joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Plateliai

Plateliai – miestelis Plungės rajono savivaldybėje, 20 km į šiaurę nuo Plungės, vakariniame Platelių ežero krante. Seniūnijos centras, Ežero ir Žalioji seniūnaitijos, Žemaitijos nac. parko direkcija. Stovi medinė Platelių Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia (pastatyta 1744 m., su varpine), Šv. Florijono paminklas-koplytstulpis (nuo 1923 m.), veikia Liepijų mokykla, paštas (LT-90036), biblioteka, ambulatorija, vaistinė, viešbutis, jachtų klubas, kraštotyros muziejus (1982 m. įkurtas dvaro svirne; ekspozicijoje daug vietos skiriama Užgavėnių tradicijoms), yra Platelių dvaras su parku.

Etimologija 

Liaudies etimologija pasakoja legendą, kad labai seniai Platelių ežeras tyvuliavęs toli vakaruose. Tačiau per audrą jį pasigriebęs viesulas ir ėmęs nešti į rytus. Iš to ežero-debesies labai smarkiai liję. Viena žemaitė stebėdamasi sušukusi: „Ale tai lej!.. Plate lej“ (t. y. plačiai lyja). Pasirodo, tai buvęs ežero-debesies slaptažodis, kurį ištarus visas jo vanduo sugarmėjęs į duburį tarp Žemaitijos kalvų.

Geografija 

Miestelis įsikūręs vakariniame Platelių ežero krante, čia yra jachtų klubas. Į vakarus nuo jo – parkas, 4 km pažintinis Šeirės takas. Įsteigtas Platelių kraštovaizdžio draustinis.

Istorija 

Pirmą kartą minimi 1450 metais. Miestelio pradžia galėjusi būti Pilies saloje. XVI a. ant Šventorkalnio kalvos buvo pastatyta senoji Platelių bažnyčia, o greta esanti Dvaro kalva priglaudė dvarą. Platelių ežero dugne yra išlikusios medinio Platelių senovės tilto liekanos, kuris jungė Pilies salą su Šventorkalniu. XVII a. dvaras ir bažnyčia sudegė.

Nuo XVIII a. miestelyje apsigyveno žydai. 1773–1775 m. seimas Platelius atidavė Oginskiams. 1787 m. suteikta turgaus privilegija. 1792 m. vasario 24 d. Stanislovas Augustas Poniatovskis suteikė Magdeburgo teises ir herbą.

1804 m. įsteigta parapinė mokykla. 1879 m. pradėjo veikti paštas ir telegrafas, 1915 m. – pirmoji vaistinė. 1923 m. miestelis smarkiai degė.

Sovietmečiu buvo Platelių kolūkio centrinė gyvenvietė, garsėjusi Užgavėnių šventėmis, kurios paprastai buvo draudžiamos.

1997 m. patvirtintas naujasis Platelių herbas. 1998 m. rugpjūčio 30 d. įvyko sraigtasparnio Mi–2 katastrofa Platelių ežere – didžiausia aviakatastrofa Lietuvoje (žuvo 11 žmonių). 2003–2008 m. miestelyje vykdavo vasaros festivalis „Roko naktys“.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Plateliuose mėgo vasaroti rašytojas Antanas Vienuolis (1882–1957).
 Platelių paprastų gyventojų skurdą XIX a. aprašė Kazys Saja tragikomedijoje „Ubagų sala“.
 Sofija Tyzenhauzaitė de Šuazel-Gufjė (1790–1878), pirmoji moteris rašytoja istorinėje Lietuvoje, rašiusi prancūzų kalba.

Legendos 

A. Vienuolis užrašė legendą apie taurią baudžiauninko Gervazo meilę Platelių kunigaikštytei. Įnoringa mergelė pažadėjo tekėti už baudžiauninko, jei šis suras nuskendusias ežere jos deimantines šukas. Ilgai nardė Gervazas, kol jas surado. Tačiau kunigaikštytė tik pasijuokė iš jaunuolio…

Šaltiniai

Nuorodos 
 Monografija „Plateliai“
 Platelių istorija
Akis (mitologija)

Graikų mitologijoje Akis arba Akidas – Sikelijos (Sicilijos) upės dievas. Iš pradžių buvo sicilietis (kitur Pano ir nimfos Simaitidės sūnus), dažnai laikomas Dioniso sūnumi. Jis mylėjo nimfą nereidę Galatėją, ir Galatėja pasirinko Akį vietoje Polifemo. Polifemas pamatęs Galatėją Akio glėbyje įniršo, metė luotą į Akį ir jį užmušė. Galatėja pavertė jo kraują į upę Sicilijoje. Kitos personifikuotos Sicilijos upės: pietuose Simaitas ir Anapas, o vakaruose Krimisas.

Literatūra 

Graikų mitologijos mirtingieji
Potamai
2005 m. Europos krepšinio čempionatas

XXXIV Europos krepšinio čempionatas – 2005 m. rugsėjo 16–25 d. Serbijoje ir Juodkalnijoje vykęs Europos vyrų krepšinio čempionatas. FIBA Europa organizuoja Europos vyrų krepšinio čempionatą nelyginiais metais. Nuo 1961 m. čempionate dalyvauja 16 rinktinių. Tai trečiasis čempionatas, įvykęs Belgrade (ankstesni 1961 m. ir 1975 m.). Čempionatas vyko keturiuose miestuose: Vršace (A grupės rungtynės vyko „Millenium Hall“), Podgoricoje (B grupės rungtynės vyko „Morača Sports Center“), Belgrade (C grupės rungtynės vyko „Pionir Hall“, o atkrintamosios varžybos ir finalas Belgrado arenoje), Novi Sade (D grupės rungtynės vyko „Spens Sports Center“).

Čempionato dalyvės 

 Vėliava, valstybė (Laimėti medaliai iki 2005 m.);
  (medalių neiškovojo);
  (sidabras 1957; bronza 1961);
  (sidabras 1973, 1999, 2003; bronza 1991, 2001);
  (auksas 1983, 1999; sidabras 1937, 1946, 1991, 1997; bronza 1971, 1975, 1985, 2003);
  (sidabras 1979);
  (auksas 1987; sidabras 1989; bronza 1949);
  (bronza 1993, 1995);
  (auksas 1935; sidabras 1939);
  (auksas 1937, 1939, 2003; sidabras 1995);
  (sidabras 1949, bronza 1937, 1951, 1953, 1959);
  (sidabras 1993, bronza 1997);
  (auksas 1995, 1997, 2001, bronza 1999);
  (medalių neiškovojo);
  (sidabras 2001);
  (auksas 1993);
  (medalių neiškovojo).

Čempionatas

A Grupė 
Vršacas (Millenium Hall)

B Grupė 
Podgorica (Morača Sports Center)

C Grupė 
Belgradas (Pionir Hall)

D Grupė 
Novi Sadas (Spens Sports Center)

Atkrintamosios varžybos

Antras raundas

Ketvirtfinaliai

Rungtynės dėl 5–8 vietų

Pusfinaliai

Finalai

Užimtos vietos 
Rinktinės, čempionate užėmusios 1–6 vietas, laimėjo kelialapius į 2006 m. pasaulio vyrų krepšinio čempionatą.

Nuorodos 
 Oficiali 2005 m. Europos vyrų krepšinio čempionato svetainė 
 Oficiali FIBA (Europa) svetainė
 Oficiali FIBA svetainė

Europos krepšinio čempionatai
2005 sporte
Serbijos ir Juodkalnijos sportas
Didžiasalis (Ignalina)

Didžiasalis – gatvinis kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, prie kelio Ignalina–Švenčionys, 10 km į pietus nuo Ignalinos, Sirvėtos regioniniame parke. Šiaurės vakariniame pakraštyje, už miško juostos, plyti Ignalinos aerodromas.

Kaimas gatvinis. Sodybos netaisyklingo plano, kelios jų išsidėsčiusios abipus gatvės. Pirkios dažniausiai dvigalės, svirnai su šoniniais priesvirniais, tvartai ir kluonai permetinės konstrukcijos.  Kaimas paskelbtas etnokultūriniu draustiniu, kuriame saugomos 42 sodybos, yra 25 paminkliniai pastatai.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės
Skirsnemunė

Skirsnemunė – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 9 km į rytus nuo Jurbarko, dešiniajame Nemuno krante, prie kelio . Seniūnijos centras. Stovi mūrinė Skirsnemunės Šv. Jurgio bažnyčia (pastatyta 1903 m.), koplytėlė, medinė Skirsnemunės evangelikų liuteronų bažnyčia (nuo 1849 m.), veikia muziejus, Skirsnemunės Jurgio Baltrušaičio pagrindinė mokykla (su kraštotyros muziejumi), biblioteka, Jurbarko kultūros centro Skirsnemunės skyrius, paštas (LT-74063), kaimo bendruomenė (nuo 2003 m.). Seniau čia buvo Skirsnemunės piliakalnis. Šalia Skirsnemunės yra pilis ir parkas, Bisenės istorinė piliavietė.

