vinčų geležinkelio stotis – gyvenvietė Marijampolės savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Sasnavos, prie kelio . Yra Vinčų geležinkelio stotis prie geležinkelio Kaunas-Marijampolė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Australijos vyrų futbolo rinktinė

Australijos vyrų futbolo rinktinė – futbolo komanda, atstovaujanti Australijai. Seniau žaidė Okeanijos futbolo asociacijoje (OFC), tačiau dėl sudėtingų patekimo sąlygų į pasaulio čempionatą, 2006 m. perėjo į Azijos futbolo asociaciją (AFC). 2015 m. čempionate, vykusiame Australijoje, australai tapo žemyno čempionais.

Australijai priklauso rezultatyviausia pergalė tarptautinėse rinktinių varžybose: 31–0 prieš Amerikos Samoa.

Dalyvavimas pasaulio čempionatuose 

 grupės varžybose komanda laimėjo prieš  rinktinę, pralaimėjo  komandai bei sužaidė lygiosiomis su  ir užėmė antrąją vietą gupėje. Aštuntfinalyje žaidė su  komanda, kur tik likus 8 sekundėm iki antrojo kėlinio pabaigos Lucas Neill savo baudos aikštelėje prasižengė prieš Fabio Grosso, paskirtą 11 m baudinį sėkmingai realizavo Francesco Totti ir italai iškovojo pergalę rezultatu 1:0.

Dalyvavimas OFC Tautų taurėje 
 1973 – nedalyvavo
 1980 – 1 vieta
 1996 – 1 vieta
 1998 – 2 vieta
 2000 – 1 vieta
 2002 – 2 vieta
 2004 – 1 vieta

Dalyvavimas AFC Azijos taurėje 

 1956–2004 – nedalyvavo (nebuvo AFC narė)
 2007 – ketvirtfinalis
 2011 – 2 vieta
 2015 – 1 vieta
 2019 – ketvirtfinalis

Dalyvavimas FIFA konfederacijų taurėje 
 1992–1995 – nedalyvavo
 1997 – 2 vieta
 1999 – nedalyvavo
 2001 – 3 vieta
 2003 – nedalyvavo
 2005 – I etapas
 2009–2013 – nedalyvavo
 2017 – I etapas

Žymūs žaidėjai 
 John Aloisi
 Mark Bresciano
 Tim Cahill
 Brett Emerton
 Mile Jedinak
 Harry Kewell
 Craig Moore
 Lucas Neill
 Mark Schwarzer
 Mark Viduka

Treneriai 

  Tiko Jelisavčić (1965)
  Jozef Vengloš (1967)
  Joe Vlatsis (1967–1969)
  Rale Rasic (1970–1974)
  Brian Green (1975–1976)
  Jim Shoulder (1976–1978)
  Rudi Gutendorf (1979–1981)
  Frank Arok (1983–1989)
  Eddie Thomson (1990–1996)
  Terry Venables (1997–1998)
  Raul Blanco (1998)
  Frank Farina (2000–2005)
  Guus Hiddink (2005–2006)
  Graham Arnold (2006–2007)
  Pim Verbeek (2008–2010)
  Holger Osieck (2010–2013)
  Ange Postecoglou (2013–2017)
  Bert van Marwijk (2018)
  Graham Arnold (2018–)

Šaltiniai 

Okeanijos vyrų futbolo rinktinės
Futbolo vyrų rinktinė
Australijos sporto rinktinės
Girdiškė

Girdiškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Bijotų, prie kelio į Upyną, 1 km į šiaurę nuo Šunijos ištakų. Seniūnaitijos centras. Stovi Girdiškės Švč. Mergelės Marijos Snieginės bažnyčia (nuo 1896 metų). Girdiškės kapinėse yra lurdas su daug senų ir įmantrių kryžių, paminklų, šimtametė koplytėlė. Yra biblioteka.

Istorija 

Pirmą kartą rašytinuose šaltiniuose minima 1562 m. Karšuvos valsčiaus inventoriuje. Pirmieji maldos namai Girdiškėje pastatyti 1781 metais, jų statyba rūpinosi Jonas Adomavičius. 1853 metais kaime jau buvo parapijinė mokykla, tada ją lankė 24 mokiniai. Spaudos draudimo metais aktyviai veikė knygnešiai Pranas Šimavičius ir Pranas Šimkevičius.

