joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Juan Antonio Samaranch

Chuanas Antonijas Samarančas (; 1920 m. liepos 17 d. Barselonoje – 2010 m. balandžio 21 d. Barselonoje) – ispanų politikas, diplomatas ir verslininkas, septintasis Tarptautinio olimpinio komiteto (TOK) prezidentas (1980–2001 m.), vienas žymiausių XX amžiaus olimpinio judėjimo veikėjų.

Biografija 
Kilęs iš turtingos šeimos, mokėsi Barselonos privačioje vokiškoje mokykloje. Prasidėjus pilietiniam karui pašauktas tarnauti sanitaru į respublikonų armiją, tačiau netrukus pabėgo į Prancūziją, o grįžęs įstojo į frankistų Falangą. Žlugus respublikai, mokėsi IESE verslo mokykloje, dirbo laikraščio „La Prensa“ sporto skyriuje, šeimos valdomame tekstilės versle.

1955–1962 m. Ch. Samarančas buvo Barselonos savivaldybės tarybos patarėjas sportui, nuo 1967 m. iki F. Franko diktatūros žlugimo 1977 m. – Ispanijos parlamento žemųjų rūmų narys. 1973 m. tapo Katalonijos provincijos parlamento pirmininku, 1977–1980 m. buvo Ispanijos ambasadorius Tarybų Sąjungoje ir Mongolijoje.

Nuo 1963 m. jis buvo Ispanijos aukščiausios sporto tarybos pirmininkas. 1966 m. F.Frankas paskyrė Ch. Samarančą Ispanijos NOK pirmininku, taip pačiais metais jis išrinktas Tarptautinio olimpinio komiteto nariu, o 1974–1978 m. buvo TOK viceprezidentas.

1980 m. 83-čioje TOK sesijoje, vykusioje prieš Maskvos olimpines žaidynes, Ch. Samarančas jau po pirmojo balsavimo etapo išrinktas septintuoju TOK prezidentu. Užėmęs šias pareigas jis radikaliai pakeitė ir atgaivino TOK veiklą. Jo iniciatyva Šveicarijos konfederacija suteikė TOK būstinei tarptautinės organizacijos statusą, JT pripažino TOK nepriklausomybę ir teisę rengti olimpines žaidynes bet kuriame pasaulio krašte be jokio politinio spaudimo, įsteigė Tarptautinį sporto teismą, priimta Tarptautinė konvencija olimpinėms emblemoms apsaugoti. Bene svarbiausia reforma- profesionalų dalyvavimas olimpinėse žaidynėse ir varžybų sukomercinimas. 

1991 m. rugsėjo 18 d. TOK posėdyje Berlyne Ch. Samarančas paskelbė Vykdomojo komiteto sprendimą dėl Lietuvos TOK sugrąžinimo į TOK ir pakvietė Lietuvos sportininkus dalyvauti Albervilio žiemos ir Barselonos vasaros olimpinėse žaidynėse.

Už tarptautinius nuopelnus Ispanijos karalius Chuanas Karlosas I 1991 m. gruodžio 31 d. suteikė Ch. Samarančui markizo titulą. 2001 m. liepos mėn, iki gyvos galvos išrinktas TOK Garbės prezidentu.

Ch. A. Samarančas du kartus (1992 ir 1997 m.) lankėsi Lietuvoje. Jis buvo apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino 1-ojo laipsnio ordinu.

Nuorodos 
 Ch. A.Samarančas: “Norėčiau, kad būtumėte labai vieningi!”

Šaltiniai 

|-

Ispanijos sporto asmenybės
Ispanijos parlamento nariai
Ispanijos diplomatai
Tarptautinio olimpinio komiteto prezidentai
Tarptautinio olimpinio komiteto nariai
Sinéad Mulvey

Sineida Malvi (; g. 1988 m. sausio 22 d.) – Airijos profesionali dainininkė, su grupe Black Daisy atstovavo savo šaliai 2009 m. Eurovizijos dainų konkurse su poproko stiliaus daina „Et cetera“. Daina pusfinalyje užėmė 11 vietą.

Biografija 
Sineida pradėjo dainuoti nuo trylikos metų, kai ji buvo pasirinkta atlikti žvaigždės vaidmenį miuzikle „Pelenė“. 2005 metais ji dalyvavo RTE talentų šou You’re a Star.

Nuorodos 

 Sinead Mulvey ir Black Daisy – „Et Cetera“ (video)

|-

Airijos atlikėjai
Airijos atstovai Eurovizijoje
2009 m. Eurovizijos dalyviai
Mažučių koplyčia

Mažučių koplyčia – originali lauko akmenų koplyčia, talpinanti iki 100 žmonių, esanti Mažučių kaime (Pilviškių seniūnija, Vilkaviškio rajonas). Patogiai pasiekiama iš kelio , nuo Opšrūtų, apie 3 km šiaurės vakarų kryptimi pagal nuorodą Mažučių šaltinėlis. Stovi laukymės pakraštyje, prie Alksnės upelio, šalia praeina geležinkelio linija Kaunas–Kybartai. 

Garsėja čia esančiu stebuklingu šaltinėliu, jo negendančiu vandeniu, be to, sakoma, turinčiu gydomųjų savybių. Yra padarytas priėjimas įsipilti vandens. Vieta garsėja legendomis, laikoma, jog čia apsireiškusi Švč. Mergelė Marija, todėl ji koplyčioje iškilmingai pagerbiama kaip Malonių Versmė kiekvieno mėnesio paskutinį šeštadienį. Viena iš katalikiškos piligrimystės vietų Vilkaviškio vyskupijoje.

Istorija 

Iki II Pasaulinio karo šioje vietoje stovėjo medinė koplytėlė, joje buvo laikomos šv. Mišios. 1944 m. koplytėlė buvo sugriauta. Ąžuolo lapų nuolaužos tebesaugomos Alksnėnų bažnyčioje. Po karo atstatyta medinė koplytėlė.

1991 m. pastatyta akmeninė koplyčia.  1995 m. vasarą šalia įrengtas takas su 14 Švč. Mergelės Marijos Skausmo ir Džiaugsmo paslapčių koplytstulpių. Laukymės pakraštyje išlikusi senoji medinė koplytėlė, netoliese stūkso atminimo akmuo kraštietei poetei Juzei Liudai Augustaitytei-Vaičiūnienei.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Švč. Mergelės Marijos apsireiškimų vietos Lietuvoje
 Švč. Mergelės Marijos šaltinėliai
 Mažučių šaltinėlis (suduvosgidas.lt)
 Mažučių koplyčia (eFoto.lt)

Vilkaviškio rajono koplyčios
Lietuvos šaltiniai
Katalikų piligrimystės vietos Lietuvoje
Vienišos širdys

„Vienišos Širdys“ – trečiasis grupės Junior albumas, išleistas 1997 m. (CD, MC). Tai pirmasis grupės Junior albumas, išleistas CD formatu.

Dainos 

 „Intro / Keistos mintys“ – 5:20
 „Tikėk savim (DJ mix)“ – 5:30
 „Rudenio naktys“ – 3:56
 „Vaikystės kiemas“ – 4:58
 „Tavo paveikslas“ – 3:32
 „Būkime kartu“ – 4:47
 „Balsas“ – 4:42
 „Disco“ – 4:20
 „Tikėk savim (dream house version)“ – 4:34
 „Meilės kaina“ – 4:32
 „Nerimas“ – 4:10
 „Meilė jūroje (dream version)“ – 3:46

Žmonės 

 Žilvinas Liulys – prodiusavimas
 Justas Mamontovas – tekstai
 Artūras Tamošaitis – tekstai
 Matas Petrikas – tekstai
 Mindaugas Bendžius – tekstai
 Gintautas Bendžius – tekstai
 Artūras Pugačiauskas – galutinis masteringas ir įrašo korekcijos

Albumo detalės 

Albumo dizainas – Marijos Nostalgija
             
Įrašyta studijoje „Cactus Pro“, Klaipėdoje, 1997 m.

 Išleista – „Koja Records“ – KJCD 077; KJMC 077
 Išleidimo formatai – audio diskas [CD], audio kasetė [MC]
 Išleidimo metai – 1997
 Žanras – pop, šokių muzika

1997 albumai
Junior albumai
Meilė ir ugnis

„Meilė ir ugnis“ – antrasis grupės Junior albumas, išleistas 1997 m. tik MC formatu.

