joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Apskritimo spindulys

Apskritimo spindulys (arba tiesiog spindulys) – šiuolaikinėje geometrijoje ši sąvoka reiškia bet kurią tiesės atkarpą einančią nuo apskritimo centro iki bet kurio apskritimo taško. Spinduliu vadinamas ir atstumas nuo apskritimo centro iki bet kurio jo taško. Spindulys yra pusė apskritimo skersmens. Spindulys formulėse žymimas r arba R.

Terminą spindulys lietuvių kalboje įvedė Jonas Jablonskis.

Savybės 
 Spindulys, kuris yra išvestas iš apskritimo centro į apskritimo tašką , yra šiame taške statmenas apskritimui.
 Spindulys, kuris yra statmenas kuriai nors apskritimo stygai, dalina šią stygą pusiau.

Susiję sąvokos 
 Kampas, kurį sudaro du to paties apskritimo spinduliai, yra vadinamas apskritimo centriniu kampu.
 Apskritimo, kuris turi kuriame nors taške antros eilės liestinę su tam tikra kreivę, spindulys yra vadinamas tos kreivės spinduliu tame taške.

Spindulio formulės 
Apskritimo, kurio yra žinomas perimetras  spindulį galima išreikšti formulę:
 

Jei žinome apskritimo plotą , tai apskritimo spindulį galima rasti panaudojus formulę:
 

Apskritimo, einančio per tris taškus P1, P2 ir P3, spindulį galima išreikšti formulę:
 , kur θ yra kampas  Šią formulę naudoja sinuso taisyklė.

Apskritimo apibrėžiančio taisyklingą daugiakampį, turintį n kraštinių, spindulį galima rasti pagal to daugiakampio kraštinės ilgį s panaudojus formulę:
 ,    kur   

N-mačio kubo (kubo turinčio n dimensijų) spindulys, žinant šio kubo kraštinę s gali būti randamas panaudojus formulę:
 

Spindulys
Skuodo dvaras

Skuodo dvaras - buvęs dvaras, kurio sodyba išlikusi Skuodo miesto senamiestyje, Šauklių gatvėje, netoli tilto per Bartuvą.

Istorija 

Grafas Jonas Chodkevičius (1537-1579) 1559-1561 m. vadovavo LDK kariuomenei Livonijoje, 1564 m. paskirtas Žemaičių seniūnu. Livonijos karui grafas (titulas patvirtintas 1568 m.) išleido nemažai savo lėšų, todėl nuostoliams kompensuoti 1565 m. Žygimantas Augustas leido jam valdyti valdas Žemaičių seniūnijoje, kurias 1568 m. užrašė amžinam naudojimui. Tarp jų ir Skuodą. 

Anuomet per Skuodą ėjo didysis Rytprūsių kelias iš Vokietijos gilumos į Livoniją. Chodkevičius 1572 m. gegužės 17 d. parūpino miesteliui Magdeburgo teises, Bartuvos dešiniajame krante ėmė kurtis naujoji miesto dalis - naujamiestis globėjo garbei buvo pavadintas Johanesburgu, bet vardas miestui neprigijo, liko senasis Skuodo pavadinimas.

Po Jono sūnaus Jono Karolio mirties 1621 m. vedybų keliu Skuodo dvaras kaip dukros Onos Scholastikos kraitis 1625 m. atiteko Sapiegoms, kurie jį valdė iki 1831 m., kai jį už dalyvavimą sukilime nusavino Rusijos caras. Rusai dvaro pastatus pritaikė kareivinėms.

Skuodo klebono, dekano Pranciškaus Žadeikio ir kelių ūkininkų dėka buvusiame Sapiegų dvare 1918 m. lapkričio 7 d. įsteigta Skuodo gimnazija, kuri čia veikė iki Antrojo pasaulinio karo.

Nuorodos 

 Skuodo buv. dvaro sodybos fragmentai (Kultūros vertybių registras)
 Skuodas (miestai.net)
 Skuodo miesto parkas

Skuodo rajono dvarai
Skuodas
Viljarikos ugnikalnis

Viljarikos ugnikalnis (), vietinis pavadinimas Rukapiljanas ( – „demono namai“) – ugnikalnis pietų Čilėje, Araukanijos regione, vienas aktyviausių šalyje. Aukštis – 2847 m. Iškilęs Čilės centrinio slėnio pašonėje, šalia Viljarikos ežero, toliausiai į vakarus nutolęs trijų stratovulkanų grupėje (į ją dar patenka Laninas ir Ketrupiljanas). Ugnikalnis užima 400 km² teritoriją, jo kūgio tūris 250 km³. Viljarikos ugnikalnis turi 25 vulkaninius kūgius, taip pat yra vulkaninių urvų. Kalno viršūnę nuolat dengia sniegas, yra 40 km² ploto ledynas.

Viljarika labai aktyvi. Pirmasis išsiveržimas europiečių buvo užfiksuotas 1558 m. Nuo tada ugnikalnis išsiveržė bent 65 kartus. 1964 m. įvyko galingas, Strombolio tipo išsiveržimas, dėl kurio susidaręs laharas nuniokojo Konjaripės gyvenvietę. 1971 m. išsiveržimo metu lava ištirpdė sniegą ir sukėlė smarkius laharus, o nuodingos vulkaninės dujos sutrikdė gyventojų sveikatą aplinkinėse gyvenvietėse.

Viljarikos ugnikalnis yra gausiai lankomas turistų, rengiami žygiai iki pat kraterio. Papėdėje įsikūrę Pukono, Viljarikos, Konjaripės miesteliai. Kalnas įtrauktas į Viljarikos nacionalinį parką.