Pirmosios Lietuvos Nepriklausomybės laikais buvo numatyta iš Girdiškės parapijos sudaryti jos valsčių, bet kilo nesutarimai su Upyna, todėl toks valsčius nebuvo sudarytas, o abi gyvenvietės prijungtos prie Skaudvilės valsčiaus. Sovietmečiu sudarytas kolūkis.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Girdiškės bažnyčia
 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Visbarai

Visbarai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Žygaičių ir 4 km į pietryčius nuo Žvingių ir Bikavėnų. Seniūnaitijos centras. Yra Žygaičių gimnazijos skyrius, biblioteka, Vizbarų Šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčia. Kaimo šiaurėje ir rytuose teka upė Jūra, kiek žemiau, prie Balskų ji užtvenkta, susidarė Balskų tvenkinys. Vakaruose, pietuose ir rytuose telkšo kiti tvenkiniai, kuriuose veisiamos lydekos, karpiai. Aplinkui esančiuose miškuose gausu miško gėrybių – uogų, grybų, riešutų.

Tvenkinių teritorijoje 2005 m. kovo 25 d. LR Aplinkos ministro įsakymu buvo įsteigtas Visbarų biosferos poligonas

Gyventojai

Šaltiniai 

Tauragės rajono savivaldybės gyvenvietės
Aldona Gustas

Aldona Gustas (g. 1932 m. kovo 2 d. Karceviškiuose, Šilutės raj.) – lietuvių rašytoja ir dailininkė Vokietijoje. Nuo II karo pabaigos ji gyvena Vakarų Berlyne.

1972 įkūrė Berliner Malerpoeten kartu su Giunteriu Grasu, Kurt Mühlenhaupt, Günter Bruno Fuchs ir Wolfdietrich Schnurre.

Aldonos pirmasis eilėraščių tomas pasirodė 1962 legendinėje eremitų spaudoje (Eremitenpresse), V. O. Stomps Stierstadt im Taunus mieste. Nuo to laiko daug eilių tomų pasirodė Eremitenpresse Düsseldorf ir Corvinus Presse Berlin, daugiausia su pačios piešiniais ir grafikos darbais.

Aldona Gustas eilėraščiai įtraukti į 100 antologijų. Tekstai versti į lietuvių, italų, ispanų, prancūzų, amerikiečių anglų, rusų ir lenkų kalbas.

1997 Aldona gavo medalį Rahel Varnhagen von Ense Medaille.

Darbai 

 Nachtstrassen, eilės, Eremitenpresse , 1962
 Grasdeuter, eilės, Eremitenpresse, 1962
 Frankfurter Morgenhimmel, eilės, Eremitenpresse 1975
 Symbiosefrauen, Corvinus Presse Berlin, 1992 ISBN 3-910172-18-0
 Jetzt, Eilėraščiai ir piešiniai, Corvinus Presse Berlin, 1997, ISBN 3-910172-57-1
 Sphinxfrauen, Eilėraščiai ir piešiniai, Corvinus Presse Berlin, ISBN 3-910172-64-4
 Sonnenzyklus, Eilėraščiai, Corvinus Presse Berlin, ISBN 3-910172-59-8
 Festschrift zum 70. Geburtstag von Aldona Gustas, 2002, Corvinus Presse Berlin (www. corvinus – presse. de)

Literatūra 

Aldona Gustas, Jetzt (In: Theo Breuer, Ohne Punkt & Komma. Lyrik in den 90er Jahren, Wolkenstein, Köln 1999.)

Nuorodos 
 taz dienraščio interviu: „Ich war ein Lolitatyp“

Gustas, Aldona
Gustas, Aldona
Gustas, Aldona
Gustas, Aldona
Pikelių Švč. Trejybės bažnyčia

Pikelių Švč. Trejybės bažnyčia - viena seniausių iš išlikusių Lietuvos medinių bažnyčių, su ypatinga vidaus puošyba. Stovi Pikelių miestelyje (Mažeikių raj.), 1 km į pietus nuo Lūšies upės ir  Lietuvos bei Latvijos valstybės sienos.

Istorija 
Protestantas Melchioras Bilevičius 1625 m. surinkęs žmones užpuolė Pikelių bažnyčią, ją nugriovė ir išvežė į savo Griežės dvarą. Istorikas P. Šverebas mano, kad 1636 m. bažnyčia buvo atstatyta, nes bažnyčioje rastas užrašas „Anno Dom. 1636 K. Pr.Aejtowicz".  