Dainos 

A pusė
 „Intro / Meilė ir ugnis“
 „Likimo lietus“
 „Meilė dingsta“
 „Jausmai (party mix)“
 „Apgink save“
 „Sapnai“

B pusė
 „Meilė jūroje (original version)“
 „Visi norim“
 „Nenoriu verkti“
 „Nesuprastos svajonės“
 „Aš pašauksiu“
 „Meilė jūroje (dance club mix)“

Kūrybinė grupė 

 Žilvinas Liulys – prodiusavimas
 Justas Mamontovas – tekstai
 Artūras Tamošaitis – tekstai
 Matas Petrikas – tekstai
 Gintautas Bendžius – tekstai

Albumo detalės 

Įrašyta studijoje „Cactus Pro“, Klaipėdoje.

 Išleista – „Koja Records“ – KJMC 056
 Išleidimo formatas – audio kasetė [MC]
 Išleidimo metai – 1997
 Žanras – pop, šokių muzika

1997 albumai
Junior albumai
Bevardė žvaigždė

„Bevardė žvaigždė“ – ketvirtasis (ir paskutinis studijinis) grupės Junior albumas, išleistas 1999 m. (CD, MC).

Dainos 

 „Tavo praeitis“ – 4:33
 „Bevardė žvaigždė“ – 4:11
 „Kažkada ryte“ – 4:55
 „Nauja diena“ – 4:22
 „Nakties kalba“ – 3:33
 „Na, na, na“ – 4:11
 „Man nereikia nieko“ – 3:54
 „Vasaros tyla“ – 4:30
 „Niekada“ – 4:24
 „Mano sapnai“ – 4:38
 „Tūkstantmetis“ – 4:13
 „Aš gyvenu kitaip“ – 4:08
 „Saulės kraštas“ – 4:34

Kūrybinė grupė 

 Žilvinas Liulys – prodiusavimas, muzika, tekstai
 Aidas Sindaras – muzika
 Martas B. – tekstai
 Artūras Tamošaitis – tekstai
 Mindaugas Bendžius – tekstai
 Gintautas Bendžius – tekstai
 Vilius Ančeris – gitara [3 daina]
 Artūras Pugačiauskas – galutinis masteringas ir įrašo suvedimas

Albumo detalės 

Albumo dizainas – A.Urbelis & Barikada

Fotografas – Modestas Ežerskis
             
Įrašyta studijoje „Cactus Pro“, Klaipėdoje.

 Išleista – „Koja Records“ – KJ1-097-2; KJ1-097-4
 Išleidimo formatai – audio diskas [CD], audio kasetė [MC]
 Išleidimo metai – 1999
 Žanras – pop

1999 albumai
Junior albumai
Ženevos Protokolas

Ženevos Protokolas (pilnas pavadinimas Protokolas dėl troškinamųjų, nuodingųjų ir kitokių dujų panaudojimo kare ir bakteriologinių karo metodų uždraudimo) – tarptautinė sutartis, kuria draudžiamas (su tam tikrom išimtim) cheminio ir biologinio ginklo naudojimas. Protokolas buvo pasirašytas 1925 m. birželio 17 d. tarp 38 valstybių ir įsigaliojo nuo 1928 m. vasario 8 d. Vėliau prie protokolo prisijungė kitos šalys, 2013 m. duomenimis jį yra ratifikavusios 138.

Istorija 

Ženevos Protokolas buvo ilgai besitęsusių bandymų uždrausti cheminį ir biologinį ginklą atomazga. Pirmosios diskusijos apie tai prasidėjo dar 1899 metais Hagos taikos konferencijoje. Jos metu, reaguojant į karinių technologijų vystymąsi, buvo diskutuojama apie tokių karinių praktikų, kaip sviedinių mėtymo iš oro balionų, išsiplečiančių kulkų ir sviedinių, kuriais paskleidžiamos nuodingos dujos, uždraudimą, tačiau bendro sutarimo nebuvo prieita.

Iš naujo šią temą aptarti paskatino cheminio ginklo naudojimas I pasauliniame kare. JAV inicijavo cheminio ginklo draudimą Vašingtono konferencijos metu 1922 m. ir sulaukė pritarimo, tačiau sutartys taip ir neįsigaliojo. Iš naujo tas pat klausimas, taip pat JAV iniciatyva, buvo iškeltas 1925 m. Tautų Lygos organizuotoje konferencijoje, skirtoje aptarti tarptautinę prekybą ginklais. Pritarus kitoms didžiosioms valstybėms, buvo priimtas Ženevos Protokolas.

Įgyvendinimas 

Nors Ženevos Protokolas buvo palyginti progresyvus, nes uždraudė tiek cheminį, tiek biologinį (bakteriologinį) ginklą, jo įgyvendinimas dėl įtrauktų reikalavimų ir išimčių nebuvo efektyvus. Protokolas nedraudė tokių ginklų gamybos, vystymo, saugojimo, o kai kurios valstybės pasiliko ir išimtį juo prekiauti. Protokolas taip pat nedraudė cheminio ir biologinio ginklo naudojimo savo valstybės ribose prieš civilius gyventojus, prieš protokolo nepasirašiusias valstybes bei atsakomuosiuose veiksmuose, jeigu kita šalis tokį ginklą panaudojo pirma. Be to, kai kurios protokolą pasirašiusios šalys delsė jį ratifikuoti ir prisiimti įsipareigojimus. Pavyzdžiui, JAV ratifikavo 1975 m., o Japonija – 1970 m.

Priėmus Cheminių ginklų konvenciją, Ženevos protokolas išlieka galiojantis, tačiau jo reikšmė yra sumenkus.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Ženevos Protokolo tekstas (anglų k.)

Cheminis ginklas
Ginklų kontrolės sutartys
Tarptautinė humanitarinė teisė
Paežerių šv. Antano koplyčia

Paežerių šv. Antano koplyčia stovi Paežeriuose, Pilviškių sen., šalia kelio . Medinę, liaudies architektūros formų koplyčią supa senosios kaimo kapinės, joje vyksta įvairios religinės apeigos: aukojamos sekmadieninės Šv. Mišios, krikštijama, tuokiama, laidojama. Garsėja Šv. Antano atlaidais. Aptarnauja atvykstantis Gižų bažnyčios klebonas.

Istorija 

1911 m.  Kazimieras Kriščiukaitis (rašytojo Antano Kriščiukaičio–Aišbės brolis), turėjęs Vilniuje bažnytinių daiktų dirbtuvę, padovanojo koplyčiai altorių ir sakyklą.

Kraštiečio skulptoriaus Petro Rimšos sukurta paminklinė lenta ant koplyčios sienos liudija jos pastatymo ir 100-ųjų metinių minėjimo datą (1828–1928). Sovietmečiu 1964 m. koplyčia buvo uždaryta, nyko. Vietos religinės bendruomenės narių ir rėmėjų pastangomis 1988 m. maldos namai buvo atstatyti, čia vėl pradėtos vykdyti įvairios religinės apeigos.

Padavimas  

Apie koplyčios atsiradimą yra likęs pasakojimas. Kažkada smuklėje susiginčiję girininkas Petrukauskas ir eigulys Rutkauskas. Girininkas teigęs, kad perjosiąs per ežerą raitas, nors ledas tebuvęs plonas – vienos nakties šalimo. Petrukauskui pavyko nujoti ligi ežero vidurio, kur ledas įlūžęs ir raitelis pradėjęs skęsti. Nelaimingasis jį ištikusio pavojaus metu greitai padaręs įžadą pastatyti koplyčią, jei tik pavyktų išsigelbėti. Kažkokiu būdu Petrukauskui pavykę išsigelbėti. Pasiekęs krantą, jis puolęs ant kelių ir patvirtinęs pasižadėjimą pastatyti koplyčią. Rutkauskas patvirtino duosiąs kapinėms bei koplyčiai reikalingą žemės sklypą, kuriame koplyčia ir buvusi pastatyta.