Nuorodos 
 Global Volcanism Program

Čilės ugnikalniai
Papiškiai (Panevėžys)

Papiškiai – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Ėriškių.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Nėjus (muzika)

Nėjus (, ) – Viduriniųjų Rytų medinis pučiamasis muzikos instrumentas, priklausantis fleitų šeimai. Tai labai senas instrumentas, kuris jau buvo žinomas Senovės Egipte, taip pat šio instrumento liekanų rasta šumerų miesto Ūro griuvėsiuose. Jis buvo vienas pagrindinių klasikinės persų muzikos instrumentų. Nėju grojama jau 4500-5000 metų, tai vienas seniausių tebenaudojamų muzikos instrumentų pasaulyje. Iš jo išsivystė šiuolaikinė fleita.

Nėjus gaminamas iš nendrinio arundo (Arundo donax) stiebo. Ilgis 550–600 mm, skersmuo – 20 mm. Viršutinėje dalyje turi 5-6 skylutes, apatinėje – vieną. Kiekviena skylutė turi pustonio intervalą, nors galima išgauti ir mikrotonus uždengiant dalį skylutės. Nėjų dydis, garso skambumas priklauso nuo regiono ir paskirties – arabų kraštuose tai dažniausiai piemenų naudojamas instrumentas, todėl trumpesnis, aukštesnės tonacijos. Žemos tonacijos, ilgi nėjai naudojami religinėse praktikose (pvz., dervišų šokiuose). Tokio nėjaus skambesys švelnus, kuriantis svaigią, paslaptingą atmosferą.

Nėjumi grojama Arabų kraštuose, Turkijoje, Kaukaze, Irane, Vidurinėje Azijoje. Žymūs šių laikų muzikai, grojantys nėjumi yra Neyzen Tevfik, Kudsi Erguner, Omar Faruk Tekbilek, Mercan Dede, Sadreddin Ozcimi, Mohammed Antar, Hassan Kassayi ir kt.

Taip pat skaitykite 
 Dudukas
 Kavalas
 Vašintas

Nuorodos 
 Nėjumi atliekama muzika

Mediniai pučiamieji
Jamburgas

Jamburgas () – pamaininė gyvenvietė (вахтовый посёлок) Nadymo rajone Jamalo Nencų autonominė apygardoje Rusijoje. Išsidėstęs prie Obės įlankos, 148,5 km į šiaurę nuo poliaračio, vyrauja subarktinis klimatas. Jungia geležinkelio linija su Naujuoju Urengojumi, yra laivų uostas.

Gyvenvietės pavadinimas kilęs iš Jamburgo milžiniško dujų telkinio, atrasto 1969 m. Pastatyta 1980-ųjų m. pradžioje kaip koncerno „Gazprom“ bazinė gyvenvietė pamaininėms darbuotojų brigadoms apgyvendinti, eksploatuojant dujų telkinį. Oficialiai gyvenvietės statusą įgavo 1984 m. Atvykstančių gyventojų (pamaininių darbuotojų) yra apie 6000, kurių dauguma dirba įmonėje „Gazprom dobyča Jamburg“ (Газпром добыча Ямбур) ar jos antrinėse kompanijose. 

Pradiniame generaliniame plane buvo numatyta pastatyti 30 tūkst. gyventojų turintį miestą. Vėliau nutarta Jamburgą įkurti, remiantis panašių „aptarnaujančių“ gyvenviečių statybos pavyzdžiu Aliaskoje bei suomių patirtimi jas projektuojant ir statant.

Gyvenimo sąlygos 

Laikinieji gyventojai atvyksta į Jamburgą nuo vieno iki dviejų mėnesių trukmės darbui, po to išvyksta atgal į „didžiąją žemę“ panašios trukmės poilsio. Čia vienu metu gyvena iki 6000 žmonių. Darbuotojams įrengti viešbučio ir bendrabučio tipo būstai su visais patogumais ir aptarnavimu: parduotuvės, sporto ir koncertų salės, bibliotekos, gydymo įstaigos.

1986 m. vaizdai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Fotoreportažas: kelionė lengvuoju automobiliu į Jamburgą (rusų k.)

Tiumenės srities gyvenvietės
Musa Ali

Musa Ali () – užgesęs ugnikalnis (stratovulkanas) šiaurės rytų Afrikoje, Eritrėjos, Etiopijos ir Džibučio teritorijose. Aukštis – 2028 m (aukščiausia vieta Džibutyje).

Ugnikalnio viršūnėje yra kaldera, kurioje yra riolitinių lavos kupolų bei lavos laukų. Musa Ali buvo aktyvus holoceno laikotarpiu.

Nuorodos 
 Global Volcanism Program, Smithsonian Institution

Afrikos ugnikalniai
Etiopijos ugnikalniai
Džibučio kalnai
Eritrėjos kalnai
Fonografo cilindras

Fonografo cilindras arba volelis – pirmoji komercinė laikmena, skirta garso įrašymui ir atkūrimui, populiariausia buvo 1888–1915 m. Šie cilindro formos objektai turėjo ant išorinio paviršiaus išraižytus garso įrašus (griovelius), kurie galėjo būti atkuriami cilindrus grojant fonografu. Standartiniai cilindrai buvo tuščiaviduriai, maždaug 10 cm ilgio, 5,6 cm skersmens ir 5 mm storio, jų sukimosi greitis buvo apytikriai 120 aps/min., galėjo atkurti maždaug iki 3 min. trukmės įrašą (vėliau buvo ištobulinti).