Etimologija 

Spėjama, kad Skirsnemunė yra Christmemel pilies, stovėjusios priešingame Nemuno krante, modifikuotas vertinys: sandas Christ- buvo adaptuotas pagal apytikrį skambėjimą, o Memel vokiškai reiškia „Nemunas“.

Kita versija byloja, kad senovėje čia „skyrėsi“ Nemunas, upės vagoje buvusi didelė sala su pievomis ir ganyklomis. Ji tęsėsi nuo Šilinės iki Skirsnemunės.

Geografija 

Šalia kaimo yra kreidos ir mergelio telkinys. Iki XX a. vidurio stūksojo Skirsnemunės piliakalnis.

Istorija 

Minima nuo XIII a., kadaise čia buvo gynybinė pilis, vėliau – valdovo dvaras. 1313 m. priešingame Nemuno krante kryžiuočiai pastatė Kristmemelio pilį, o šiapus stovėjo Bisenės pilis. 1328 m. užfiksuotas žemės drebėjimas. 1431 m. Ldk Švitrigaila ir Vokiečių ordino magistras Paulis Rusdorfas sudarė Skirsnemunės sutartį.

XV a. minimas Skirsnemunės dvaras, XVI a. – miestelis, turėjęs turgų ir prekymečių privilegijas, nuo 1523 m. minima Skirsnemunės bažnyčia. 1549 m. Ldk Žygimantas Augustas Skirsnemunę užrašė Barborai Radvilaitei. 

Laisvojo miesto teises ir herbą 1792 m. gegužės 12 d. suteikė Stanislovas Augustas, tačiau po kelių mėnesių krašte nugalėjo rusų palaikomi miestų reformos priešininkai ir savivalda buvo panaikinta. Vietos gyventojai bandė priešintis, reikalavo grąžinti teises, tačiau bergždžiai.

1808, 1818 ir 1875 m. Skirsnemunė kentėjo nuo gaisrų. 1849 m. Žvyriuose, kur gyveno vokiečių amatininkai, prekiautojai ir dvarų tarnautojai, kairiajame Talkoto upelio krante pastatyta Skirsnemunės evangelikų liuteronų bažnyčia. Tarpukariu Skirsnemunėje veikė žemės ūkio mašinų dirbtuvė, pieninė, smulkaus kredito draugija, iki II pasaulinio karo pradėtas statyti pirmasis Lietuvoje cemento fabrikas. Pokariu veikė Lietuvos partizanų Jurbarko grupės skyrius.

Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė, veikė Kauno „Kaspino“ tekstilės ir galanterijos fabriko cechas. Dar 1970 m. turėjo miestelio statusą, tačiau vėliau jo neteko.

2002 m. patvirtintas Skirsnemunės herbas.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Gedgaudai, bajorų giminė
 Mikalojus Gadliauskas (1818–1890), rašytojas, vertėjas, liaudies gydytojas
 Jurgis Baltrušaitis (1873–1944), poetas, eseistas, vertėjas, diplomatas
 Aldona Butkutė-Stempužienė (1926-?), JAV lietuvių dainininkė, operos solistė
 Vytautas Urbanavičius (g. 1935), archeologas
 Juvencijus Deikus (g. 1938), Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Bendruomenės svetainė 
 Istorija ir žemėlapiai 
 Miesteliai.lt
Al Pacino

Alfredas Džeimsas Pačinas (Alfredo James Pacino, g. 1940 m. balandžio 25 d.) – amerikiečių aktorius. Labiausiai žinomas vaidmeniu F. F. Kopolos Krikštatėvyje ir jo tęsiniuose. Jame atliko vieną iš pagrindinių vaidmenų – buvo Korleonų šeimos donas.

Filmografija

Šaltiniai

Nuorodos 

 imdb informacija

JAV aktoriai
Prancūzų revoliucinis kalendorius

Prancūzų revoliucinis kalendorius – 1789 m. po Didžiosios Prancūzijos revoliucijos sukurtas naujas kalendorius. 1789 m. liepos 15 d. Bastilijos šturmas tapo I-aisiais laisvės metais (An I de la liberté). Prancūzų revoliuciniu kalendoriumi buvo naudojamasi apie 12 metų, po to jis nunyko. Kalendorių sukūrė speciali komisija vadovaujama Charles Gilbert Romme. Kalendorių 1793 m. spalio 24 d. patvirtino Nacionalinis Konventas.

Metų skaičiavimas 
Metai skaičiuojami nuo „Respublikos eros pradžios“, t. y., nuo 1792 m. rugsėjo 22 d. Metų skaičiavimas „nuo Kristaus gimimo“ panaikintas. 1792 m. rugsėjo 22 d. sutapo su rudens lygiadieniu, kitų metų pradžia buvo laikomas pusiaunaktis tos dienos, kuri tais metais sutapdavo su rudens lygiadieniu.

Kalendoriaus struktūra

Mėnesių pavadinimai 
Metus sudarė 12 mėnesių naujais pavadinimais po 30 dienų + 5 arba 6 dienos (priklausomai, keliamieji ar nekeliamieji metai), neįeinančios į mėnesius (sankiulotidės). Mėnesį sudarė 3 savaitės po 10 dienų.
Mėnesių pavadinimai:
 Ruduo
 vandemjeras () (rugsėjo 22 – spalio 21) – vynuogių derliaus
 brumeras () (spalio 22 – lapkričio 20 ) – rūko
 frimeras () (lapkričio 21 – gruodžio 20) – šalnų
 Žiemos
 nivozas () (gruodžio 21 – sausio 19) – sniego
 pliuvozas () (sausio 20 – vasario 18) – lietaus
 vantozas () (vasario 19 – kovo 20) – vėjo
 Pavasaris
 žerminalis () (kovo 21 – balandžio 19) – dygimo
 florealis () (balandžio 20 – gegužės 19) – žydėjimo
 prerialis () (gegužės 20 – birželio 18) – pievų
 Vasara
 mesadoras () (birželio 19 – liepos 18) – derliaus (pjūties) mėnuo
 termidoras () (liepos 19 – rugpjūčio 17) – šilumos (kaitros) mėnesį
 fruktidoras () (rugpjūčio 18 – rugsėjo 16) – vaisių mėnesį

Mėnesio galūnė nurodo metų laiką. Kiekvienai dienai buvo priskiriamas tam tikras augalo, gyvūno ir pan., pavadinimas. Pavadinimus sukūrė poetas Fabras Deglantinas. Mėnesiai taip pat buvo susieti su zodiako ženklais.

Paros suskirstymas valandomis ir minutėmis 

Valandą sudarė 100 minučių, minutę – 100 sekundžių, parą – 10 valandų.

Sankiulotidės 
 Narsos ir dorybių diena () – rugsėjo 17
 Talentų diena () – rugsėjo 18
 Darbo diena () – rugsėjo 19
 Nuomonių diena () – rugsėjo 20
 Apdovanojimų diena () – rugsėjo 21
 Revoliucijos diena () (keliamaisiais metais lygiadienio išvakarės)

Žodis sankiulotidės () kilęs iš sankliutų.

Kalendoriai
Novi Sadas

Novi Sadas – miestas šiaurinėje Serbijoje, šalia Dunojaus upės; Voivodinos provincijos sostinė, didelis pramonės ir kultūros centras. Miesto pavadinimas serbiškai reiškia „naujas sodas“.

Miestą sudaro Novi Sadas, Petrovaradino ir Sremska Kamenicos gyvenvietės. Į miesto teritoriją taip pat įeina Fotogas, Veternikas, Bukavacas ir Ledincis. Yra keletas gyvenviečių, įeinančių į Novi Sado savivaldybę, bet jos fiziškai atskirtos nuo miesto.

Novi Sadas yra antrasis pagal dydį miestas Serbijoje (po Belgrado), jis taip pat yra Pietinės Bačkos rajono administracinis centras. Pagal 2002 duomenis, Novi Sado gyventojai: serbai (75,50 %), vengrai (5,24 %), jugoslavai (3,17 %), slovakai (2,41 %), kroatai (2,09 %), juodkalniečiai (1,68 %) ir kiti.