Nuorodos 

 Paežerių šv. Antano koplyčios jubiliejus
 Paežerių šv. Antano koplyčia 

Vilkaviškio rajono koplyčios
Cheminio ginklo draudimo organizacija

Cheminio ginklo draudimo organizacija () – tarptautinė organizacija, įsikūrusi Nyderlandų Hagos mieste. Organizacija prižiūri kaip šalys laikosi Cheminių ginklų konvencijos (visos šios konvencijos šalys automatiškai priklauso ir organizacijai). Cheminio ginklo draudimo organizacija vykdo cheminių ginklų paiešką bei jų sunaikinimą.

Ši organizacija nėra JT dalis, tačiau glaudžiai tarpusavyje bendradarbiauja. 2000 m. rugsėjo 7 d. šios organizacijos pasirašė kooperacinį susitarimą dėl bendrų veiksmų vykdymo.

Visos organizacijos narės yra ir Cheminių ginklų konvencijos narės. Vienintelės Izraelis ir Mianmaras nepriklauso šiai organizacijai, nes konvencijos neratifikavo. Angola, Egiptas, Šiaurės Korėja, Pietų Sudanas ir Sirija nėra organizacijos narės.

Organizacijai vadovauja direktorius, paskiriamas konferencijos:

2013 m. spalio 11 d. šiai organizacijai buvo skirta Nobelio taikos premija už nuolatines pastangas sunaikinti cheminius ginklus.

Šaltiniai 

Tarptautinės organizacijos
Cheminis ginklas
Nobelio taikos premijos laureatai
Antupių koplyčia

Medinė koplyčia stovi Antupiuose, Vilkaviškio rajone, apie 0,2 km į šiaurę nuo plento , kaimo kapinėse. Joje kas antrą mėnesio sekmadienį aukojamos Šv. Mišios.

Istorija 

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose ji paminėta 1872 m. Koplyčios priekyje 1910 m. pristatytas prieangis, o iš šono – nedidelė zakristija. Sovietmečiu ji neveikė, buvo uždaryta. 1989 m. grąžinta tikintiesiems.

Architektūra 

Pastato planas stačiakampis su trisiene apside.  Koplyčia darnių proporcijų, paprastų liaudies architektūros formų. Koplyčia vienanavė, altorių puošia neobarokinė nukryžiuotojo skulptūra. Virš pagrindinio įėjimo yra stulpeliais paremtas vargonų choras.

Pagrindinį fasado frontoną pratęsia kvadratinis su piramidiniu stogeliu bokštelis su įtaisytu paprastų formų kaltiniu kryžiumi. Šis ir antrasis nežinomo liaudies kalvio darbo ornamentuotas kryžius, esantis ant stogo šelmens iš vakarų pusės, savo kompozicijomis ir ornamentais būdingi Suvalkijos (Sūduvos) kaltiniams kalvių darbų kryžiams.

Nuorodos 

 Antupių koplyčia 

Vilkaviškio rajono koplyčios
Vilniaus Šv. Juozapo sužadėtinio bažnyčia

Vilniaus Šv. Juozapo sužadėtinio bažnyčia – Romos katalikų bažnyčia, stovėjusi Vilniuje, Arklių gatvėje.

Bažnyčia stovėjo netoli dabartinės Turgaus halės. Skvero (dabar Lazdynų Pelėdos skveras) tarp Visų Šventųjų, Karmelitų ir Arklių gatvių vietoje buvo Basokų turgaus aikštė, įrengta 1876-1877 metais nugriovus Šv. Juozapo Sužadėtinio bažnyčios ir basųjų karmeličių vienuolyno bei sunaikinto sodo vietoje.

Istorija 

XVII a. į Lietuvą atvyko basieji karmelitai. Pirmosios jų pastatytos bažnyčios Vilniuje buvo Šv. Teresės (1633-1654 m.) ir neišlikusi Šv. Juozapo sužadėtinio (1636-1668 m.).

Šalia bažnyčios buvusį vienuolyną 1638 metais įsteigė Steponas Pacas. 

Po 1863 m. sukilimo bažnyčia ir vienuolynas 1865 metais buvo uždaryti, o 1873 m. vasario 9 d. caro įsakymu vienuolynas panaikintas.

1877 m. bažnyčia nugriauta iki pamatų.

Teritorija po nugriovimo 
1892-1899 m. Vilniaus miesto dūmoje buvo svarstoma Basokų prekyvietę iškelti į kitą vietą, sutvarkyti aikštę ir įrengti skverą, nes čia stovėję neišvaizdūs ir apgriuvę prekybos nameliai su geležiniais stogais gadino bendrą miesto vaizdą.

1903 m. vasario 6 d. dūma nusprendė turgų perkelti į gretimą Javų turgų, o 1904 m. balandžio 21 d. patvirtintas prekybos halės statybos projektas. Javų prekyba perkelta į Lukiškių ir Šnipiškių turgus. 

1906 m. pastačius turgaus halę Basokų prekyvietė buvo panaikinta, aikštė apsodinta 100 medžių sodinukų. Miestui priklausantys prekybos nameliai išdalinti kitoms prekyvietėms – iš buvusių 100 kioskų 40 perkelta į Lukiškes, dalis - į turgaus aikštę priešais miesto skerdyklą (dabar Panerių gatvė), o netinkami sudeginti.

Taip pat skaitykite 

 Vilniaus Šv. Juozapo bažnyčia

Šaltiniai ir nuorodos 

Vilniaus bažnyčios
Saulius Kulvietis

Saulius Kulvietis (g. 1991 m. vasario 14 d. Lietuvoje, Kaune) – Lietuvos krepšininkas.

2013 m. rugpjūčio 17 d. krepšininkas pasirašė 3 metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu, pagal formulę 1+1+1. 2017 m. liepos pabaigoje pasirašė vienerių metų sutartį su Ispanijos Badalonos „Joventut“ klubu. 2018 m. liepos pabaigoje pasirašė vienerių metų sutartį su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu.

Pasiekimai 

 2007 m. Europos jaunučių (iki 16 metų) čempionato bronzos medalio laimėtojas.
 2015 m. LKF ketvirtoji vieta.
 2015 m. BBL trečioji vieta.
 2015 m. LKL trečioji vieta.
 2017 m. BBL čempionas.

Šaltiniai 

Lietuvos krepšininkai
Kupjanskas

Kupjanskas (; ) – miestas Charkovo srityje, rytų Ukrainoje. Kupjansko rajono administracinis centras. Svarbus srities geležinkelio mazgas. 2012 m. duomenimis, mieste gyveno 29 595, aglomeracijoje 58 096 gyventojai.

Kupjanskas padalintas į tris dalis: Kupjanską (miesto pagrindinę dalį), Kupjansko Uzlovojų, kuriame esanti stotis skiria Ukrainą nuo Rusijos, ir Kovšorovką.

Istorija 
Kupjanskas įkurtas 1655 m., kaip Kupjanka arba Kupčinka. 1779 m. buvo suteiktos miesto teisės.

Charkovo srities miestai
Momoiro Clover Z

– Japonijos pop grupė, susikūrusi 2008 metais. Jų pirmasis singlas buvo išleistas 2009 m. 2010 m. Momoiro Clover pasirašė kontraktą su įrašų kompanija Universal Japan, vėliau tais pačiais metais su King Records. 2011 m. grupė išleido savo debiutinį albumą Battle and Romance. 2013 m. antrasis albumas 5th Dimension pasiekė 1-ąją „Billboard Japan Top Albums“ topo vietą.

Nariai

Buvę nariai 

Kitų

Diskografija

Singlai 

* 2016 metais

Albumai 

* 2013 metais

Videografija

Apdovanojimai

Šaltiniai

Taip pat skaitykite 
 Shiritsu Ebisu Chugaku
 Team Syachihoko

Nuorodos 

 
 Oficiali Momoiro Clover Z svetainė (japonų kalba)
 Oficiali Momoiro Clover Z svetainė (anglų kalba)
 Oficialus „Stardust Music“ YouTube kanalas
 Oficialus grupės Ustream kanalas 

Japonijos atlikėjai
Merginų grupės
Naujoji Kachovka

Naujoji Kachovka () – miestas Chersono srityje, pietų Ukrainoje. Svarbus Dniepro upės ir Kachovkos tvenkinio uostas. 2011 m. duomenimis, mieste gyveno 48 298 gyventojai, aglomeracijoje – 69 896 gyventojai.

Istorija 
1947–1948 m. pastačius hidroelektrinę buvo statomi gyvenamieji namai darbuotojams. 