Iš pradžių garsas buvo įrašomas ant plieninio cilindro, padengtu alavine folija, tačiau folija nebuvo tinkama medžiaga naudojimui kiekvieną dieną bei komercinėje produkcijoje. Apie 1880 metus pasirodė iš vaško padaryti cilindrai. Šie irgi gana greitai susidėvėdavo, tačiau juos buvo galima nušlifuoti su specialiu prietaisu tolimesniam naudojimui. 1890 m. Čarlzas Tainteris (Charles Tainter) užpatentavo kieto karnaubo vaško naudojimą cilindrų gamyboje, vietoje įprasto parafino ir bičių vaško mišinio.

Vėliau, apie 1910 m., pasirodžius vinilinėms plokštelėms fonografo cilindrų paklausa ėmė sparčiai mažėti ir 1929 m. jų masinė gamyba buvo nutraukta. Pagrindinis plokštelių pranašumas buvo toks, jog jos užėmė mažiau vietos.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Tinfoil.com – Fonografo cilindrų istorija; 1878–1912 m. įrašai

Duomenų laikmenos
Audrius Nakas

Audrius Nakas (g. 1967 m. balandžio 9 d. Kaune) – Lietuvos režisierius, teatro ir televizijos aktorius, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Gimė mokslų daktaro Algimanto Jono Nako šeimoje, brolis – kompozitorius Šarūnas Nakas.

1986 m. baigė M. K. Čiurlionio menų mokyklos doc. Eugenijaus Ignatonio fortepijono klasę. 1992 m. baigė Lietuvos konservatorijos Vaidybos katedros aktorių-režisierių kursą (vadovas Jonas Vaitkus). Vaidino „Šėpos“, Nacionaliniame, savo paties įkurtame Didžiajame Vilniaus teatre, sukūrė porą vaidmenų Oskaro Koršunovo teatre. Režisavo keletą teatro spektaklių („Jelizaveta Bam“, „Domingo de Ramos“, „Genijaus dirbtuvė“ ir kt.).

Televizijoje debiutavo Rolando Kazlo humoro laidoje „Aš su jumis“. Išgarsėjo Darbo biržos direktoriaus vaidmeniu laidose „Ragai“ ir „Dviračio šou“. 

Portalo „ekspertai.eu“ įkūrėjas bei vienas visuomeninės vaizdo vagos „PressJazz TV“ įkūrėjų. Lietuvos kultūros kongreso tarybos narys. Politinės partijos „Drąsos kelias“ steigėjas. Nepartinis. 2015–2016 m. LR Seimo narys. 

Vedęs. Žmona Inga, vaikai – Morta, Dominyka, Žygimantas Augustas Jonas, Ugnė Adelė. 

Buvusi žmona Rimantė Valiukaitė, bendra dukra Morta.

Šaltiniai 

Seimo nariai
Lietuvos aktoriai
Lietuvos teatro režisieriai
James Blake (1989)

Džeimsas Bleikas – kompozitorius ir atlikėjas iš Didžiosios Britanijos. Iki 2010 m. jis studijavo muziką Goldsmiths universitete.
Džeimsas pradėjo savo karjerą išleisdamas savo pirmą singlą „Air & Lack Thereof“ 2009 m. vasarą. Jį sekė antras singlas „The Bells Sketch“. 2010 m. Džeimsas išleido savo pirmąjį EP „CMYK“ kuris pasiekė pripažinimą tarp muzikos kritikų visame pasaulyje. Tais pačiais metais, lapkričio 28 jis išleido pirmąjį singlą „Limit To Your Love“ iš savo debiutinio albumo James Blake, jis pasiėkė 47 viete Jungtinės Karalystės muzikos sarašuose. Didžiąją 2010 dalį Džeimsas praleido įrašiėdamas savo pirmąjį albumą kuris buvo išleistas 2011 m. vasario 7d. Kovo 7d. jis išleido antrąjį albumo singlą „The Wilhelm Scream“ kurį 2011 vasarą sekė trečiasis – „Lindisfarne“. Metų pabaigoje pasirodė dar du mini albumai, pianino baladžių kolekcija Enough Thunder ir ankstesnę, eksperimentinę šokių muziką primenantis Love What Happened Here. Po metų pertraukos, 2013-tųjų pradžioje Džeimsas pristate savo antrąjį albumą Overgrown, kurį įrašė kartu su Brian Eno ir RZA iš Wu-Tang Clan. Albumas prekyboje pasirodė Balandį. Jį sekė singlas „Retrograde“ ir pasaulinis kritikų pripažinimas. Tais pačiais metais Overgrown laimejo prestižinį Anglijos „Mercury“ prizą kuris yra iteikiamas geriausiam metų albumui.

Albumai 
 James Blake (Atlas, 2011)
 Overgrown (Polydor, 2013)

Mini Albumai 
 The Bells Sketch (Hessle Audio, 2010)
 CMYK (R&S Records, 2010)
 Klavierwerke (R&S Records, 2010)
 Enough Thunder (Atlas, 2011)
 Love What Happened Here (R&S Records, 2011)

Singlai 
 Air & Lack Thereof (Hemlock Recordings, 2009)
 Limit To Your Love (R&S Records, 2010)
 The Wilhelm Scream (Polydor, 2011)
 Lindisfarne/Unluck (Polydor, 2011)
 Order/Pan (Hemlock Recordings, 2011)
 Fall Creek Boys Choir (su Bon Iver) (Polydor, 2011)
 A Case Of You (Polydor, 2012)
 Retrograde (Polydor, 2013)
 Overgrown (Polydor, 2013)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Blake
Ludvík Svoboda

Liudvikas Svoboda (, 1895 m. lapkričio 25 d. Hroznatine, Čekija – 1979 m. rugsėjo 20 d. Prahoje) – Čekoslovakijos karinis ir valstybės veikėjas, ČSSR armijos generolas, 1968–1975 m. Čekoslovakijos prezidentas.