2021 m. paskelbtas viena iš Europos kultūros sostinių.

Sportas

Futbolas 
 FK Vojvodina Novi Sad
 FK Novi Sad
 Novi Sad XI
 NAK Novi Sad

Lengvoji atletika 
2009 m. Karađorđe stadione vyko Europos jaunimo lengvosios atletikos čempionatas. 2011 m. Novi Sadas priėmė Europos komandinio čempionato antros lygos rinktines.

Nuorodos 
 Bridges of Novi Sad (vengrų k.)
 
  
  
  
 
  
 
 
 
 
  
  
 
 
  
  
 
  
   
  
  
   
  
  

Serbijos miestai
Voivodina
Bosnijos ir Hercegovinos vyrų krepšinio rinktinė

Bosnijos ir Hercegovinos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Bosnijos ir Hercegovinos valstybei. Dalyvavo 10 Europos čempionatų, o į pasaulio pirmenybes ar olimpines žaidynės nėra patekusi.

Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose 

 2022 – 18 vieta.
 2015 – 23 vieta.
 2013 – 13 vieta.
 2011 – 19 vieta.
 2005 – 14 vieta.
 2003 – 15 vieta.
 2001 – 13 vieta.
 1999 – 15 vieta.
 1997 – 15 vieta.
 1993 – 8 vieta.

Žymesni žaidėjai 
 Mirza Teletović
 Džanan Musa
 Henry Domercant
 Nenad Marković
 Kenan Bajramović
 Haris Mujezinović

Treneriai 

  Ibrahim Krehić (1993 m.)
  Mirza Delibašić (1993 m.)
  Faruk Kulenović (1993–1995 m.)
  Sabit Hadžić (1995–2001 m.)
  Draško Prodanović (2001–2003 m.)
  Mensur Bajramović (2004–2006 m.)
  Nenad Marković (2006–2008 m.)
  Mensur Bajramović (2008–2010 m.)
  Sabit Hadžić (2010–2012 m.)
  Aleksandar Petrović (2012–2013 m.)
  Duško Ivanović (2014–2015 m.)
  Damir Mulaomerović (2016 m.)
  Duško Vujošević (2017–2018 m.)
  Jasmin Repeša (2018 m.)
  Vedran Bosnić (2018–2022 m.)
  Adis Bećiragić (2022–)

Šaltiniai 

Vyrų krepšinio rinktinės
Krepšinis Bosnijoje ir Hercegovinoje
Bosnijos ir Hercegovinos sporto rinktinės
Mažoji nėgė

Mažoji nėgė (Lampetra planeri) – nėginių (Petromyzonidae) šeimos vandens stuburinis gyvūnas, priklausantis bežandžių antklasiui.

Išvaizda panaši į jauną upinę nėgę. Nugara tamsiai pilka ar juoda, šonai pilki, pilvas baltas. Turi 7 poras žiauninių angelių. Visi dantys buki. Viršutinėje žiočių plokštelėje jų būna 2, apatinėje nuo 5 iki 9. Žiočių šonuose po 3 dantis, kurių vidurinieji – trišakiai ar keturšakiai, o kraštiniai – dvišakiai. Nuo upinės nėgės skiriasi mažesniais dantimis virš viršutinės žiočių plokštelės. Suaugusių kūno ilgis 10-16 cm, vingilių apie 12 cm.

Paplitusios Baltijos jūros baseinio upeliuose, upėse. Lietuvoje randama beveik visose upėse, kuriose yra sraunumų.

Subręsta baigiantis metamorfozei, penktais gyvenimo metais. Neršia gegužės – biržėlio mėnesiais, kai vandens temperatūra pasiekia 12 laipsnių. Neršia būriais srauniose seklumose ant žvirgždėto grunto, akmenų. Suaugusios visai nesimaitina, dėl to sutrumpėja kūnas, sunyksta žarnynas. Išneršusios žūva. Kai kurioms mažosioms nėgėms būdinga neotenija – lytiškai subręsta ir neršia vingiliai, individai nepraėję visos metamorfozės. Vislumas 0,8-19 tūkst. ikrelių. Jie neskaidrūs, lipnūs, gelsvai pilki, elipsiški, apie 0,8-1,1 mm. Išneršti prilimpa prie akmenų ar žvirgždo. Embrionai vystosi savaitę. Vingiliai apie 5 metus gyvena įsirausę į dumblą. Minta mikroorganizmais, detritu, augalų liekanomis.

Jų kūno gleivės dažnai būna nuodingos žmogui.

Šaltiniai 
 Virbickas J., Lietuvos žuvys. Vilnius: Mokslas, 1986. 14 psl.

Bežandžiai
Didysis eršketas

Didysis eršketas, arba beluga (Huso huso) – eršketinių (Acipenseridae) šeimos žuvis. Tai stambiausia eršketų rūšis, užauga iki 9 m ir sveria 1,5 tonos. Paplitęs Kaspijos, Juodosios ir Adrijos jūrų baseinuose. Neršti plaukia į upes. Subręsta po 16-18 metų. Išgyvena 100 ir daugiau metų. Minta daugiausiai žuvimis.

Eršketžuvės
Pionir Hall

Aleksandar Nikolić salė – sporto arena Belgrade, Serbijoje. Tai namų arena dviem garsiausioms Serbijos ekipoms – „Crvena Zvezdai“ ir „Partizanui“. 2005 metais čia vyko 2005 m. Europos krepšinio čempionato C grupės varžybos. Iš viso šioje arenoje buvo sužaistos septynios Europos krepšinio čempionato rungtynės.

Serbijos sporto arenos
Belgrado arena

Belgrado arena (arba Belgrade Arena, serb. Београдска арена) – daugiafunkcė arena Belgrade, Serbijoje, viena didžiausių arenų Europoje.

Arena pastatyta 2005 m. Suprojektuota kaip universali salė, tinkama krepšiniui, rankiniui, tinkliniui, lauko tenisui, atletikai ir kitiems kultūriniams renginiams. Sporto renginiuose talpina 18 386 žiūrovų, plotas – 48 000 m².

Belgrado arena buvo pagrindinė 2005 m. Europos vyrų krepšinio čempionato salė. Arenoje sužaistos atkrintamosios ir finalinės rungtynės.

2008 m. arenoje vyko Eurovizijos dainų konkursas.

2018 m. vyko Eurolygos finalinio ketverto varžybos.

Išnašos

Nuorodos 

 Internetinis puslapis  

Serbijos sporto arenos
Belgradas
Ispanijos vyrų krepšinio rinktinė

Ispanijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Ispanijos valstybei. Dalyvavo 32 Europos čempionatuose, dusyk tapo pasaulio čempionais, tris kartus Europos čempionais bei 6 kartus Europos vicečempionais.

Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose 

 1935 – 2 vieta 
 1959 – 15 vieta.
 1961 – 13 vieta.
 1963 – 7 vieta.
 1965 – 11 vieta.
 1967 – 10 vieta.
 1969 – 5 vieta.
 1971 – 7 vieta.
 1973 – 2 vieta 
 1975 – 4 vieta.
 1977 – 9 vieta.
 1979 – 6 vieta.
 1981 – 4 vieta.
 1983 – 2 vieta 
 1985 – 4 vieta.
 1987 – 4 vieta.
 1989 – 5 vieta.
 1991 – 3 vieta 
 1993 – 5 vieta.
 1995 – 6 vieta.
 1997 – 5 vieta.
 1999 – 2 vieta 
 2001 – 3 vieta 
 2003 – 2 vieta 
 2005 – 4 vieta.
 2007 – 2 vieta 
 2009 – 1 vieta 
 2011 – 1 vieta 
 2013 – 3 vieta 
 2015 – 1 vieta 
 2017 – 3 vieta 
 2022 – 1 vieta

Pasiekimai pasaulio čempionatuose 

 1950 – 9 vieta
 1954 – 
 1959 – 
 1963 – 
 1967 – 
 1970 – 
 1974 – 5 vieta
 1978 – 
 1982 – 4 vieta
 1986 – 5 vieta
 1990 – 13 vieta
 1994 – 10 vieta
 1998 – 5 vieta
 2002 – 5 vieta
 2006 – 1 vieta 
 2010 – 6 vieta
 2014 – 5 vieta
 2019 – 1 vieta

Pasiekimai olimpinėse žaidynėse 

 1936 – pasitraukė žaidynių metu
 1960 – 11 vieta
 1968 – 7 vieta
 1972 – 11 vieta
 1980 – 4 vieta
 1984 – 2 vieta 
 1988 – 8 vieta
 1992 – 9 vieta
 2000 – 9 vieta
 2004 – 7 vieta
 2008 – 2 vieta 
 2012 – 2 vieta 
 2016 – 3 vieta 
 2020 – 6 vieta.