Naujoji Kachovka įkurta 1952 m. vasario 28 d., vietoje 1891 m. įkurto kaimo, maždaug 15 km nuo Kachovkos.

Karo metas 

Miestas buvo užimtas Rusijos kariuomenės.

Sportas

Futbolas 
 „Enerhijos“ futbolo klubas
Per savo gyvavimo laikotarpį futbolo ekipa 21 kartą iškovojo regiono taurę ir 25 kartus tapo regiono čempionato čempione. 

2021–2022 m. dalyvavo Antros lygos pirmenybėse, bet 2022 m. vasario mėn. po Rusijos invazijos čempionatas buvo nutrauktas.

Po Rusijos invazijos, o vėliau Rusijos kariuomenei užėmus miestą, „Enerhijos“ komanda buvo išformuota. Rungtynes žaisdavo „Enerhijos“ stadione.

Tenisas 
Novokachovskajos teniso mokykla – viena stipriausių Ukrainoje. Žymūs Ukrainos ir pasaulio tenisininkai: vyrai - Andrejus Šaškovas, Maksimas Dubovas, Sergejus Jarošenko, Sergejus Vergunas, Aleksandras Maksimovas, Dmitrijus Biletskis, merginos - Natalija Biletskaja, Juliana Fedak, Galina Furgailo. Mokykla garsėja savo treneriais – Sergejumi Žickiu (Ukrainos nusipelnęs treneris), Sergejumi Korovaiko, Andrejumi Dubovu, Tatjana Furgailo, Olga Kušnirenka, Anatoliju Bileckiu.

Motobolas 
Motobolininkai 2001 m. Ukrainos čempionate iškovojo sidabro medalius.

Dviračių sportas 
Mieste vykdavo dviračių lenktynės „Legendinė Tačanka“ ().

Šaudymas iš lanko 
Miestas turi šaudymo iš lanko sporto kompleksą „Dinamo“, kuriame vienu metu gali varžytis iki 70 sportininkų. Mieste buvo rengiami Ukrainos čempionatai ir Ukrainos taurės varžybos. 

Tarp žinomų lankininkų, kuriuos išugdė mieste – Tamara Literova, Vadimas Reznikovas, Liudmila Aržannikova.

Galerija

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali miesto svetainė

Chersono srities miestai
Parausių koplyčia

Parausių Švč. Jėzaus Širdies koplyčia – koplyčia, esanti Parausių kaime, Vilkaviškio rajone. Ji stovi apie 2,3 km į rytus nuo kelio , kairiajame Rausvės upės krante, 0,2 km į pietvakarius nuo veikiančių kaimo kapinių. XX a. pradžios medinės sakralinės architektūros paminklas. Parapijai nepriklauso, rūpinasi Pilviškių seniūnija. Parausiai yra Pilviškių Švč. Trejybės parapijos teritorijoje.

2005 m. balandžio 18 d. statinys įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (u.k. ).. Į seną statinį 2006 m. sudėti autentiškus atitinkantys mediniai langai. Netrukus jie buvo išdaužyti. Nuo pokario, jau beveik pusę amžiaus, Parausių kaimo koplyčia stovi vidury laukų nebenaudojama, paminklas kenčia nuo vandalų. Svarstomas koplyčios perkėlimas į artimiausią gyvenvietę.

Istorija 

Koplyčia statyta 1929-1930 m. Lėšų jos statybai aukojo aplinkinių kaimų žmonės, jie patys daug dirbo, kad ji iškiltų. Vilkaviškio krašto muziejuje saugomi senųjų Parausių kaimo gyventojų prisiminimai, jie liudija apie tai, kad prieškario metais apylinkėse gyventa nemažai turtingų ūkininkų, kurie ir išlaikė šią koplyčią. Koplyčia buvo naudojama kaip bažnyčia, į ją iš Pilviškių atvykdavo kunigas. Jam buvo pastatytas namas kitoje tada dar  neužakusio gretimo ežero pusėje. Čia kiekvieną gegužę vykdavo mojinės, kai kurie atlaidai. Šventovėje susirinkdavo gausus būrys aplinkinių kaimų žmonių. Joje būdavo laikomos gedulingos pamaldos, švenčiamos įvairios religinės šventės, rengiami atlaidai, laidotuvės. Šventorius virto kapinaitėmis, kur iš pradžių buvo laidojami ūkininkai, prisidėję prie koplytėlės statybos. Kapų pamažu daugėjo, o koplytėlės sienos iš vidaus buvo pradėtos puošti gana keistu būdu: kai šventoriuje buvo laidojamas ūkininkas, ne visi laidotuvių vainikai būdavo sudedami ant kapo, nes dalis jų buvo sukabinama koplytėlės viduje. 

Pokario laikais koplyčioje ginklus slėpdavo Lietuvos partizanai. Vėliau joje kartais dar vykdavo pamaldos, bet 1958-aisiais iki pat Nepriklausomybės atkūrimo ji buvo uždaryta.

Architektūra 

Koplyčios statinys kompaktinis, stačiakampio plano, su mažesnio tūrio presbiterija ir kvadradinio plano bokšteliu. Stogas virš pagrindinio tūrio yra dvišlitis, su pusvalminiu galinio fasado stogo užbaigimu, virš presbiterijos - trišlaitis, bokštelio - keturšlaitis, piramidinis. Bokštelis su kalto metalo ažūriniu kryžiumi ir apskardintu kryžiaus kupoliuku.

Koplyčia trijų navų su prieangiu, virš kurio įrengtas vargonų choras. Pastatyti mediniai laiptai, vedantys į vargonų choro tribūną. Statinio erdvę į tris navas skaido mediniai apvalūs stulpai. Ant presbiterijos pakylos išlikusi medinių pjaustinėtų ažūrinių baliustrų tvorelė.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Buvusi kaimo šventvietė
Koplyčia keliaus arčiau žmonių 
 Parausių koplyčia (miestai.net)

Vilkaviškio rajono koplyčios
3+2 (grupė)

„3+2“ – Baltarusijos pop grupė, kuri atstovavo Baltarusijai 2010 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Osle, Norvegijoje.

2010 m. „Eurovizijos“ dainų konkursas 

2010 m. vasario 25 d. uždaru būdu grupė „3+2“ buvo pasirinkta atstovauti Baltarusijai 2010 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Butterflies“ (). Dainą „Butterflies“ parašė Max Fadeev ir Lenkijos poetas Malka Chaplin.

Atstovai anksčiau nusprendė konkurse atlikti „Far Away“, bet vėliau dainą pakeitė į „Butterflies“.

Nuorodos 

 3+2 – „Butterflies“ (video)

|-

Baltarusijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Soul atlikėjai
Baltarusijos atstovai Eurovizijoje
2010 m. Eurovizijos dalyviai
Piliuonos koplyčia

Piliuonos koplyčia – koplyčia, veikianti Piliuonoje, Kauno rajone. Įsikūrusi miestelyje esančio Taurakiemio kultūros centro dalyje patalpų – pastato pietrytiniame kampe, pirmame aukšte, kur užima apie 150 m². Priklauso Pakuonio Švč. M. Marijos ėmimo į Dangų parapijai.

Koplyčioje aukojamos sekmadieninės šv. Mišios, vyksta kai kurios kitos religinės apeigos, be to, čia kartais pravedamos Piliuonos vidurinės mokyklos teminės tikybos pamokos.

Istorija 

Koplyčia 1994 m. atidaryta parapijos tikinčiųjų patogumui – anksčiau jiems teko vykti už 5 km į Margininkų bažnyčią. 

Koplyčioje dirbę kunigai:
 Ignas Plioraitis (1994–1997)
 Juozas Kaminskas (1997–1999)
 Jonas Varkala (1999–2007)
 Rimas Pilypaitis (2007–dabar)

Šaltiniai

Nuorodos 

 Pakuonio parapija

Kauno rajono koplyčios
Piliuona
Slabadų Šv. Jono Krikštytojo koplyčia

Slabadų Šv. Jono Krikštytojo koplyčia – medinė koplyčia, stovinti Slabaduose, Vilkaviškio rajone, kaimo kapinėse. 

Priklauso Šakių dekanato Kudirkos Naumiesčio šv. Kryžiaus Atradimo parapijai. Šv. Mišios aukojamos pirmais ir trečiais mėnesio sekmadieniais. Apylinkėse garsėja šv. Jono Krikštytojo atlaidais, vykstančiais birželio 24 d.