Biografija 
Pirmojo pasaulinio karo metais su grupe draugų iš Austrijos-Vengrijos kariuomenės perėjo Rusijos pusę ir įstojo į čekoslovakų korpusą. Apdovanotas dviem Georgijaus kryžiais. Pilietinio karo Rusijoje metu baltagvardiečių pusėje dalyvavo mūšiuose prieš Raudonąją armiją.

Nuo 1920 m. buvo Čekoslovakijos kariuomenės karininkas, 1931–1934 m. dėstė karo akademijoje, vėliau vadovavo pėstininkų batalionui. 1939 m. išvyko į Lenkiją, Krokuvoje suformavo čekoslovakų karinį dalinį, su kuriuo perėjo į SSRS. Prasidėjus SSRS-Vokietijos karui 1941 m. SSRS teritorijoje organizavo čekoslovakų karinius dalinius, kurie dalyvavo karo veiksmuose.

1945–1950 m. Čekoslovakijos nacionalinės gynybos ministras, armijos generolas. 1950–1951 m. ČSSR ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas ir Valstybinio kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.

1951 m. L.Svoboda apkaltintas ir pašalintas iš visų postų, buvo trumpai areštuotas. Po Stalino mirties reabilituotas. 1955–1959 m. buvo Klemento Gotvaldo karo akademijos viršininkas.

1968 m. kovo mėn. – 1975 m. Čekoslovakijos SR prezidentas. Palaikė Aleksandro Dubčeko politiką Prahos pavasario metu. 

Triskart Čekoslovakijos didvyris (1965, 1970 ir 1975 m.), Sovietų Sąjungos didvyris (1965 m.), Jugoslavijos nacionalinis didvyris.

Šaltiniai 

|-

Čekoslovakijos prezidentai
Klementas Gotvaldas

Klementas Gotvaldas (, g. 1896 m. lapkričio 23 d. Viškove, Moravija – 1953 m. kovo 14 d. Prahoje) – Čekoslovakijos politinis ir komunistinio judėjimo veikėjas, buvęs ČSR prezidentas ir ministras pirmininkas.

Biografija 
Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo Austro-Vengrijos kariuomenėje, 1918 m. perėjo į Raudonosios Armijos pusę. Nuo 1918 m. aktyviai veikė socialdemokratų kariajame sparne, 1921 m. buvo vienas iš Čekoslovakijos Komunistų partijos (ČKP) įkūrėjų. 1922–1925 m. redagavo laikraščius „Pravda chudoby“ ir „Hlas ludu“. 1927 m. išrinktas ČKP generaliniu sekretoriumi, nuo 1928 m. buvo Kominterno Vykdomojo komiteto nariu, 1935–1943 m. – Kominterno sekretorius.

1929 m. išrinktas Čekoslovakijos parlamento deputatu. 1938 m. po Miuncheno sutarties išvažiavo į Maskvą, čia vadovavo ČKP Užsienio centrui.

1945 m. balandžio mėn. Tarybinei Armijai įėjus į Čekoslovakijos rytinę dalį, tapo pirmosios Nacionalinio fronto vyriausybės vadovo pavaduotoju. 1945 m. išrinktas ČKP pirmininku. 1946 m. birželio 3 d. pradėjo vadovauti koalicinei vyriausybei.

1948 m. vasario mėn. vadovavo komunistiniam perversmui ir suformavo visiškai TSRS kontroliuojamą vyriausybę. 1948 m. birželio 14 d. išrinktas Čekoslovakijos prezidentu. Vienas ryškiausių Stalino politikos propaguotojų: organizavo šalies įmonių nacionalizavimą, žemės ūkio kolektyvizaciją, represijas prieš besipriešinančius jo politikai.

1953 m. kovo mėn. dalyvavo Stalino laidotuvėse Maskvoje. Ten persišaldė ir grįžęs po kelių dienų mirė plyšus aortai. K. Gotvaldo kūnas buvo balzamuotas ir patalpintas mauzoliejuje. Balzamavimas buvo nekokybiškas, kūnas pradėjo irti. Čekoslovaikoje pradėjus kritikuoti K. Gotvaldo asmens kultą, 1962 m. mauzoliejus uždarytas, K. Gotvaldo kūnas kremuotas.

Čekoslovakijoje 1949–1990 m. buvo K. Gotvaldo ordinas, jo vardu pervadintas Zlino miestas.

Šaltiniai 

|-

|-

|-

Čekoslovakija
Čekoslovakijos prezidentai
Arendalis

Arendalis () – miestas pietų Norvegijoje, Skagerako sąsiaurio pakrantėje, įsikūręs 7 salose. Rytų Agderio apskrities centras. Yra jūrų uostas, bazuojasi žvejybinis laivynas, veikia keltas į Daniją. Geležinkelio stotis, eina Kristiansando-Oslo plentas. Laivų statybos, mašinų gamybos, metalo apdirbimo, spalvotosios metalurgijos, elektrotechnikos, elektronikos, medžio apdirbimo chemijos, maisto pramonė. Netoli Arendalio kasama geležies ir titano rūda.

Miestas pasižymi XVII a. mediniu senamiesčiu. Yra 1813 m. pastatyta rotušė – vienas didžiausių Norvegijos medinių pastatų. Yra du švyturiai.

Istorija 

Miestas įkurtas XIV a. vid., vėliau tapo svarbiu medienos eksporto uostu. Miesto teisės suteiktos 1723 m.