Žymūs žaidėjai 

 Pau Gasol
 Marc Gasol
 Rudy Fernández
 Ricky Rubio
 Juan Carlos Navarro
 José Manuel Calderón
 Felipe Reyes
 Jorge Garbajosa
 Carlos Jiménez
 Willy Hernangómez
 Sergio Llull
 Francisco Buscató
 Emiliano Rodríguez
 Lolo Sainz
 José Manuel Monsalve
 Wayne Brabender
 Juan Antonio Corbalán
 Juan Antonio San Epifanio
 Jordi Villacampa
 Juan Antonio Orenga
 Roberto Dueñas

Treneriai 

  Mariano Manent (1935)
  Santiago Monerris (1943)
  Anselmo López (1947–1950)
  Mykolas Ruzgys (1950–1951)
  Fernando Font (1951, 1961)
  Freddy Borrás (1952)
  Jacinto Ardevínez (1953–1958)
  Eduardo Kucharski (1959–1960)
  Joaquín Hernández (1962–1964)
  Pedro Ferrándiz (1965)
  Antonio Díaz-Miguel (1965–1992)
  Lolo Sainz (1993–2000)
  Javier Imbroda (2001–2002)
  Moncho López (2003)
  Mario Pesquera (2004–2005)
  Pepu Hernández (2006–2007)
  Aíto García Reneses (2008)
  Sergio Scariolo (2009–2012, 2015–)
  Juan Antonio Orenga (2013–2014)

Šaltiniai 

Vyrų krepšinio rinktinės
Ispanijos krepšinis
Ispanijos sporto rinktinės
Siesikai

Siesikai – miestelis Ukmergės rajono savivaldybės vakaruose, prie Siesikų ežero. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Siesikų Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia (nuo 1537 m.), varpinė, kapinių koplyčia-mauzoliejus, Laisvės paminklas, pietuose išlikę dvaro rūmai (XVI–XIX a.). Veikia Siesikų gimnazija, biblioteka, paštas (LT-20048), kultūros namai, ambulatorija, vaistinė, girininkija.

Vakariniu pakraščiu teka Groblės upelis, į šiaurę nuo Siesikų yra Obelies upės aukštupys, rytiniame pakraštyje telkšo Siesikų ežeras. Stūkso archeologinis Siesikų akmuo.

Etimologija 

Miestelio vardas siejamas su žemvaldžių ir dvarininkų Daumantų-Siesickių antrąja pavarde, nors galima daryti prielaidą, kad pavardė kilo nuo vietovės (pavyzdžiui, nuo Siesikų ežero), o ne atvirkščiai. Spėjama, kad Daumantai prie savo pavardės pridėjo vietovės pavadinimą apie 1600 m., o ilgainiui ji sulenkėjo ir tapo Siesickiais.

Istorija 

Siesikų pilį XIII a. pab. pastatė Utenos kunigaikščio Romunto sūnus Daumantas (kai kurie istorikai mano, kad XIV a. ji priklausė LDK kunigaikščiui Jaunučiui). 1441 m. minimas Siesikų dvaras ir Siesikų bažnyčia. Daumanto palikuonys Daumantai Siesickiai pastatė renesansinius rūmus (daug kartų perstatyti ir rekonstruoti).

XVI a. 2-ojoje pusėje jau minimas miestelis. 1537 m. dvarininkų Siesickių iniciatyva pastatyta Siesikų bažnyčia – manoma, kad nuo tada gyvenvietė ir imta vadinti Siesikais. 1748 m. Siesikai gavo turgaus ir prekymečių privilegiją. XVIII a. 1-ojoje pusėje dvaras per vedybas atiteko Radviloms, o XIX a. jį nupirko Daugėlos.

XVIII a. pabaigoje Siesikų kapinėse Lokinės dvarininkas Medardas Končia pastatė mauzoliejinę koplyčią, kurioje buvo laidojami Končių, Daugėlų, Broel Pliaterių didikų šeimų atstovai.

Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

1998 m. patvirtintas Siesikų herbas.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Siesikuose gimė ekonomistas, ekonomikos mokslų daktaras, politinis veikėjas Julius Veselka (1943–2012).

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos
Italijos vyrų krepšinio rinktinė

Italijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Italijos valstybei. Dalyvavo 13 olimpinių žaidynių, 9 pasaulio čempionatuose ir 38 Europos čempionatuose.

Tai viena stipresnių pasaulio rinktinių: vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 2 vietą 1980 ir 2004 metais, Europos čempionate užėmė 1 vietą 1983 ir 1999 m.; užėmė 2 vietą 1937, 1946, 1991 ir 1997 m.; užėmė 3 vietą 1971, 1975, 1985 ir 2003 m.

Pasiekimai olimpiadoje 

 1936 – 7 vieta.
 1948 – 17 vieta.
 1960 – 4 vieta.
 1964 – 5 vieta.
 1968 – 8 vieta.
 1972 – 4 vieta.
 1976 – 5 vieta.
 1980 – 2 vieta 
 1984 – 5 vieta.
 2000 – 5 vieta.
 2004 – 2 vieta 
 2008 – 
 2012–2018 – 
 2020 – 5 vieta.

Pasiekimai pasaulio čempionatuose 

 1950 – 
 1954 – 
 1959 – 
 1963 – 7 vieta
 1967 – 9 vieta
 1970 – 4 vieta
 1974 – 4 vieta
 1978 – 
 1982 – 
 1986 – 6 vieta
 1990 – 9 vieta
 1994 – 
 1998 – 6 vieta
 2002 – 
 2006 – aštuntfinalis
 2010–2014 – 
 2019 – 10 vieta

Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose 

 2022 – 7 vieta.
 2017 – 7 vieta.
 2015 – 6 vieta.
 2013 – 8 vieta.
 2011 – 17 vieta.
 2009 – 
 2007 – 9 vieta.
 2005 – 10 vieta.
 2003 – 3 vieta 
 2001 – 11 vieta.
 1999 – 1 vieta 
 1997 – 2 vieta 
 1995 – 5 vieta.
 1993 – 9 vieta.
 1991 – 2 vieta 
 1989 – 4 vieta.
 1987 – 5 vieta.
 1985 – 3 vieta 
 1983 – 1 vieta 
 1981 – 5 vieta.
 1979 – 5 vieta.
 1977 – 4 vieta.
 1975 – 3 vieta 
 1973 – 5 vieta.
 1971 – 3 vieta 
 1969 – 6 vieta.
 1967 – 7 vieta.
 1965 – 4 vieta.
 1963 – 12 vieta.
 1959 – 10 vieta.
 1957 – 10 vieta.
 1955 – 6 vieta.
 1953 – 7 vieta.
 1951 – 5 vieta.
 1947 – 9 vieta.
 1946 – 2 vieta 
 1939 – 6 vieta.
 1937 – 2 vieta 
 1935 – 7 vieta.

Žymūs žaidėjai 

 Marco Belinelli (2006-)
 Antonello Riva
 Giacomo Galanda (1997–2004)
 Dino Meneghin
 Gregor Fučka (1997–2001)
 Andrea Bargnani
 Gianluca Basile
 Luigi Datome
 Gianmarco Pozzecco
 Roberto Brunamonti
 Nicolò Melli
 Pierluigi Marzorati
 Carlton Myers
 Renato Villalta
 Denis Marconato

Treneriai 

  Marco Muggiani (1926)
  Attilio De Filippi (1935)
  Decio Scuri (1936, 1939)
  Guido Graziani (1936–1937)
  Elliott Van Zandt (1947–1951)
  Giancarlo Marinelli (1952)
  Amerigo Penzo (1952)
  Vittorio Tracuzzi (1952–1953)
  Francesco Ferrero (1954)
  Jim McGregor (1954–1956)
  Nello Paratore (1957–1968)
  Giancarlo Primo (1969–1979)
  Sandro Gamba (1979–1985, 1987–1992)
  Valerio Bianchini (1985–1987)
  Ettore Messina (1992–1997, 2015–2017)
  Bogdan Tanjević (1997–2001)
  Carlo Recalcati (2001–2009)
  Simone Pianigiani (2009–2015)
  Meo Sacchetti (2017–2022)
  Gianmarco Pozzecco (2022–)

Šaltiniai 

Vyrų krepšinio rinktinės
Italijos krepšinis
Italijos sporto rinktinės
Apeliavimas į baimę

Apeliavimas į baimę () – pastangos pakeisti žmonių elgesį ar jų požiūrį teigiant, kad tai sukelia pavojų jiems svarbioms vertybėms (gyvybei, sveikatai, turtui).