Istorija 

Slabaduose koplyčia nuo seno priklausiusi Kudirkos Naumiesčio parapijai. Prie jos visą laiką gyveno kunigas, kuris aptarnavo apylinkės tikinčiuosius. Pokario metais dėl kunigų trūkumo Slabadus aptarnaudavo Kudirkos Naumiesčio kunigai. 

Sovietmečiu tikintiesiems buvo sunku išsikovoti savo koplyčioje laikyti pamaldas. Dėl sovietų valdžios trukdymų kunigas į Slabadus atvažiuodavo tik laidotuvių proga. Slabadus prijungus prie Vilkaviškio rajono, gyventojus aptarnaudavo Didvyžių parapijos klebonas, kuris retkarčiais atlaikydavo pamaldas už mirusius. Tačiau Šakių vicedekano perspėtas, kad taip elgdamasis galįs pabloginti padėtį ir valdžia neleisianti net palaidoti mirusius, nustojo laikyti. Atvykus į Didvyžius naujam klebonui kun. Antanui Lukošaičiui, Vilkaviškio rajono valdžia 1976 m. spalio mėn. uždraudė Slabaduose laikyti šv. Mišias net laidotuvių metu. Priežastimi buvo tai, kad vietos tikintieji neturėjo savo išrinkto bažnyčios komiteto. Tai sužinoję, Slabadų tikintieji tuojau išsirinko parapijos vykdomąjį komitetą ir pasiuntė į Religijų reikalų tarybą patvirtinti. Tačiau tikintieji nelengvai gavo leidimą pamaldoms – neva parapijos vykdomąjį komitetą sudarant, nebuvę viešo susirinkimo, todėl komiteto išrinkimas buvo neteisėtas. Rajono ir partinė valdžia visaip stengėsi išardyti Slabadų bažnytinį komitetą, siekė jog vietos kolūkiečiai nepriklausytų parapijos komitetui. Žmonės gynė savo teisę melstis ne kur kitur, bet savoje koplyčioje. Valdžios pareigūnai priekaištavo Didvyžių klebonui už norą sukurti naują oficialią religinę bendruomenę, bandė įtikinti, kad Slabadams komiteto nereikią, jų reikalus galįs tvarkyti ir Didvyžių parapijos vykdomasis organas. Nors 1976 m. lapkričio 23 d. gautas leidimas klebonui visais advento sekmadieniais laikyti pamaldas, tačiau uždrausta kviestis talkai kunigus iš kitų rajonų, buvo reikalaujama kiekvienu atveju pateikti iš anksto raštiškus prašymus.

Šaltiniai

Nuorodos 

 „Kova už Slabadų koplyčią“ „Draugas“, nr.135, 1977-06-10

Vilkaviškio rajono koplyčios
Aleksandras Džiordževičius

Aleksandras Džiordževičius (ser. Александар „Саша“ Ђорђевић, g. 1967 m. rugpjūčio 26 d.) – buvęs Jugoslavijos ir Serbijos rinktinių krepšininkas ir treneris. Savo krepšininko karjerą Aleksandras pradėjo Belgrado mokyklos komandoje, su kuria 1986 m. tapo šalies čempionais.

1995 m. krepšininkas buvo pripažintas geriausiu Jugoslavijos sportininku.

Iš profesionalaus sporto Džiordževičius pasitraukė sužaidęs parodomąsias rungtynes 2005 m. liepos 3 d. Belgrade.

Šaltiniai 

Serbijos krepšininkai
Jugoslavijos olimpiečiai
Krepšinis Jugoslavijoje
J-pop

J-pop (džei-pop, ; „Japonijos popmuzikos“ trumpinys) – muzikos žanras, kilęs iš Japonijos. Šis terminas pirmąkart pavartotas 1988 metais.

Galerija

Taip pat skaitykite 
 K-pop

Šaltiniai 

Pop muzika
Japonijos populiarioji kultūra
Japonijos muzika
Rusios vaivadija

Rusios vaivadija () – 1366–1772 m. – Lenkijos karalystės karūnos Mažosios Lenkijos provincijos administracinis teritorinis vienetas. Sostinė Lvovas. Vaivadijos teritorija šiuo metu padalinta tarp dabartinės Ukrainos Lvovo, ir Ivano Frankivsko sričių bei Lenkijos Liublino vaivadijos.

Rusios vaivadija apėmė didesnę dalį istorinės Galicijos (kita dalis priklausė Bielsko vaivadijai) ir vakarinį Voluinės pakraštį. Vaivadija šiaurėje ribojosi su Bresto vaivadija, vakaruose – su Liublino vaivadija, rytuose – su Voluinės, Podolės, Bielsko vaivadijomis. Į pietus nuo jos buvo Moldovos kunigaikštystė ir Vengrijos karalystė.

ATR senate vaivadija turėjo du Senato pareigūnus: vaivadą ir kaštelioną.

Istorija 
Rusios vaivadija buvo sukurta 1366 m., kuomet Lenkijos karalystė 1349 m. užėmė čia egzistavusios Haličo-Voluinės kunigaikštystės pietines žemes – istorinę Galiciją. 1377 m. Lenkijai prijungus Chelmo žemę, šios teritorija inkorporuota į vaivadiją ir tapo savotišku enklavu. Pirmasis administracinis centras buvo Peremyšlis, ir vaivadija vadinosi Peremyšlio vaivadija, bet XIV a. pabaigoje sostinė perkelta į Lvovą, ir pradėta vadinti Rusios vaivadija. Po Lenkijos administracinės reformos, ji priskirta administruoti Mažosios Lenkijos provincijai.

Vaivadija buvo tankiausiai gyvenama ir ekonomiškai labiausiai išsivysčiusi Lenkijai priklausiusi Rusios dalis. Dėl to ji buvo dalinama į 13 pavietų, grupuojamų į 5 istorines žemes.

Po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo Rusios vaivadija atiteko Habsburgų monarchijai, kuri čia sukūrė Galicijos ir Lodomerijos karalystę. Chelmo žemė (nuo 1793 m. Chelmo vaivadija) išliko Lenkijos sudėtyje iki 1795 m.

Žemės ir pavietai 
Vaivadiją sudarė penkios žemės, dalinamos į 13 pavietų:
 Lvovo žemė;
 Lvovo pavietas;
 Židačovo pavietas;
 Haličo žemė;
 Haličo pavietas;
 Kolomijos pavietas;
 Trembovlos pavietas;
 Peremyšlio žemė;
 Peremyšlio pavietas;
 Samboro pavietas;
 Drohobyčo pavietas;
 Stryjaus pavietas;
 Sanoko žemė, kuri sutapo su Sanoko pavietu;
 Chelmo žemė;
 Chelmo pavietas;
 Krasnystavo pavietas;
 Ratno pavietas;

Taip pat skaitykite 
 Rusios vaivados;
 Rusios kaštelionai.
Feminnem

„Feminnem“ – pop grupė iš Kroatijos ir Bosnijos ir Hercegovinos. Grupė gerai žinoma abiejose šalyse. 2005 m. Eurovizijos dainų konkurse atstovavo Bosnijai ir Hercegovinai ir 2010 m. Kroatijai.

Eurovizijos dainų konkursas

2005 m. 

„Feminnem“ iškovojo teisę atstovauti Bosnijai ir Hercegovinai 2005 m. Eurovizijoje Ukrainoje su daina „Call Me“. Konkurse jos iš karto pateko į finalą, užėmė 14 vietą.

2007 m. 

„Feminnem“ tikėjosi atstovauti Kroatijai 2007 m. Eurovizijoje Helsinkyje, Suomijoje su daina „Navika“, tačiau jos užėmė tik devintą vietą su 16 taškų. Nugalėtojais tapo Dragonfly ir Dado Topić su daina „Vjerujem u ljubav“.

2009 m. 

„Feminnem“ dar kartą dalyvavo Kroatijos atrankoje į 2009 m. Eurovizijos dainų konkursą, kuris vyko Maskvoje, Rusijoje su daina „Poljupci u boji“, tačiau jos užėmė trečią vietą su 28 taškais. Tais metais šaliai atstovavo Igor Cukrov & Andrea Šušnjara su daina „Lijepa Tena“.

2010 m. 