Šaltiniai 

Norvegijos miestai
Socialinė klasė

Socialinė klasė – socialiniuose moksluose ir politikos teorijoje naudojama sąvoka, besiremianti socialinės stratifikacijos modeliais, pagal kuriuos žmonės yra skirstomi į hierarchiškas socialines kategorijas, dažniausiai išskiriant aukštesniąją klasę, viduriniąją klasę ir žemesniąją klasę. Skirtingai nuo kitų sistemų, išskyrus pirmykštes bendruomenes, klasių sistemoje randame didesnį socialinį mobilumą ir į pasiekimus orientuotą padėtį.

Sluoksnių nelygybė 
Dažniausiai taikomi klasinės nelygybės rodikliai:
 Užimtumas
 Nuosavybė ir turtas

Marksizmas 
Klasių teorija yra susijusi su marksizmu arba neomarksizmu. Egzistuoja dviejų (marksistinis) ir daugelio (neomarksistinis) klasių modeliai. Pasak marksizmo, klasių atsiradimas yra darbo pasidalijimo produktas. Marksizmas teigia klasių visišką interesų priešiškumą (klasės turi skirtingus interesus, o tai veda į konfliktą) ir galų gale interesų išnykimą. Klasikiniame marksizme klasinė priklausomybė buvo nustatoma per asmens vietą gamybos procese, ypatingai per gamybos priemonių nuosavybę. Marksizmą kritikuojantys mokslininkai teigia, jog visuomenės skirstymas į dvi antagonistines klases yra pernelyg schematiškas. Klasių sąvokos šiuolaikinėje sociologijoje ir politologijoje vartojamos ne tik marksistų. Dažnai vartojama „viduriniosios klasės“ sąvoka.

Nuorodos 

Socialinės grupės
Antropologija
Kredito linija

Kredito linija – trumpalaikės paskolos forma. Kredito linija skirta apyvartinėms lėšoms papildyti, garantijoms bei laidavimams teikti, dokumentiniams akredityvams leisti. Iš esmės tai apyvartinio kapitalo finansavimo būdas, kai įmonė, turėdama tam tikrą banko nustatytą skolinimosi limitą, gauna šio limito neviršijančią sumą iš banko tada, kai jai šios sumos prireikia, ir grąžina tada, kai gauna atsiskaitymą už parduotas prekes ar paslaugas. Dažniausiai kredito linija suteikiama 1 metų laikotarpiui.

Galimybės ir privalumai 
Kredito linijos dėka klientas sutaupo laiką gauti paskolai, o bankui nereikia pastoviai analizuoti kliento sugebėjimų grąžinti paskolą. 
Bankui jos sumažino dokumentacijos kaštus, klientui – panaikina būtinybę kiekvieną kartą prašyti paskolos, be to, jis moka palūkanos tik už iš tikrųjų panaudotą paskolos sumą. 
Trumpalaikės kredito linijos tikslinė paskirtis, panašiai kaip ir paprastosios trumpalaikės paskolos atveju – finansuoti apyvartinį kapitalą. 
Kredito linijos dažniausiai suteikiamos taikant kintamos palūkanų normos modelį bei pasižymi didesne palūkanų norma.

Šaltiniai 
Finansų departamentas

Finansavimas
Ram Narayan

Ramas Narajanas (, g. 1927 m. gruodžio 25 d.) – Indijos muzikas, muzikos instrumento sarangi virtuozas ir populiarintojas šalyje. Dažnai tituluojamas panditu („mokytojas“).

Biografija 

Gimė Udaipuro mieste Radžasthane. Nors tėvai buvo žemdirbiai, tačiau laisvalaikiu grodavo dilruba. Būdamas šešerių Narajanas pradėjo groti sarangi, mokėsi pas įvairius vietinius mokytojus. 1943 m. išvyko į Lahorą, kur „All India Radio“ studijoje bandė įsidarbinti dainininku, bet vėliau priimtas kaip sarangi atlikėjas. 1947 m. atsiskyrus Indijai ir Pakistanui Narajanas išvyko į Delį ir įsidarbino vietinėje „All India Radio“ studijoje. Ten jis įgijo galimybę groti su žymiais atlikėjais – Omkarnathu Thakuru, Bade Ghulam Ali Chanu, Hirabajumi Badodekaru ir Krišnarao Šankaru Panditu. Tačiau jam tekdavo tik akompanuojančio vokalistams atlikėjo vaidmuo ir tuom nepatenkintas 1949 m. jis persikėlė į Bombėjų. Ten Narajanas 15 metų kūrė muziką filmams, dažnai dirbo su muzikos direktoriumi O. P. Najaru. Jis prisidėjo kuriant muziką Indijoje žymiems filmams „Adalat“, „Gunga Jumna“, „Humdard“, „Kashmir Ki Kali“, „Mughal-e-Azam“ ir kt.

1952 m. Ramas Narajanas koncertavo Afganistane, 1954 m. Kinijoje. 1954 m. jis dalyvavo koncerte Bombėjuje, bet buvo nepriimtas publikos. 1956 m. jis bandė dalyvauti antrą kartą ir šiam kartui pavykus tapo nuolatiniu Indijos muzikos festivalių dalyviu. Po Ravio Šankaro sėkmingos karjeros Vakaruose, Narajanas taip pat įrašė kelis solinius albumus ir su broliu, tablos atlikėju Čaturu Lalu surengė turą po Europą ir JAV. Vėliau Narajanas dažnai koncertuodavo už Indijos ribų, sudarė sutartis su keletu Vakarų muzikos įrašų kompanijų. 2005 m. apdovanotas Indijos valstybiniu ordinu Padma Vibhushan.

Narajanas gyvena Mumbajuje. Žmona mirė 2001 m., turi 4 vaikus – vyriausias sūnus Bridžas Narajanas profesionaliai groja sarodu, kiti vaikai groja tabla ir sarangi, neretai groja koncertuose su tėvu.