Žmonės labai skiriasi tiek jautrumu pačiam bauginimui, tiek ir polinkiu keisti elgesį vengiant pavojaus. 

Apeliavimo į baimę efektyvumas daug mažesnis nei yra ar buvo įsitikinę daugelis politikų, rinkodaros specialistų bei mokslininkų.  Metodas naudojamas ir kilniais tikslais, pavyzdžiui, spausdinant mirtimi grasinančius įspėjamuosius užrašus ant cigarečių pakelių. Psichologai nustatė jog tokie užrašai veikia, tačiau ne visada ir ne visus. . Bandant bauginimais įtikinti vartoti kremą nuo saulės, nustatyta jog tie bauginimai padeda tik jei grasinama ne mažiau nei mirtimi. 

Jei dėl vienų ar kitų priežasčių metodas neveikia efektyviai, jis kai kada veikia priešingai. Žmonės imasi veiklos nuo kurios bandoma atgrasinti nes tai padidina jų savo vertės suvokimą.

Šaltiniai 

Argumentacijos klaidos
Liaušiai

Apie kaimą Šakių rajone žr. Liaušiai (Šakiai).

Liaušiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybės rytuose, šalia kelio , 15 km į pietryčius nuo Ukmergės. Šešuolių seniūnijos centras. Veikia paštas (LT-20018), biblioteka, kultūros namai, buvusi Liaušių pradinė mokykla ir nedidelis stadionas, 2 parduotuvės, medicinos punktas, degalinė. Dirba 3 medienos perdirbimo įmonės (tarp jų „Betula“, „Highlife“), veterinarijos įmonė. Stovi Lietuvos šimtmečio paminklas (atidengtas 2018 m. balandį, autorius – kraštietis Vaidas Ramoška).

Etimologija 

Kaimo pavadinimas yra asmenvardinis vietovardis. Jis padarytas iš nebevartojamo asmenvardžio Liaušis, kuris kilęs iš dvikamienių asmenvardžio trumpinio – dėmens Liau-, išplėsto priebalsine priesaga -š-. Dėmuo Liau-, kurio atitikmenų esama kitose indoeuropiečių kalbose, siejamas su žodžiu „liau-ti“ (nustoti, baigti).

Geografija 

Senoji gyvenvietė išsidėsčiusi į pietvakarius nuo centrinės sankryžos su plentu (ties autobusų stotele), pakeliui į Bareišius, iki pradinės mokyklos pastato. Sovietmečiu buvo pastatyta daug mūrinių namų toliau į vakarus nuo senosios gyvenvietės abipus pagrindinės (dabartinė Mokyklos) gatvės, taip pat į pietus link Pilionių (maisto prekių parduotuvė, paštas ir kt.) ir į šiaurę link Virkščių (siloso bokštas, fermos, žemės ūkio paskirties pastatai).

2010 m. spalio 28 d. Ukmergės savivaldybės tarybos nutarimu Nr. 7-236 Liaušių kaime 9 gatvėms suteikti pavadinimai: Beržų, Gėlių, Jaunimo, Lakštingalų, Liepų (kelias link Pilionių), Mokyklos (pagrindinė gatvė, kelias link Bareišių), Molėtų (kelias ), Pakalnės, Paškonių (kelias link Paškonių).

Istorija 

Pirmą kartą paminėti 1744 m. 1950–1992 m. Liaušiai buvo Butkūnų kolūkio centrinė gyvenvietė. 1952 m. įkurta biblioteka. 1967 m. pastatytas mokyklos pastatas, 1968 m. atidaryta mokykla, XXI a. tapusi Šešuolių mokyklos skyriumi, o vėliau uždaryta. 1975 m. įrengta asfaltbetonio aikštelė prie mokyklos.

|}

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Sykas

Sykas (Coregonus lavaretus) – lašišažuvių žuvis, priklausanti lašišinių (Salmonidae) šeimai.

Paplitimas pasaulyje 
Sykas paplitęs Šiaurės pusrutulyje, daugiausia Europos vidutinių platumų klimato juostoje.

Išvaizda 
Panašus į seliavą, bet už ją daug stambesnis. Viršutinis žandas išsikiša priekin. Nugara tamsiai žalia, šonai sidabriški. Žvynai smulkūs, lengvai nukrenta. Galva maža. Žiotyse dantų nėra arba jie labai smulkūs.

Sykų porūšiai 
Dėl sykų genties didelės įvairovės, filogenezės – iv. sėslių ir praeivių formų, kurios skiriasi kūno sandara, morfologija ir gyvenimo būdu, mokslininkams iki šiol yra didelis galvosūkis nustatant sykų genties rūšis ir porūšius.

Bet remiantis www.itis.gov, išskiriami 4, rečiau 3 sykų porūšiai, bet tarp biologų iki šiol galutinio sprendimo nėra:
 Coregonus lavaretus baeri Kessler, 1864 – Ladoginis sykas;
 Coregonus lavaretus baicalensis Dybowski, 1874 – Baikalinis sykas;
 Coregonus lavaretus lavaretus (Linnaeus, 1758) – Jūrinis sykas;
 Coregonus lavaretus maraenoides Berg, 1916 – Peipuso sykas; Kartais išskiriamas kaip atskira sykų genties rūšis Coregonus maraenoides.

Sykai Lietuvoje 
Lietuvoje sykas labai reta žuvis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Šalies vandenyse gyvena 4 porūšių sykai – 2 vietiniai ir 2 introdukuoti iš tolimesnių kraštų.

Vietiniai sykai 
 Coregonus lavaretus lavaretus – Jūrinis sykas; gyvena Baltijos jūroje, neršti migruoja į Kuršių marias. Pusiau praeivė žuvis. Paprastai sugaunama 35-50 cm, 0,4-1,3 kg. Žiauninės lazdelės trumpesnės už žiauninius lapelius, jų palyginti nedaug – 21-30 (33). Nugariniame peleke (9) 10 (13), analiniame (11) 12 (14) šakotų spindulių. Šoninėje linijoje 84–100 žvynų.
 Coregonus lavaretus holsatus – Ežerinis sykas; gyvena Platelių ežere. Ant pirmojo žiauninio lanko jis turi 21-25 stambias lazdeles. Auga lėtai, subręsta penktaisiais – šeštaisiais gyvenimo metais, pasiekęs 27-29 cm ilgį ir 200–300 g svorį. Minta dugniniais vėžiagyviais ir moliuskais. Patelių vislumas – 6,2-16,8 tūkst. ikrelių. Neršia lapkričio – gruodžio mėn. ant smėlėto–žvyruoto dugno, apaugusio augalija. Lietuvoje ežerinis sykas natūraliai gyvena tik Platelių, Galadusio ir Vištyčio ežeruose.

Svetimvandeniai sykai 
 Coregonus lavaretus baeri – Ladoginis sykas; introdukuota Lietuvos ežeruose XX a. Kūno ilgis iki 55-60 cm, svoris 2-5 kg.
 Coregonus lavaretus maraenoides – Peipuso sykas; introdukuota Lietuvos ežeruose XIX-XX a. Ilgis iki 60 cm, svoris iki 2 kg. Turi 35-45 ilgas žiaunines lazdeles, nugariniame peleke (9) 10-11 (13), analiniame (10) 11-12 (14) šakotų spindulių, šoninėje linijoje (84) 93-96 (105) žvynus.

Taip pat skaityti 
 Lietuvos žuvys

Šaltiniai

Nuorodos 
 iucnredlist.org / Coregonus lavaretus
 fishbase.se / Coregonus lavaretus
 luontoportti.com / Whitefish
 youtube.com / WHITE FISH (Coregonus lavaretus)

Lašišažuvės
Čyras

Čyras (Coregonus nasus) – lašišažuvių žuvis, priklausanti lašišinių (Salmonidae) šeimai. Kūnas iki 0,8 m ilgio, aukštas ir iš šonų plokščias. Nugara tamsi, šonai sidabriški. Kūno šonuose žvynai tamsoki, nes yra dėmėlių. Galva maža, buka, žiotys mažos.

Paplitęs Arkties vandenyno jūrų baseinuose. Lietuvoje reta, introdukuota verslinė žuvis, veisiama žuvivaisos įmonėse. Dažniausiai sugaunama 2-4 kg.