„Feminnem“ 2010 m. trečią kartą dalyvavo Kroatijos nacionaliniame finale, tikėdamiesi atstovauti šaliai 2010 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, kuris vuko Osle, Norvegijoje su daina „Lako je sve“. Pusfinalyje užėmusios tik ketvirtą vietą, jos vis dėlto pateko į finalą ir jį laimėjo, surinkdamos maksimalų taškų skičių iš žiuri ir žiūrovų. Todėl jos sėkmingai atstovavo Kroatijai Eurovizijoje, tačiau joms nepavyko patekti į finalą.

Diskografija 
 2005 – Feminnem Show
 2010 – Lako je sve
 2010 – Easy to See

Nuorodos 

 Oficiali svetainė (kroatų k.) 

|-

Kroatijos atlikėjai
Bosnijos ir Hercegovinos atlikėjai
Pop atlikėjai
Bosnijos ir Hercegovinos atstovai Eurovizijoje
Kroatijos atstovai Eurovizijoje
2005 m. Eurovizijos dalyviai
2010 m. Eurovizijos dalyviai
Ignas Vaitkus

Ignas Vaitkus (g. 1993 m. vasario 22 d. Šiauliuose) – lietuvių krepšininkas, rungtyniaujantis Pasvalio „Pieno žvaigždžių“ klube.

2019 m. liepos viduryje persikėlė į Utenos „Juventus“ klubą. 2022 m. rugpjūčio pradžioje atvyko į Pasvalio „Pieno žvaigždžių“ ekipą ir pasirašė sutartį iki sezo pabaigos.

Pasiekimai 
 Europos jaunimo iki 20 m. krepšinio čempionate užimta 7 vieta.
 2014, 2015 m. NKL čempionas
 2017 m. Vasaros universiados čempionas

Lietuvos vyrų 3x3 krepšinio rinktinė
 Europos čempionatas: sidabras – 2022 m.

Nuorodos 
 Statistika

Lietuvos krepšininkai
Michailas Frišmanas

Michael Frišman (g. 1988 m. kovo 30 d. Vilniuje) – muzikos atlikėjas, tekstų ir dainų autorius. 2013 metų Spalio 12 dieną, Pragoje (Čekija), atstovavo Lietuvai tarptautiniame muzikos festivalyje Koloritfest 2013, apdovanotas tarptautinio vokalistų konkurso 3-iąja vieta. Nuo 2012 metų įkūręs savo vardo muzikinį projektą skirtą populiariąjai visų laikų muzikai atlikti - "Michael Frishman Show". 2022 m. Liepos 1 d. išleido savo debiutinį singlą "Kaip tu norėtum".
Lietuvos renginių vedėjai
Nanumangos urvai

Nanumangos urvai – povandeniniai urvai prie šiaurinio Nanumangos kranto Tuvalu, Vakarų Polinezijoje. Juos 1986 m. atrado du narai. Urvai išsidėstę tarp 37 ir 46 m žemiau jūros lygio, palei koralų sieną. Juodos dėmės ant lubų ir sienų rodo, kad senieji urvo gyventojai naudojo ugnį.

Nanumangos urvai buvo atrasti dėl susidomėjimo vietine legenda. Pasak jos, egzistuoja „didelis namas po jūra“.

Paskutinį kartą žmonės urve gyveno prieš 8000 metų, o tai kertasi su hipoteze, kad Polinezija apgyvendinta prieš 6000 m. Ramiojo vandenyno archeologai mano, kad svarbūs klimato duomenys dingę, nes jūros lygis augo prieš 18-4 tūkst. metų ir dauguma žmonių migracijos įrodymų nuskendo.

Išnašos 

Tuvalu
Polinezijos istorija
Archeologinės vietos
Kisumu

Kisumu () – miestas vakarų Kenijoje, Viktorijos ežero pakrantėje (prie Vinamo įlankos). Apskrities centras. Geležinkelis į Mombasą, oro uostas, veikia kelto linija į Džindžą. Prekybinis žemės ūkio regiono centras (ryžiai, cukrus, galvijai). Verčiamasi žvejyba, laivų remontu, tekstilės, cukraus gamybos pramone. Veikia Maseno universitetas, muziejus, laikrodžio bokštas, impalų draustinis, žvalgykla Viktorijos ežero pakrantėje.

Istorija 
Kisumu įkurtas 1900 m. kaip uostas, skirtas sujungti Ugandos geležinkelį su geležinkeliu link Indijos vandenyno. Pradžioje gyvenvietė dar vadinta Port Florensu (Port Florence), bet vėliau grąžintas vietinis pavadinimas. Kisumu taip pat buvo svarbi hidroplanų, skraidžiusių tarp Sautamptono ir Keiptauno, nusileidimo vieta. Palaipsniui Kisumu tapo svarbiu prekybiniu ir transporto mazgu. Iki 2013 m. Kisumu buvo Njanzos provincijos administraciniu centru.

Sportas 
 Kisumu All Stars FC (futbolo klubas); 
 Kisumu Telkom FC (futbolo klubas);
 „Moi“ stadionas (), kurio talpa 5 tūkst. žiūrovų. Čia futbolą žaidžia vietinės komandos, bei gali žaisti ir Western Stima FC iš Kakamegos.

Galerija

Šaltiniai 

Kenijos miestai
Tuvalu salos

Tuvalu salos (iki 1975 m. Elio salos) yra Ramiojo vandenyno pietvakariuose, Polinezijoje, į šiaurę nuo Fidžio. Sudaro Tuvalu valstybę.

Tuvalu salas sudaro 9 salos, iš kurių 6 yra atolai. Tuvalu sausumos plotas − 25,63 km², o teritorija apimanti lagūnas − 520 km². Tuvalu salos tęsiasi 595 km iš šiaurės vakarų į pietryčius. Didžiausia sala yra Vaitupu (5,60 km²), o mažiausia − Niulakita (0,4 km²).

Tolimiausia Tuvalu sala šiaurėje yra Nanumea atolas, o tolimiausia pietuose − Niulakita. Mažiausias atstumas tarp dviejų Tuvalu salų yra 67 km (Nukufetau/Vaitupu), o didžiausias − 172 km (Nui/Vaitupu).

Tuvalu
2013 m. Ispanijos Grand Prix

2013 m. Ispanijos Grand Prix – 5-tasis 2013 m. Formulės 1 sezono etapas. Jis vyko gegužės 10-12 dienomis Katalonijos trasoje.