Stilius 

Nors Narajano muzika apibūdinama kaip klasikinė indų muzika, tačiau jo pasirinkimas groti soliniu instrumentu, improvizacijos jį išskiria iš kitų klasikinių Indijos atlikėjų. Daugumą Narajano repertuaro sudaro klasikinės vokalinės indų melodijos, pritaikytos sarangi.

Nuorodos 
 

Narayan, Ram
Menaulionas

Menaulionas (), menaulonas () – sunki bizantietiška storakotė ietis, nuo 2,7 iki 3,6 m ilgio naudota pėstininkų prieš sunkiąją kavaleriją. Naudota nuo X a.  

Ietikotis paprastai būdavo daromas iš ąžuolų ar sedulos medelių. Ietigalis turėdavo 45-50 cm ilgio geležtę.

Nuorodos 

 Graeme Walker (November 1998). "Byzantine Infantry Formations". Varangian Voice no. 49.

Ietys
Bizantijos ginklai
Gajotas

Gajotas – povandeninis vulkaninis plokščiaviršūnis kalnas.  Pavadinimas kilęs nuo JAV geografo Arnoldo Gajoto (Arnold Henry Guyot) pavardės. Terminą vartoti pradėjo JAV geologas Haris Hesas (Harry Hammond Hess).
 
Gajotai yra vandenynų kalnai, kurių viršūnės tapo plokščiomis dėl vandens bangų erozijos. Veikiant geologiniams procesams, okeanų dugnas palaipsniui grimzta, todėl plokščiaviršūniai kalnai tampa povandeniniais. Tokių kalnų viršūnėse randama koralų rifų liekanų, kas byloja kažkada juos buvus seklių vandenų lygyje ir aukščiau. Paprastai gajotai stūkso gylyje iki 2 km. Tai užgesę povandeniniai vulkanai. Paplitę Ramiojo vandenyno šiaurinėje dalyje.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Gajotų susidarymas
 Sąvokos apibrėžimas (rusų k.)

Geologija
Vandenynai
FK Medelyno Bėgiai

Šiaulių „Medelyno Bėgiai“ – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių, Medelyno mikrorajono.

Istorija

Klubas įkurtas 2007 m. pabaigoje, nuo 2008 m. dalyvavo mažojo futbolo varžybose. 2011 m. debiutavo III lygos Šiaulių zonoje. 2013 metais "Frilux-Bėgiai" yra tapę III lygos nugalėtojais. Nuolatiniai salės ir kitų pirmenybių dalyviai, bei prizininkai. Rungtynės, su varžovų vadinamais "Bėgiais", visada sulaukdavo intrigos ir būdavo įdomios tiek patiems rungtyniaujanties tiek ir atvykusiems žiūrovams. Medelyno "Frilux-Bėgiai" 2016 m. rugsėjį pranešė, kad traukiasi iš ŠAFF organizuojamų LFF III lygos pirmenybių. Šlovingą praeitį menanti komanda sprendimą trauktis iš pirmenybių priėmė dėl komandos narių skaičiaus trūkumo.

Sezonai

|}

Sudėtis (2011)

 Ričardas Žukaitis
 Giedrius Kazlauskis
 Deividas Jakas
 Agnius Mingilas
 Valdis Skrickas
 Liudas Mataitis
 Ovidijus Brazys
 Laurynas Skrickas
 Tomas Pocius
 Gintaras Morozas
 Raimondas Saldauskas
 Benas Bačkys
 Eimantas Marozas
 Arūnas Černiauskas
 Rolandas Slepakovas
 Aivaras Renusas
 Armantas Verbiejus
 Nerijus Stonys
 Modestas Povilaitis
 Donatas Strockis
 Raimondas Obrikis
 Antanas Ivanauskas
 Nerijus Daujotas
 Evaldas Pekys
 Erikas Šreideris
 Dominykas Ercius
 Gediminas Bargaila
 Vilius Petkevičius
 Titas Machovas
 Justas Deimantas
 Audrius Pekys
 Oleg Levčenko
 Saulius Mikšys
 Saulius Vasiliauskas
 Mindaugas Blunskis
 Paulius Orvydas
 Linas Vaičiukauskas
 Osvaldas Ivanauskas
 Tomas Normantas
 Ramūnas Bargaila
 Airidas Paškauskas
 Ramūnas Kuliušas
 Arūnas Mikšys
 Žydrūnas Kančiauskas
 Mindaugas Kališevičius
</div>

Nuorodos 

Lietuvos futbolo klubai
Šiaulių futbolas
FK Savanoris Šiauliai

Šiaulių „Savanoris“ – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.

Istorija

Komanda įkurta 2006 m., kai grupė krašto apsaugos sistemoje tarnaujančių karių (savanorių) įkūrė futbolo komandą. Oficialiai klubas įkurtas 2008 m. spalio 20 d. Nuo 2008 m. komanda žaidžia Šiaulių apskrities mažojo futbolo ir salės futbolo varžybose. 2011 m. debiutavo III lygos Šiaulių zonoje.

Klubas Šiauliuose organizuoja salės futbolo turnyrą Kariuomenės dienai pažymėti ir salės futbolo turnyrą Nepriklausomybės Atkūrimo dienai pažymėti, kuris 2010 m. tapo tarptautiniu. Kasmet dalyvauja Lietuvos kariuomenės čempionate, Šiaulių apskrities mažojo futbolo čempionate, Joniškio rajono, Šiaulių rajono čempionatuose ir tarptautiniuose turnyruose. 