Lašišažuvės
Muksunas

Muksunas (Coregonus muksun) – lašišažuvių žuvis, priklausanti lašišinių (Salmonidae) šeimai. Kūnas ties galva aukštas, palaipsniui žemėjantis link uodegos. Žvynai vidutinio dydžio. Galva ilga ir smaili. Viršutinis žandas ilgesnis už apatinį. Akys didelės. Žuvis išauga iki 75-80 cm, svoris 8-13,8 kg. Ilgiausias registruotas gyvenimo amžius – 23 metai.

Paplitęs Arkties vandenyno baseino gėluose (Karos, Kolymos upės) ir apysūriuose vandenyse. Lietuvoje veisiamas žuvivaisos įmonėse, auginamas tvenkiniuose. Reta, pusiau praeivė introdukuota žuvis.

Nuorodos 
 Fishbase.org apie muksuną

Lašišažuvės
Seliava

Seliava (Coregonus albula) – lašišažuvių žuvis, priklausanti lašišinių (Salmonidae) šeimai. Žuvis panaši į silkę. Nugara pilkšvai žalsva, šonai sidabriški, pilvas baltas. Žvynai vidutinio dydžio, lengvai iškrintantys. Apatinis žandas atsikišęs į priekį ir užsirietęs į viršų. Turi lašišinėms žuvims būdingą riebalinį peleką. Nugarinis ir uodeginis pelekai pilkšvi, apatiniai skaidrūs. Nugariniame peleke 8-9 (11), analiniame (9) 10-13 (14) šakotų spindulių. Šoninėje linijoje turi 70-91 žvynus. Ant pirmojo žiauninio lanko būna 36-52 ilgos, tankios žiauninės lazdelės. Akys gana didelės

Seliava minta vėžiagyviais. Subręsta trečiaisiais, kartais ir antraisiais gyvenimo metais. Neršti pradeda lapkričio antroje pusėje, baigia iki gruodžio vidurio, kai vandens temperatūra nukrenta iki 5 °C. Neršia 1,5-3 m., o esant dideliam vėjui,- 10-15 m gylyje, ant smėlėto, žvirgždėto, retai ant dumbluoto dugno, kur gausu moliuskų kriauklelių (dreisenų), arba ant povandeninių augalų (elodėjų). Vislumas – 0,8-20 tūkst. ikrelių.

Seliavų ikrus naikina pūgžliai ir kitos žuvys.

Lietuvoje gyvena giliuosiuose ežeruose. Dažna verslinė žuvis. Paprastai sugaunama 15-18 cm, 50-90 g. Taip pat Lietuvoje auginama Ladogos ežero seliava, vadinama ripusu, kuri pasiekia iki 1 kg svorį.

Lašišažuvės
Peledė

Peledė (Coregonus peled) – lašišažuvių žuvis, priklausanti lašišinių (Salmonidae) šeimai. Žuvis panaši į syką, 55-60 cm ilgio ir 4-5 kg svorio. Kūnas iš šonų plokščias, jo aukštis sudaro iki 25-30 proc. žuvies ilgio. Nugara tamsi, šonai tamsiai sidabriški. Ant žvynų kraštų yra juodų taškelių, todėl jie tamsoko atspalvio.

Paplitusi Arkties vandenyno baseino upėse ir ežeruose. Lietuvoje introdukuotos apie 1960 m. Veisiamos žuvivaisos įmonėse, auginamos ežeruose ir tvenkiniuose.

Lašišažuvės
Šlakis

Šlakis, šlakys arba jūrinis upėtakis (Salmo trutta trutta) – lašišažuvių žuvis, priklausanti lašišinių (Salmonidae) šeimai, upėtakio porūšis. Genetiškai nuo jos mažai skiriasi margasis upėtakis.

Šlakio kūno ilgis iki 1,2 m, masė iki 13 kg. Labai panaši į lašišą, nuo kurios skiriasi kiek aukštesniu uodegos stiebeliu, arčiau snukio galo esančiomis akimis. Kūno šonuose, virš ir žemiau šoninės linijos yra apvalios ar pusmėnulio formos tamsių dėmių. Lytiškai subrendusio patino kūno šonuose yra dar rausvų dėmelių. Žvynai smulkūs. Pelekai pilki.

Migruojanti žuvis. Paplitusi Baltijos jūroje. Nerštui migruoja į Nemuno baseino šaltavandenes upes. Jaunikliai iš upių migruoja į jūrą. Nykstanti verslinė žuvis. Dėl to migracijos ir neršto vietos saugomos.

Išnašos 

Lašišažuvės
Upėtakis

Upėtakis (Salmo trutta) – lašišažuvių žuvis, priklausanti lašišinių (Salmonidae) šeimai.

Lietuvoje aptinkami du porūšiai:
Šlakis (Salmo trutta trutta)
Margasis upėtakis (Salmo trutta fario)

Išnašos 

Lašišažuvės
Stinta

Stinta (Osmerus eperlanus) – stintinių (Osmeridae) šeimos žuvis, kurios plačiai paplitęs porūšis – europinė stinta arba didstintė (Osmerus eperlanus eperlanus). Kūnas ilgas (15-18 cm, retais atvejais 30 cm) ir žemas, sveria iki 75 g (dažniausiai 25–30 g). Nugara žalsvai rusva, šonai melsvai sidabriški, pilvas baltas. Žvynai maži, ploni, matinio atspalvio.

Turi specifinį, panašų į agurkų kvapą. Būna praeivės ir sėslios stintos. Praeivės stintos gyvena Baltijos jūroje, nerštui plaukia į Nemuno žemupį. Sėslios stintos gyvena gėluose vandenyse (Lietuvoje giliuose ežeruose (Drūkšių, Lūšių, Dusios ir kt.) bei Kuršių mariose) ir vadinamos stintelėmis. Jos smulkesnės: ilgis 8–10 cm mariose, 15–20 cm (dažniausiai 6–8 cm) ežeruose, sveria 5–6 g mariose, 30–40 g (dažniausiai 2–5 g) ežeruose.

Stintos maitinasi zooplanktonu bei bentosu. Jų nerštas vyksta balandį. Ikrus neršia ant vandens augalų, žvirgždėto, smėlėto dugno.

Labai dažna verslinė žuvis. Kasmet rengiama šventė „Palangos stinta“.

Šaltiniai 

Stintžuvės
Graikijos vyrų krepšinio rinktinė

Graikijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Graikijos valstybei. Dalyvavo 28 Europos čempionatuose.

Graikijos rinktinė – viena pajėgiausių Europos krepšinio nacionalinių komandu. Graikų krepšininkai laimėjo 1987 m. namuose vykusį Europos čempionatą bei 2005 m. turnyrą Serbijoje, dar tris kartus liko tarp prizininkų, o tarp 1987 ir 1997 m. tik kartą nepateko į finalo ketvertą.

Olimpinėse žaidynėse visus 3 kartus, kai dalyvavo pastaraisiais dešimtmečiais, pateko į ketvirfinalį, o pasaulio čempionate 2006 m. laimėtas sidabras (finale nusileista Ispanijai), bei dar du kartus (1994 ir 1995 m.) patekta į finalo ketvertą.

Pasiekimai olimpiadose 

 1952 – 17 vieta.
 1996 – 5 vieta.
 2004 – 5 vieta.
 2008 – 5 vieta.

Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose 

 2022 – 5 vieta.
 2017 – 8 vieta.
 2015 – 5 vieta.
 2013 – 11 vieta.
 2011 – 6 vieta.
 2009 – 3 vieta 
 2007 – 4 vieta.
 2005 – 1 vieta 
 2003 – 5 vieta.
 2001 – 9 vieta.
 1999 – 16 vieta.
 1997 – 6 vieta.
 1995 – 4 vieta.
 1993 – 4 vieta.
 1991 – 5 vieta.
 1989 – 2 vieta 
 1987 – 1 vieta 
 1983 – 11 vieta.
 1981 – 9 vieta.
 1979 – 9 vieta.
 1977 – 9 vieta.
 1975 – 12 vieta.
 1973 – 11 vieta.
 1969 – 10 vieta.
 1967 – 12 vieta.
 1965 – 8 vieta.
 1961 – 17 vieta.
 1951 – 8 vieta.
 1949 – 3 vieta

Pasiekimai pasaulio čempionatuose 

 1950 – 
 1954 – 
 1959 – 
 1963 – 
 1967 – 
 1970 – 
 1974 – 
 1978 – 
 1982 – 
 1986 – 10 vieta
 1990 – 6 vieta
 1994 – 4 vieta
 1998 – 4 vieta
 2002 – 
 2006 – 2 vieta 
 2010 – 11 vieta
 2014 – 9 vieta
 2019 – 11 vieta