Kvalifikacija 
{| class=wikitable style="font-size:95%"
! Vieta
! Nr.
! Lenktynininkas
! Komanda
! 1 dalis
! 2 dalis
! 3 dalis
! Starto vieta
|-
! 1
| align="center" | 9
|  Nico Rosberg
| Mercedes
| 1:21.913
| 1:21.776
| 1:20.718
| 1
|-
! 2
| align="center" | 10
|  Lewis Hamilton
| Mercedes
| 1:21.728
| 1:21.001
| 1:20.972
| 2
|-
! 3
| align="center" | 1
|  Sebastian Vettel
| Red Bull-Renault
| 1:22.158
| 1:21.602
| 1:21.054
| 3
|-
! 4
| align="center" | 7
|  Kimi Räikkönen
| Lotus-Renault
| 1:22.210
| 1:21.676
| 1:21.177
| 4
|-
! 5
| align="center" | 3
|  Fernando Alonso
| Ferrari
| 1:22.264
| 1:21.646
| 1:21.218
| 5
|-
! 6
| align="center" | 4
|  Felipe Massa
| Ferrari
| 1:22.492
| 1:21.978
| 1:21.219
| 9
|-
! 7
| align="center" | 8
|  Romain Grosjean
| Lotus-Renault
| 1:22.613
| 1:21.998
| 1:21.308
| 6
|-
! 8
| align="center" | 2
|  Mark Webber
| Red Bull-Renault
| 1:22.342
| 1:21.718
| 1:21.570
| 7
|-
! 9
| align="center" | 6
|  Sergio Pérez
| McLaren-Mercedes
| 1:23.116
| 1:21.790
| 1:22.069
| 8
|-
! 10
| align="center" | 14
|  Paul di Resta
| Force India-Mercedes
| 1:22.663
| 1:22.019
| 1:22.233
| 10
|-
! 11
| align="center" | 19
|  Daniel Ricciardo
| Toro Rosso-Ferrari
| 1:22.905
| 1:22.127
|
| 11
|-
! 12
| align="center" | 18
|  Jean-Éric Vergne
| Toro Rosso-Ferrari
| 1:22.775
| 1:22.166
|
| 12
|-
! 13
| align="center" | 15
|  Adrian Sutil
| Force India-Mercedes
| 1:22.952
| 1:22.346
|
| 13
|-
! 14
| align="center" | 5
|  Jenson Button
| McLaren-Mercedes
| 1:23.166
| 1:22.355
|
| 14
|-
! 15
| align="center" | 11
|  Nico Hülkenberg
| Sauber-Ferrari
| 1:23.058
| 1:22.389
|
| 15
|-
! 16
| align="center" | 12
|  Esteban Gutiérrez
| Sauber-Ferrari
| 1:23.218
| 1:22.793
|
| 19
|-
! 17
| align="center" | 17
|  Valtteri Bottas
| Williams-Renault
| 1:23.260
|
|
| 16
|-
! 18
| align="center" | 16
|  Pastor Maldonado
| Williams-Renault
| 1:23.318
|
|
| 17
|-
! 19
| align="center" | 21
|  Giedo van der Garde
| Caterham-Renault
| 1:24.661
|
|
| 18
|-
! 20
| align="center" | 22
|  Jules Bianchi
| Marussia-Cosworth
| 1:24.713
|
|
| 20
|-
! 21
| align="center" | 23
|  Max Chilton
| Marussia-Cosworth
| 1:24.996
|
|
| 21
|-
! 22
| align="center" | 20
|  Charles Pic
| Caterham-Renault
| 1:25.070
|
|
| 22
|-
! colspan=8 | 107% laiko:1:27.448
|-
! colspan=8 | Šaltinis:
|-
|}
 – Felipe Massa gavo 3 starto pozicijų baudą dėl Mark Webber blokavimo.
 – Esteban Gutierrez gavo 3 starto pozicijų baudą dėl Kimi Räikkönen blokavimo.

 Lenktynės 

 Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos:''' pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2013 sporte
Jadagonių koplyčia

Jadagonių koplyčia – medinė koplyčia, veikianti Jadagonių kaime, Kauno rajone. Įsikūrusi kaimo pakraštyje, prie aukštutinės Nemuno terasos šlaito, 0,2 km į rytus nuo kelio . Priklauso Šakių dekanatui, Lekėčių  šv. Kazimiero parapijai.

Jadagonių koplyčia ir greta esantys senkapiai yra vienos iš lankytinų vietų Zapyškio seniūnijoje. Koplyčioje vyksta Žolinės atlaidai, vietos bendruomenė organizuoja šventes, šiltuoju metų laiku vieną kartą per mėnesį aukojamos šv. Mišios. Žiemą neveikia.

Istorija 

1864 m. buvo pastatyta pirmoji Jadagonių koplyčia, kuri buvo kaip Zapyškio parapijos filija. 1914 m. per Pirmąjį pasaulinį karą koplyčia sudegė. Jadagonių kapinės buvo kaip ir daugelyje kaimų, kur laidodavosi kaimo žmonės, tačiau sudegus koplyčiai žmonės pradėjo laidotis Lekėčių kapinėse ir senosios Jadagonių kapinės ilgainiui sunyko.

1990 m. Zapyškio meno studija - klubas „Žemyna“ ir jos vadovas Virgilijus Matula pradėjo rūpintis koplyčios atkūrimu. Jadagonių kaimo žmonių aukomis, Vilkaviškio vyskupijos kurijos remiami, padedant Krikščioniškos labdaros fondui, Krikščioniško meno Lietuvoje fondui, 1994 m. meistro Vytauto Danėno buvo atstatyta Jadagonių koplyčia. 2000 m. Vilkaviškio vyskupijos vyskupas Juozas Žemaitis suteikė ir leido švęsti Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų atlaidus rugpjūčio 15 d. 

Nuo koplyčios atkūrimo iki 2000 m. koplyčią aptarnavo Lekėčių klebonas kun. Jonas Bučinskas. Nuo 2000 m. iki 2010 m. aptarnavo Lekėčių klebonas kun. Gediminas Marcinkevičius. Nuo 2010 m. aptarnauja Lekėčių parapijos klebonas kun. Audrius Kurapka.

Architektūra 

Jadagonių koplyčios projekto autorius – Gintaras Prichockas. Koplyčia yra 7,5 X 7,5 m aštuonkampis tradicinės Lietuvos statybos iš rąstų statinys, suręstas ant keturkampio pagrindo.

Šaltiniai 

Kauno rajono koplyčios
Lūginės palaimintojo Jurgio Matulaičio koplyčia

Lūginės palaimintojo Jurgio Matulaičio koplyčia – koplyčia, stovinti Lūginės kaime, Marijampolės savivaldybėje, į vakarus nuo Puskelnių, kairiajame Šešupės krante. Pasiekiama pagal kelyje  ties Mokolais įrengtą nuorodą į arkivyskupo Jurgio Matulaičio tėviškę. Tai viena iš arkivyskupo atminimo vietų Vilkaviškio vyskupijoje, popiežiaus Jono Pauliaus II piligrimų kelio Lietuvoje sakralinis objektas.

Aprašymas 

Šunskų seniūnijos Lūginės kaime koplyčia pastatyta 1991 m. (arch. Zigmas Brazauskas). Sūduvos lygumų kraštovaizdyje iškilęs vertikalus koplyčios bokšto akcentas ženklina palaimintojo vaikystės ir jaunystės vietą. Arkivyskupo tėviškė garsėja tradiciniais piligriminiais jaunimo žygiais, ji gausiai lankoma maldininkų per atlaidų aštuondienį (oktavą) liepos mėnesį ir kitomis palaimintojo Jurgio Matulaičio minėjimo dienomis. Melsdamiesi ir giedodami žygeiviai apsistoja palapinėse. Procesiją vainikuoja renginių programa: vakaronė, šv. Mišios, vakaro maldos, adoracija. 

Katalikiškos bendruomenės ir pavieniai tikintieji kaip votus šventoriuje palieka lauko kryžius, ženklinančius žmonių kreipimąsi malda į Viešpatį ir pasitikėjimą palaimintojo Jurgio užtarimu. Lūginės koplyčioje taip pat rengiamos tradicinės šeimų šventės. Šią vietą pamėgusios jaunos poros, čia tuokiamasi, teikiami santuokų jubiliejiniai palaiminimai. Aptarnauja Marijampolės Šv. arkangelo Mykolo mažosios bazilikos kunigai.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Koplyčia Palaimintojo tėviškėje Lūginėje
 Palaimintojo J. Matulaičio minėjimo aštuondienis: jaunimo piligriminis žygis
 Jono Pauliaus II piligrimų kelias: Lūginė
 Jono Pauliaus II piligrimų kelias 
 Palaimintojo Jurgio Matulaičio koplyčia nuotraukoje iš paukščio skrydžio
 Palaimintojo Jurgio Matulaičio tėviškė Lūginėje 
 Jurgio Matulaičio atlaidai Marijampolėje 

Marijampolės savivaldybės bažnyčios
Lietuvos koplyčios
Bartninkų dvaras

Bartninkų dvaras – dvaras, esantis Bartninkuose, Vilkaviškio rajone. Dvaro rūmai apnykę, yra išlikę parko želdinių. Buvusio dvaro sodybos vietoje pastatyta Bartninkų Jono Basanavičiaus vidurinė mokykla.

Istorija 

XVIII a. Bartninkai pri­klausė Alytaus ekonomijai, čia buvo Karalkrėslio valsčius. Ekono­mas Antanas Tyzenhauzas steigė manu­faktūras, dvarus – taip buvo įkurtas ir Bartninkų dvaras. Jame veikė audimo cechelis, geležies liejykla. Tačiau 1780 m. nušalinus A.Tyzenhauzą nuo vadovavimo ekonomijoms, jos sunyko, o 1795 m., po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo, Užnemunė atiteko Prūsijai.

1923–1977 m. viename iš dvaro pastatų buvo įrengta mokykla. Ją iškėlus, 1977–1982 m. pastate buvo įrengti butai.