Pirmoji bažnyčia buvo vienos navos, spėjama, kad kitos dvi navos pristatytos 1752 m. Bažnyčioje stovi net septyni puošnūs mediniai altoriai. Altorių puošyba nulemta ypatingų jos fundatorių – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės iždininko Mykolo Važinskio ir jo žmonos, didikų Sapiegų, Gadonų ir Stirpeikų. Altoriuose suderinta unikali žemaitiška drožyba su tuomečio europinio lygio meistrų darbais, todėl Pikelių bažnyčia yra viena gražiausių medinių Lietuvos bažnyčių. 

1756 m. jai dovanoti 2 valakai žemės. 1805 m. minima parapinė mokykla. 1857 m. leista pristatyti antrą zakristiją. 1880 m. bažnyčia remontuota. 1944 m. nuverstas jos bokštas, sudegė medinė varpinė. Netoli bažnyčios yra koplytstulpis (pastatytas 1827 m.) 1710 m. maro aukoms atminti.

2021 m. bažnyčia restauruota: atlikti bažnyčios išorės ir stogo tvarkybos darbai, pakeisti langai, restauruotos medinės lauko durys, atkurtas pagrindinis bažnyčios bokštas ir šoniniai bokšteliai su kryžiais, įrengta žaibosauga.  

Pikelių bažnyčioje pakrikštytas Lietuvos kariuomenės generolas Povilas Plechavičius.

Architektūra 
Bažnyčia stačiakampio plano, bebokštė, žemomis sienomis ir aukštu stogu, su trisiene apside. Bokšto nėra (1944 m. spalio pab. pataikė artilerijos sviedinys). Yra 7 altoriai.

Nuorodos 

 Pikelių Švč. Trejybės bažnyčia (nuotrauka) 
 Pikelių Švč. Trejybės bažnyčia

Mažeikių rajono bažnyčios
Pikeliai
Achmadi muchafaza

Achmadi muchafaza () – viena iš šešių Kuveito muchafazų, esanti šalies pietuose. Sostinė – Achmadi. Svarbus naftos gavybos rajonas, čia yra ir keletas Kuveito naftos apdirbimo įmonių.

Kuveito muchafazos
Al Džahros muchafaza

Al Džahra () – viena iš šešių Kuveito muchafazų. Yra šalies šiaurės vakaruose, retai gyvenamos dykumose. Yra Mutlos kalva – aukščiausias Kuveito taškas. Rytuose prieina Persijos įlanką. Joje muchafazai priklauso Bubijano sala. Administracinis centras – Džahra.

Kuveito muchafazos
Al Farvanijos muchafaza

Al Farvanija () – tai viena iš šešių Kuveito muchafazų. Tai didžiausia pagal gyventojų skaičių Kuveito muchafaza. Apima prekybinį Al Farvanijos miestą ir jo apylinkes.

Kuveito muchafazos
Havalio muchafaza

Havalis () – viena iš šešių Kuveito muchafazų, esanti centrinėje šalies dalyje, prie Kuveito įlankos. Apima Havalio, Salmijos, Bajano, Salvos ir kitus miestus.

Kuveito muchafazos
Vilkėnas

Vilkėnas – buvęs kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Švėkšnos miestelio centro, į pietus nuo Švėkšna-Kvėdarna kelio. Išteka upelis Vilkė (Švėkšnalės intakas).

Vilkėno kaimas ribojasi su Užlaukio, Kančaičių, Gedikų, Vilkėno II, Ilgbrastės, Vilkėno I kaimais ir Švėkšnos miesteliu. Faktiškai Vilkėno, Vilkėno I ir Vilkėno II kaimai dažnai laikomi vienu kaimu ir vadinami Vilkėnu.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 
 
 

Panaikintos Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia

Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Pievėnų kaime, Pievio ir Saldupio (Ventos kairiųjų intakų) vandenskyroje. Savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą.

Istorija 
Tirkšlių seniūnas Feliksas Važinskis 1776–1788 m. Pievėnuose pastatė medinę bažnyčią. Jai laikinai iš seniūnijos valdų paskirtas valakas žemės. Iki 1921 m. bažnyčia buvo Tirkšlių parapijos filija. Prie bažnyčios veikė pradžios mokykla, kurioje 1853 m. mokėsi 14 vaikų.