2018 m. ŠAFF III lyga pirmenybėse komanda iškovojo vos du taškus (du kartus sužaidė lygiosiomis ir patyrė keturiolika pralaimėjimų) ir užėmė paskutinę vietą pirmenybėse. (Devinta vieta galutinėje komandų rikiuotėje). Po du įvarčius pelnę Emilis Tankūnas ir Dovydas Vaškas tapo rezultatyviausiais sezono žaidėjais komandoje.

Sezonai

|}

Salės futbolas
Nuo 2010 m. klubo pagrindinė futsalo komanda, bei dublerinė futsalo „B“ komanda dalyvauja Šiaulių apskrities futsal pirmenybėse. 

FK Savanoris futsal sezonai

|}

FK Savanoris B futsal sezonai

|}

Šaltiniai

Nuorodos 

Lietuvos futbolo klubai
Šiaulių futbolas
PKSK Via Ludus

Panevėžio „Via Ludus“ – Lietuvos futbolo klubas iš Panevėžio.

Istorija

Klubas debiutavo Panevėžio apskrities pirmenybėse 2011 m. pavasarį, tačiau sužaidęs 5 rungtynes ir visas pralaimėjęs, birželio pabaigoje pasitraukė iš varžybų. Nepaisant to, klubas žada dalyvauti kituose Panevėžio apskrities turnyruose.  Komanda yra susijusi su SFL lygos klubu FK Panevėžio Keliai.

Sezonai

|}

Šaltiniai

Nuorodos 

Via Ludus
Via
Vladimiras Pašuta

Vladimiras Pašuta (Vladimiras Pašuto, ; 1918 m. balandžio 19 d. Petrograde – 1983 m. birželio 10 d. Maskvoje) – tarybinis istorikas ir pedagogas.

Biografija 

1941 m. baigė Leningrado universitetą. Nuo 1948 m. dirbo TSRS Mokslų akademijos TSRS istorijos institute, o nuo 1968 m. dėstė Maskvos srities pedagoginiame institute. Profesorius nuo 1970 m. 1976 m. tapo TSRS Mokslų akademijos nariu korespondentu.

Bibliografija 

 1955 m. „Pamedė“
 1959 m. „Lietuvos valstybės susidarymas“
 1966 m. „Gedimino laiškai“ (su I. Štral)

Šaltiniai 

Lietuvos istorikai
Rusijos istorikai
Boston Consulting Group

The Boston Consulting Group – tarptautinė vadybos konsultavimo įmonė. Ji pripažinta, kaip viena iš prestižiškiausių įmonių vadybos konsultavimo srityje.  Ji taip pat yra viena iš pirmaujančių pagal įdarbinamų verslo vadybos magistrų skaičių.

Išnašos 

Konsultacijų įmonės
Bain & Company

Bain & Company – tarptautinė vadybos konsultavimo įmonė. Ji pripažinta, kaip viena iš prestižiškiausių įmonių vadybos konsultavimo srityje.  Ji taip pat yra viena iš pirmaujančių pagal įdarbinamų verslo vadybos magistrų skaičių.

Išnašos 

Konsultacijų įmonės
Klemensas Aleksandrietis

Klemensas Aleksandrietis – II–III amžiaus krikščionių teologas, vienas iš bažnyčios tėvų, bažnytinės mokyklos Aleksandrijoje vadovas.

Gynė krikščionybę veikaluose „Pamokomasis žodis graikams“, „Pedagogas“, „Kilimai“ ir daugelyje kitų.

Teologai
FK Medžiai Vilnius

Vilniaus „Medžiai“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

Istorija

Klubas įkurtas 2010 m., 2011 m. debiutavo SFL D1 divizione. Dalis žaidėjų jau turi SFL patirties, keletas yra rungtyniavę SFL A divizione.

Paprašytas papasakoti apie klubo atsiradimo SFL gretose istoriją, komandos vadovas Paulius Glosas teigė, kad „Medžiai“ susiformavo iš futbolą mėgstančių draugų kompanijos, kaip ir daugelis žinomų mėgėjiškų klubų. Anksčiau draugai buvo išsibarstę po įvairias kitas komandas, bet šiemet visi nusprendė, kad pribrendo reikalas rungtyniauti kartu. „Kodėl – FK Medžiai?“ – į  šį klausimą atsakymas buvo gana dviprasmiškas: visų pirma, komandos sudėtis mėgėjiška ir joje tikrai yra futbolininkų-„medžių“, nuo kurių kamuolys į vartus paprastai patenka tik atšokęs tinkama kryptimi; o taip pat – ši komanda propaguoja ekologišką gyvenseną ir su gamta susijęs pavadinimas tą atspindi.

Spalvinė gama 
Žalia ir balta spalvos.

Apranga 
Žalia-balta. Dar medžio spalva.

Klubo simbolika

Sezonai

LFF varžybos

|}

SFL varžybos

|}

7x7 Lygos varžybos

|}

Senjorų 35+ Lygos varžybos

|}

Dubleriai
2020 m. SFL D divizione debiutavo Medžiai B.

|}

Sudėtis
2017 m. lapkričio 10 d.

Šaltiniai

Nuorodos

Medžiai
Vilniaus futbolas
Aidzuvakamacu

Aidzuvakamacu () – miestas Japonijoje, Honšiū salos centrinėje dalyje, Fukušimos prefektūroje. Įsikūręs kalnuose, prie Agano upės, į vakarus nuo Inavaširo ežero. Yra geležinkelio stotis, plentų mazgas. Spalvotosios metalurgijos, tiksliųjų mašinų, elektronikos, tekstilės, medienos apdirbimo pramonė; lako dirbinių gamyba. Klimatinis kurortas, turistinis centras. Veikia Aizdu universitetas (įkurtas 1993 m.). Yra pilis (XIV a.), karališkasis sodas.