2006 m. buvusį mokyklos pastatą įsigijo Rolandas Bilotas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Apie Bartninkų dvarą Lietuvos dvarų duomenų bazėje 
 Bartninkų dvaro nuotraukos miestai.net svetainėje
 Apie Bartninkų dvarą suduvosgidas.lt

Bartninkai
Vilkaviškio rajono dvarai
Reinhard Wenskus

Reinhardas Venskus (1916 m. kovo 10 d. Saugose, Vokietijos imperija – 2002 m. liepos 5 d. Getingene, Vokietija) – Vokietijos istorikas.

Biografija 
Gimė 1916 m. kovo 10 d. Saugose. 1933 m. pradėjo mokytis Tilžės Herzog Albrecht pedagoginėje mokykloje. Baigęs mokslus dvejus metus dirbo mokytoju, o prasidėjus Antrajam pasauliniam karui buvo paimtas į kariuomenę, kurioje tarnavo iki karo pabaigos. 1948 m. pradėjo mokytis vakarinėje mokykloje Hanoveryje, o nuo 1949 m. iki 1954 m. studijavo istoriją, etnologiją ir germanistiką Marburgo universitete. 1961 m. tapo universiteto docentu, tais pačiais metais tapo Rytų ir vakarų Prūsijos istorinių tyrimų komisijos nariu. Nuo 1963 m. iki 1981 m. dėstė Getingeno universitete. 1985 m. apdovanotas Rytų Prūsijos kultūros prizu už pasiekimus moksle. Istorikas per savo darbo metus daugiausiai dėmesio skyrė germanų tautų istorijai ir Prūsijos regiono viduramžių istorijai. 1973 m. kartu su Herbertu Jankūnu, Kurt Ranke ir Percy Ernst Schramm išleido germanų tautų istorijos enciklopediją nuo ankstyvosios istorijos iki viduramžių.

Nuorodos 
 Straipsniai susiję su Reinhard Wenskus (vok.);
 Knygos susijusios su Reinhard Wenskus (vok.);
 Geneologija (vok.).

Literatūra 

 Heinrich Beck: Nachruf auf Reinhard Wenskus. In: Jahrbuch der Akademie der Wissenschaften Göttingen 2003. Göttingen 2004, S. 345–352.
 Hans Patze: Ausgewählte Aufsätze zum frühen und preussischen Mittelalter. Festgabe zu seinem 70. Geburtstag. Sigmaringen 1986, ISBN 3-7995-7038-1.
 Catalogus professorum academiae Marburgensis. Band 2: Von 1911 bis 1971. Bearbeitet von Inge Auerbach. Marburg 1979, S. 634.
 Eintrag Reinhard Wenskus. In: Jürgen Petersohn (Hrsg.): Der Konstanzer Arbeitskreis für mittelalterliche Geschichte. Die Mitglieder und ihr Werk. Eine bio-bibliographische Dokumentation. Stuttgart 2001, ISBN 3-7995-6906-5, S. 433–438.

Mažosios Lietuvos asmenybės
Vokietijos istorikai
Canal viešbučio sprogimai

Canal viešbučio sprogimai įvyko Bagdade, Irake 2003 m. rugpjūčio 19 d. Sprogimų metu žuvo 22 žmonės ir buvo sužeisti daugiau nei 100. Sprogimų taikinys buvo vietos „Canal“ viešbutis, kuriame savo būstinę buvo įkūrę JT pagalbos misijos Irake dalyviai.

Tarp šių sprogimų aukų buvo specialusis JT pasiuntinys Irake brazilas Sérgio Vieira de Mello. Praėjus mėnesiui po šių sprogimų įvyko dar vienas išpuolis, o po jo JT paskelbė atšaukiantis visus 600 savo personalo iš Irako.

Atsakomybę už šiuos išpuolius prisiėmė tuometinis al-Qaeda lyderis Abu Musab Zarqawi.

2008 m. gruodžio 11 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja paskelbė rugpjūčio 19 dieną atmintina pasauline humanitarų diena, siekiant pagerbti visus humanitarinę pagalbą teikiančius darbuotojus bei aukas.

Šaltiniai 

2003 metai
Terorizmas Irake
Bagdadas
Cavas

Cavas () – upė pietryčių Kenijoje; Galanos dešinysis intakas. Prasideda Tanzanijos pasienyje, ties šiauriniais Kilimandžaro šlaitais. Teka į rytus, kerta Vakarų Cavo nacionalinį parką. Ties Cavo miesteliu įteka į Galaną.

Cavas pagarsėjo 1898 m., kuomet statant geležinkelio tiltą per Cavo žemupį pora liūtų-žmogėdrų puldinėjo stovyklą ir žudė darbininkus.

Kenijos upės
India Summer

Indija Samer (, tikrasis vardas – Jody Jean Olson; g. 1975 m. balandžio 26 d. De Moine, JAV) – pornografinių filmų aktorė.

Biografija 

Indija gimė Des Moinese, Ajovoje, ir buvo vienintelis vaikas šeimoje, turinčioje airių, vokiečių ir vietinių indėnų kraujo. 

Baigusi mokyklą, ji studijavo koledže, kurį baigusi ketino dirbti mokytoja, tačiau persigalvojo ir tapo finansų vadybininke bei bandė save kaip aktorė ir modelis.

Ištekėjusi ji kartu su vyru netruko tapti nuolatiniais svingerių vakarėlių dalyviais. Viename tokių ji sulaukė pasiūlymo filmuotis pornografiniame filme ir 2005 m. gruodį suvaidino pirmojoje scenoje. Vėliau sekė dar keletas mėginimų, kol 2006 m. rugsėjį Indija apsisprendė mesti darbą ir atsidėti tik pornografijai.
Savo pseudonimu ji pasirinko grupės The Doors dainos „Indian Summer“ () pavadinimą.
2009 m. liepą ji sudarė sutartį su kompanija „Girlfriends Films“, o 2011 m. debiutavo kaip režisierė.

Indija taip pat yra atlikusi nedidelius vaidmenis serialuose „Deksteris“ ir „The Sons of Anarchy“.
Šiuo metu jos filmografiją sudaro beveik 300 juostų.

Asmeniniai santykiai 
Indija yra ištekėjusi už Steveno Olsono, tačiau taip pat palaiko artimus santykius su aktore Prinzzess.

Apdovanojimai

AVN apdovanojimas

XRCO apdovanojimas

Kiti apdovanojimai

Šaltiniai

Nuorodos 

 IMDb profilis

JAV aktoriai
Pornografijos aktoriai
Mass Effect 3

Mass Effect 3 – kompiuterinis veiksmo vaidmenų žaidimas, sukurtas bendrovės „BioWare“ ir išleistas „Electronic Arts“. Microsoft Windows, Xbox 360 ir PlayStation 3 versijos pasirodė 2012 m. kovo 6 d., o Wii U versija – lapkričio 18 d. Tai paskutinė „Mass Effect“ trilogijos dalis, užbaigianti Commander Shepard istoriją.

Šioje dalyje buvo pristatyta nauja kovos sistema. Ypač buvo patobulinta prisidengimo nuo ugnies lauko sistema, atsirado daugiau būdų manevruoti kovos lauke ir galimybė nužudyti priešus vienu smūgiu. Taip pat buvo pridėta įprastinių granatų, patobulintas dirbtinis intelektas. Be to, buvo įdiegtas keturių žaidėjų kooperatyvinis režimas.

Žaidimo veiksmas vyksta iškart po įvykių antrojoje dalyje. Žaidėjas privalo suvienyti galaktiką bendram tikslui – įveikti organinių mašinų rasę, žinomą kaip Reapers. Norint tai pasiekti, žaidėjas pirmiausi turi padėti atskiroms Paukščių Tako galaktikos rasėms susidoroti su juos užklupusiais sunkumais (pilietiniu karu, Reapers invazija ir kt.). Kai kurie pirmose dviejose dalyse žaidėjo atlikti sprendimai išlieka ir įtakoja šios dalies siužeto eigą.

Kaip ir jo pirmtakai, „Mass Effect 3“ buvo komerciškai sėkmingas ir sulaukė kritikų pripažinimo. Tačiau žaidimo pabaigą sukritikavo daugelis žaidėjų, ko pasekoje buvo išleistas žaidimo pabaigą praplečiantis papildymas, kuris smulkiau paaiškino visų reikšmingų žaidėjo sprendimų pasekmes.

Išnašos 

2012 kompiuteriniai žaidimai
Mass Effect