Architektūra 
Bažnyčia savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą, stačiakampio plano, su bokšteliu. Įrengti 3 altoriai. Prie bažnyčios yra dviaukštė varpinė: apatinė dalis sumūryta iš akmenų, viršutinė apkalta stačiomis lentomis, kapinėse – kryžius su koplytėle ir Šv. Roko skulptūra (XIX a., 1954 m. atnaujinta). Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Kultūrinė vertė 
Pievėnų bažnyčioje yra išlikęs vienintelis Europoje paprotys – teatralizuotas velykžydžių budėjimas per Šv. Velykas. 2005 m. laimėtas projektas ir pasiūti pagal išlikusią ikonografiją tarpukaryje naudoti autentiški velykžydžių drabužiai.

Bažnyčios šventoriuje augo 19 m aukščio ir 2,6 m skersmens liepa, kuri buvo paskelbta gamtos paminklu. Liepa turėjo du kamienus, kurie buvo surišti, bet vienas per 1993 m. audrą nulūžo. Po daugkartinių stiprių audrų liepa nulūžo.

Mažeikių rajono bažnyčios
Algirdas Žukas

Algirdas Žukas (g. 1942 m. kovo 11 d. Remeikiuose, Anykščių rajonas) – Lietuvos agronomas, Utenos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1951–1962 m. mokėsi Skiemonių vidurinėje mokykloje, 1968 m. neakivaizdžiai baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.

1962–1970 m. Utenos raj. Klovinių kolūkio vyriausiasis agronomas, 1970–1991 m. Biliakiemio kolūkio pirmininkas, 1991–1992 m. Biliakiemio žemės ūkio įmonės administracijos vadovas, 1992–1995 m. žemės ūkio bendrovės „Biliakiemis“ valdybos pirmininkas.

1995–1997 m. Utenos apskrities viršininko administracijos valdytojo pavaduotojas. 1998–2000 m. UAB Draudimo kompanija „Lindra“ Utenos filialo direktorius. 2000–2013 m. Utenos seniūnijos seniūnas.

1990–1995 m. Utenos rajono tarybos deputatas, 1995 m., 1997–2000 m., 2003 m., 2007 m., 2011 m. ir 2013–2015 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.  

Pirmasis rajone pradėjo kurti bendruomenių centrus, į didžiausius pastatus sukeldamas svarbiausias kaimo įstaigas. Mokyklų pastatuose įsikūrė bibliotekos, kultūros namuose, kurie stovėdavo pustuščiai – pradinės mokyklos, vaikų darželiai ir kt. Knygų apie Utenos seniūnijos istoriją „Visiškai atvirai“ (sudarytoja Genovaitė Šnurova) iniciatorius. 

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narys.

Utenos seniūnijos ir Pačkėnų krašto bendruomenės narys. Sutuoktinė Emilija, sūnus Audrius.

Šaltiniai 

Utenos politikai
Lietuvos agronomai
Lietuvos draudikai
Vida Stasiulionienė

Vida Stasiulionienė-Barkauskaitė (g. 1954 m. lapkričio 23 d. Kaune) – pedagogė, Lietuvos ir Utenos rajono profsąjungų ir politinė veikėja.

Biografija 

1960–1971 m. mokėsi Kauno Salomėjos Nėries vidurinėje mokykloje, 1972–1979 m. studijavo Kauno politechnikos institute, 1996–1998 m. Kauno technologijos universiteto magistrantė.

1979–1985 m. Utenos politechnikumo dėstytoja, 1985–1989 m. skyriaus vedėja, 1989–1993 m. direktoriaus pavaduotoja, 1993–2000 m. Utenos aukštesniosios verslo mokyklos, nuo 2000 m. Utenos kolegijos direktorė.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narė.

1995–1997 m. (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. (LSDP) Utenos rajono savivaldybės tarybos narė.

Utenos apskrities profesinio mokymo tarybos pirmininkė. Kolegijų direktorių konfederacijos prezidiumo narė. SIMULIT praktinio mokymo firmų asociacijos prezidentė. Lietuvos kokybės vadybos asociacijos narė.

Vyras Leonas, vaikai Renata, Nerijus.

Utenos politikai
Lietuvos pedagogai