Žymūs žaidėjai 

 Janis Antetokunpo
 Nikas Galis
 Dimitris Diamantidis
 Teodoras Papalukas
 Panajotis Fasulas
 Vasilis Spanulis
 Panajotis Janakis
 Fragiskas Alvertis
 Fanis Christodulu
 Giorgas Kolokitas
 Nikas Oikonomu
 Georgijas Sigalas

Treneriai 

  Misas Pantacopulas (1949 m.)
  Vladimiras Valas (1951–1952 m.)
  Faidonas Mataju (1961–1965, 1969 m.)
  Kostas Muruzis (1972–1974 m.)
  Janis Joanidis (1981, 2003 m.)
  Kostas Politis (1983–1987 m.)
  Eftimis Kiumurcoglu (1989–1993 m.)
  Makis Dendrinas (1994–1996 m.)
  Panajotis Janakis (1997–1998, 2004–2008 m.)
  Kostas Petropulas (1999–2001 m.)
  Jonas Kazlauskas (2009–2010 m.)
  Ilijas Zuras (2011–2012 m.)
  Andrea Trinkjeris (2013–2014 m.)
  Fotis Kacikaris (2014–2016 m.)
  Kostas Misas (2017 m.)
  Tanasis Skurtopulas (2017–2021 m.)
  Dimitris Itudis (2021–)

Šaltiniai 

Vyrų krepšinio rinktinės
Graikijos krepšinis
Graikijos sporto rinktinės
Kroatijos vyrų krepšinio rinktinė

Kroatijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Kroatijos valstybei.
Nuo 1992 m., kai atsiskyrė nuo Jugoslavijos, Kroatija dalyvavo visuose Europos čempionatuose, 4 vasaros olimpinėse žaidynėse ir 3 pasaulio čempionatuose. Rinktinė buvo itin sėkminga XX a. dešimtajame dešimtmetyje, kai tarp 1992 ir 1995 m. laimėjo keturis medalius: olimpinių žaidynių sidabrą, pasaulio čempionato bronzą ir dusyk Europos čempionato bronzą. Vėliau į kurio nors turnyro finalo ketvertą pavyko patekti tik 2013 m. Europos čempionate.

Pasiekimai Olimpiadose 

 1992 – 2 vieta 
 1996 – 7 vieta.
 2008 – 6 vieta.
 2016 – 5 vieta.

Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose 

 1993 – 3 vieta, 
 1995 – 3 vieta, 
 1997 – 11 vieta.
 1999 – 11 vieta.
 2001 – 7 vieta.
 2003 – 11 vieta.
 2005 – 7 vieta.
 2007 – 6 vieta.
 2009 – 6 vieta.
 2011 – 13 vieta.
 2013 – 4 vieta.
 2015 – 9 vieta.
 2017 – 10 vieta.
 2022 – 11 vieta.

Pasiekimai Pasaulio krepšinio čempionatuose 
 1994 – 3 vieta 
 2010 – 14 vieta.
 2014 – 10 vieta.

Garsiausi žaidėjai 

 Dražen Petrović
 Toni Kukoč
 Dino Rađa
 Bojan Bogdanović
 Stojko Vranković
 Velimir Perasović
 Žan Tabak
 Mario Hezonja
 Roko Ukić
 Damir Mulaomerović
 Franjo Arapović
 Krunoslav Simon
 Dario Šarić
 Zoran Planinić
 Marko Popović

Treneriai 

  Petar Skansi (1992, 1996–1998 m.)
  Mirko Novosel (1993 m.)
  Josip Gjergja (1994 m.)
  Aleksandar Petrović (1995, 1999–2001, 2016–2017 m.)
  Boško Božić (1999 m.)
  Neven Spahija (2001–2005 m.)
  Jasmin Repeša (2005–2009, 2012–2014 m.)
  Josip-Jerko Vranković (2010–2011 m.)
  Velimir Perasović (2015 m.)
  Ivica Skelin (2017–2018 m.)
  Dražen Anzulović (2018–2019 m.)
  Veljko Mršić (2019–2022 m.)
  Damir Mulaomerović (2022–)

Šaltiniai 

Vyrų krepšinio rinktinės
Kroatijos krepšinis
Kroatijos sporto rinktinės
Latvijos vyrų krepšinio rinktinė

Latvijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Latvijos valstybei. Pirmojo Europos čempionato čempionė.

Laimėjimai 
1935 m. Europos čempionate užėmė 1 vietą, 1939 m. užėmė 2 vietą.

Pasiekimai Olimpinėse žaidynėse 

 1936 – 15 vieta.

Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose 
 1935 – 1 vieta, auksas.
 1937 – 6 vieta.
 1939 – 2 vieta, sidabras.
 1993 – 10 vieta.
 1997 – 16 vieta.
 2001 – 8 vieta.
 2003 – 13 vieta.
 2005 – 13 vieta.
 2007 – 13 vieta.
 2009 – 13 vieta.
 2011 – 21 vieta.
 2013 – 11 vieta.
 2015 – 8 vieta.
 2017 – 5 vieta.

Išnašos 

Vyrų krepšinio rinktinės
Latvijos krepšinis
Latvijos sporto rinktinės
Žodynas

Žodynas – žodžių sąrašas su jų reikšmėmis (apibrėžimais). Priimta nurodyti ir kokia tai kalbos dalis (daiktavardis, veiksmažodis, ar net prieveiksmis). Kai kuriose kalbose žodžiai gali būti skirtingų formų, bet tik lemos forma pateikiama kaip pagrindinė žodyno reikšmė. Dažniausiai žodynai sutinkami knygų pavidalu, gali būti ir iliustruoti. Taip pat žodynu gali būti vadinama kalbos, tarmės, šnektos ar kitokio kalbinio darinio žodžių visuma – leksika.

Žodynai gali būti:
 Kalbos (pvz., lietuvių). Tai žodžių rinkinys su kiekvieno iš jų reikšmės aprašymu. Nurodomos žodžio formos, etimologija, tarimas, vartosenos pagalba, sakinių pavyzdžiai.
 Ortografiniai – tik žodžių rinkiniai be reikšmių aprašymo.
 Dvikalbiai (pvz., lietuvių – kinų).
 Frazeologiniai, terminologiniai, biografiniai, tematiniai, enciklopediniai.

Istorija 
Vienas iš seniausių žinomų žodynų, iki šiol išlikęs sutrumpintos formos, buvo autoriaus Verrius Flaccus parašytas lotyniškai, valdant imperatoriui Augustui, ir vadinosi De Significatu Verborum („Apie žodžių reikšmes“). Tai buvo sunkių ir senovinių žodžių sąrašas, kurių vartosena buvo iliustruota citatomis iš ankstesnių romėnų autorių.

1620–1629 m. Vilniuje išleistas pirmasis lietuvių kalbos žodynas – Konstantino Sirvydo lenkų–lotynų–lietuvių Dictionarium Trium Lingvarum („Trijų kalbų žodynas“).

Nuorodos 

 Dabartinės lietuvių kalbos žodynas
 Lietuvių kalbos žodynas

 zodynas.lt
 Aiškinamieji žodynai 
 DMOZ žodynų sąrašas 
 Žodynai tinkle

Žodynai
Prancūzijos vyrų krepšinio rinktinė

Prancūzijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Prancūzijos valstybei. Nuolatinė Europos ir pasaulio čempionatų bei olimpinių žaidynių dalyvė. Prancūzija – viena pajėgiausių krepšinio rinktinių. Ji 2013 m. tapo Europos čempione, dusyk vicečempione ir 5 kartus laimėjo žemyno bronzą. Dar tris kartus vasaros olimpiadoje laimėjo sidabrą ir du kartus – pasaulio pirmenybių bronzą.

Laimėjimai 
 Europos čempionate užėmė 1 vietą 2013, užėmė 2 vietą 1949, 2011; užėmė 3 vietą 1951, 1953, 1959, 2005 ir 2015 m.
 Olimpinėse žaidynėse užėmė 2 vietą 1948, 2000 ir 2020 m.
 Pasaulio krepšinio čempionatas užėmė 3 vietą 2014 ir 2019 m.

Pasiekimai olimpiadose 
 1948 – 2 vieta 
 1952 – 8 vieta.
 1956 – 4 vieta.
 1960 – 10 vieta.
 1984 – 11 vieta.
 2000 – 2 vieta 
 2012 – ketvirtfinalis
 2016 – aštuntfinalis
 2020 – 2 vieta

Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose 

 1935 – 5 vieta.
 1937 – 3 vieta 
 1939 – 4 vieta.
 1946 – 4 vieta.
 1947 – 5 vieta.
 1949 – 2 vieta 
 1951 – 3 vieta 
 1953 – 3 vieta 
 1955 – 9 vieta.
 1957 – 8 vieta.
 1959 – 3 vieta 
 1961 – 4 vieta.
 1963 – 13 vieta.
 1965 – 9 vieta.
 1967 – 11 vieta.
 1971 – 10 vieta.
 1973 – 10 vieta.
 1977 – 11 vieta.
 1979 – 8 vieta.
 1981 – 8 vieta.
 1983 – 5 vieta.
 1985 – 6 vieta.
 1987 – 9 vieta.
 1989 – 6 vieta.
 1991 – 4 vieta.
 1993 – 7 vieta.
 1995 – 8 vieta.
 1997 – 10 vieta.
 1999 – 4 vieta.
 2001 – 6 vieta.
 2003 – 4 vieta.
 2005 – 3 vieta 
 2007 – 8 vieta.
 2009 – 5 vieta
 2011 – 2 vieta 
 2013 – 1 vieta 
 2015 – 3 vieta 
 2017 – 12 vieta
 2022 – 2 vieta

Pasiekimai pasaulio čempionatuose 

 1950 – 6 vieta
 1954 – 4 vieta
 1959 – 
 1963 – 5 vieta
 1967 – 
 1970 – 
 1974 – 
 1978 – 
 1982 – 
 1986 – 13 vieta
 1990 – 
 1994 – 
 1998 – 
 2002 – 
 2006 – 5 vieta
 2010 – 13 vieta
 2014 – 3 vieta 
 2019 – 3 vieta

Garsiausi krepšininkai 

 Tony Parker
 Boris Diaw 
 Rudy Gobert
 Alain Gilles
 Evan Fournier
 Tariq Abdul-Wahad
 Nicolas Batum
 Alexis Ajinça
 Nando de Colo
 Antoine Rigaudeau
 Mickaël Piétrus
 Frédéric Weis
 Ronny Turiaf
 Stéphane Ostrowski
 Mickaël Gelabale
 Hervé Dubuisson

Treneriai 

  Teddy Kriegk (1935–1936)
  Henri Kretzschmar (1937–1938)
  Paul Geist (1939, 1946)
 / Mykolas Ruzgys (1947)
  Robert Busnel (1947–1957)
  André Buffière (1957–1964)
  Joë Jaunay (1965–1974)
  Jacques Fiévé (1974)
  Pierre Dao (1975–1983)
  Jean Luent (1983–1985)
  Jean Galle (1985–1988)
  Francis Jordane (1988–1993)
  Michel Gomez (1993–1995, 2008–2009)
  Jean-Pierre de Vincenzi (1995–2000)
  Alain Weisz (2000–2003)
  Claude Bergeaud (2003–2007)
  Vincent Collet (2009–)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali Fiba Europe svetainė

Vyrų krepšinio rinktinės
Prancūzijos krepšinis
Prancūzijos sporto rinktinės
Richard Dawkins

Klintonas Ričardas Dokinsas (Clinton Richard Dawkins, plačiau žinomas tiesiog kaip Ričardas Dokinsas, g. 1941 m. kovo 26 d. Kenijoje) – profesorius, britų biologas (etologas), humanistas bei ateistas, išgarsėjęs savo mokslą populiarinančiomis knygomis.

Dokinsas tapo žinomas 1976 m., parašęs knygą „Savanaudis genas“, kuri išpopuliarino genocentrišką požiūrį į evoliuciją bei įvedė terminą „memas“, padėdamas pamatus memetikai. Kita Dokinso knyga, 1982 m. „Išplėstas fenotipas“, tapo viena labiausiai cituojamų knygų evoliucijos moksle. Dokinsas taip pat parašė keletą kitų bestselerių ir pasirodydavo (bei iki šiol pasirodo) daugybėje televizijos ir radijo programų, susijusių su evoliucine biologija, kreacionizmu bei religija.

Dokinsas yra tiesmukas ateistas, pasaulietinis humanistas bei skeptikas. Dokinso aistringas evoliucijos teorijos gynimas uždirbo jam „Darvino rotveilerio“ pravardę.

Kritika 

Ričardas Dokinsas susilaukė daug kritikos tiek iš teologų, tiek iš biologų, tiek iš filosofų. Jis kritikuojamas už, kritikų nuomone, pažodinį ir siaurą religinių tekstų interpretavimą, fundamentalistišką ir dogmatišką požiūrį (nors būtent pats kritikuoja tikinčiųjų dogmatizmą), priešpriešos tarp religijos ir mokslo skatinimą, aroganciją, kitaminčių įžeidinėjimą (Dokinsas kreacionistus yra pavadinęs pamišėliais ir kvailiais), mokslo ribotumo nesupratimą, socialinės ir psichologinės tikėjimo naudos neigimą, istorinį revizionizmą vertinant ateistinių diktatūrų nusikaltimus, atsisakymu dalyvauti debatuose su teologais, kreacionistais.

Bibliografija

Dokumentiniai filmai 

 Nice Guys Finish First (1987)
 The Blind Watchmaker (1987)
 Growing Up in the Universe (1991)
 Break the Science Barrier (1996)
 The Root of All Evil? (2006)
 The Enemies of Reason (2007)
 Dawkins Lennox Debate  (10/03/2007)
 The Genius of Charles Darwin (2008)

Knygos apie arba su Ričardu Dokinsu 

 Kim Sterelny, Dawkins vs. Gould: survival of the fittest (2001) ISBN 1-84046-249-3
 Alister McGrath, Dawkins' God: genes, memes, and the meaning of life (2005) ISBN 1-4051-2538-1
 Alan Grafen ir Mark Ridley, Richard Dawkins: how a scientist changed the way we think: reflections by scientists, writers, and philosophers (2006) ISBN 0-19-929116-0
 John F. Haught, God and the new atheism: a critical response to Dawkins, Harris, and Hitchens (2008) ISBN 0-664-23304-X
 Vox Day, The irrational atheist: dissecting the unholy trinity of Dawkins, Harris, and Hitchens (2008) ISBN 1-933771-36-4

Šaltiniai 

Biologai
Jungtinės Karalystės asmenybės
Ateizmas
Humanistai
Etologai
Slovėnijos vyrų krepšinio rinktinė

Slovėnijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Slovėnijos valstybei. Dalyvavo 7 Europos čempionatuose, 2017 m. tapo žemyno čempione. 2021 m. debiutavo vasaros olimpinėse žaidynėse (atrankos etape nugalėjusi Lietuvą) ir pasiekė 4 vietą.

Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose 
 1993 – 16 vieta.
 1995 – 12 vieta.
 1997 – 14 vieta.
 1999 – 10 vieta.
 2001 – 15 vieta.
 2003 – 10 vieta.
 2005 – 6 vieta.
 2007 – 7 vieta.
 2009 – 4 vieta.
 2011 – 7 vieta.
 2013 – 5 vieta.
 2015 – 12 vieta.
 2017 – 1 vieta .
 2022 – 6 vieta.

Pasiekimai pasaulio krepšinio čempionatuose 

 2006 m. – 12 vieta.
 2010 m. – 8 vieta.
 2014 m. – 7 vieta.

Pasiekimai olimpiadose 
 2020 – 4 vieta

Žymūs žaidėjai 
 Goran Dragić (2006–)
 Luka Dončić (2016–)
 Klemen Prepelič (2014–)
 Gašper Vidmar (2007–)
 Jaka Lakovič (2001–2013)
 Uroš Slokar (2005–2015)
 Goran Jagodnik (1997–2011)
 Boštjan Nachbar (1999–2013)
 Sani Bečirovič (1998–2010)
 Radoslav Nesterović (1995–2008)
 Matjaž Smodiš (1999–2011)
 Jure Zdovc (1992–2000)

Treneriai 

  Zmago Sagadin (1992, 1995)
  Janez Drvarič (1993)
  Andrej Urlep (1996–1998)
  Boris Zrinski (1998–2001)
  Slobodan Subotić (2002–2003)
  Aleš Pipan (2004–2008)
  Jure Zdovc (2009, 2014–2015)
  Memi Bečirovič (2010)
  Božidar Maljković (2011–2013)
  Igor Kokoškov (2016–2017)
  Rado Trifunović (2017–2020)
  Aleksander Sekulić (2020–)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Federacijos svetainė
 FIBA komandos profilis

Vyrų krepšinio rinktinės
Slovėnijos krepšinis
Slovėnijos sporto rinktinės