Šaltiniai 

Japonijos miestai
Japonijos kurortai
Babikiai

Babikiai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės rytus nuo Šudzialovo, apie 15 km į rytus nuo Sokulkos ir 46 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Iki 1939 m. kaimas priklausė Odelsko valsčiui, kurio rytinė dalis 1945 m. atiteko Baltarusijos TSR ir tais pačiais metais iš Lenkijoje likusios valsčiaus dalies buvo sudarytas naujas Babikių valsčius, kuris gyvavo iki 1954 metų. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Šudzialovo valsčius
Babikių valsčius

Babikių valsčius () – 1945–1954 ir 1973–1976 metais egzistavęs valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Sokulkos apskrityje. Valsčiaus centras buvo Babikių kaimas.

Istorija 
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Valsčius sudarytas 1945 m. iš vakarinės Lenkijos teritorijoje likusios Odelsko valsčiaus dalies. 1952 m. liepos 1 d. valsčiuje buvo 18 kaimų. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas. 1973 m. sausio 1 d. atkūrus valsčių sistemą, valsčius buvo atkurtas ir gyvavo iki 1976 m. liepos 1 d., kai buvo įkurtas naujas Šudzialovo valsčius.

Šaltiniai 

 Liczba ludności z publikacji „Rocznik Demograficzny Polski“, GUS 1975–1995
 Wykaz Gromad Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej według stanu z dnia 1.VII 1952 r., PRL, GUS, Warszawa
 1954 m. valsčiaus panaikinimo įstatymas (lenk.) ;
 1972 m. Lenkijos valsčių atkūrimo įstatymas (lenk.) ;
 1976 m. Valsčiaus panaikinimo įstatymas (lenk.) .

Šudzialovo valsčius
Buvę Balstogės vaivadijos valsčiai
Odelsko valsčius

Odelsko valsčius () – nuo 1919 iki 1939 metų egzistavęs valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Sokulkos apskrityje. Valsčiaus pavadinimas kilęs nuo Odelsko kaimo, bet valsčiaus centras buvo Babikių kaimas.

Istorija 
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1934 m. Odelsko gyvenvietei buvo suteiktos miesto teisės. Po II pasaulinio karo rytinė valsčiaus dalis atiteko Baltarusijos TSR, o vakarinė Lenkijai, kur buvo įkurtas naujas Babikių valsčius.

Šaltiniai 
 
 Główny Urząd Statystyczny w Warszawie: Województwa centralne i wschodnie Rzeczypospolitej Polskiej – podział na gminy według stanu z dnia 1.IV 1933 roku, Książnica-Atlas, Lwów 1933
 1934 m. miesto teisių Odelsko gyvenvietei suteikimo nutarimas (lenk.) ;

Buvę Balstogės vaivadijos valsčiai
Šudzialovo valsčius
Karališkosios salos nacionalinis parkas

Karališkosios salos nacionalinis parkas () – nacionalinis parkas JAV, Mičigane, apima Rojalio (Karališkąją) salą (didžiausia sala Aukštutiniame ežere) bei dar 400 smulkių salelių ir uolų. Įkurtas 1940 m.

Parke saugomi natūralūs, žmogaus neliesti spygliuočių ir mišrieji miškai, laukinių gyvūnų (vilkų, bebrų, briedžių) buveinės ir unikali ekosistema, susidariusi nedidelėje erdvėje. Taip pat čia užfiksuota ~200 paukščių rūšių, 46 žuvų rūšys.

Nacionalinio parko teritorija negyvenama, jis pasiekiamas vasaros mėnesiais keltu, vandens lėktuvais ir privačiomis valtimis. Yra dvi stovyklavietės – Vindigas ir Rok Haboras (pastarajame veikia švyturys).

Šaltiniai 

JAV nacionaliniai parkai
Ai Petri

Ai Petri arba Aj Petris (, , ) – viršukalnė pagrindinėje Krymo kalnų grandinėje, Ai Petri plynaukštėje, Jaltos savivaldybėje, Kryme. Aukštis – 1234,2 m. Nuo kalno atsiveria vaizdinga pietinio Krymo kranto panorama.

Ai Petri – unikali savo klimatinėmis sąlygomis visoje Ukrainoje – čia būna daugiausiai dienų su rūku šalyje (1970 m. – 215 d.) bei fiksuojamas stipriausias vėjas (1949 m. vėjas, viršijantis 15 m/s greitį pūtė 125 dienas, o stipriausias užfiksuotas – 50 m/s).

Į kalną veda 3,5 km ilgio oro tramvajaus linija. Pavadinimas Ai Petri graikų kalba reiškia „Šv. Petras“ ().

Šaltiniai 

Krymo kalnai
Novi Ostruvas

Novi Ostruvas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietus nuo Šudzialovo, apie 21 km į pietryčius nuo Sokulkos ir 36 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra 151 m aukštyje virš jūros lygio.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Šudzialovo valsčius
Ostruvo Pulnocnai

Ostruvo Pulnocnai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Šudzialovo, apie 20 km į pietryčius nuo Sokulkos ir 39 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime įsikūrusi Ostruvo Pulnocnų Marijos dangun žengimo parapija.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Šudzialovo valsčius
Ostruvo Pulnocnų Marijos dangun žengimo parapija

Ostruvo Pulnocnų Marijos dangun žengimo parapija () - viena iš Sokulkos stačiatikių dekanato parapijų, Ostruvo Pulnocnų kaime. Parapijoje yra dvi koplyčios Šv. Vladimiro Didžiojo Ostruvo Poludniovų kaime ir Šv. Jono Krikštytojo Stara Gžibovščizna kaime.

Literatūra

 Kalendarz prawosławny na 2010 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171 
 
Šudzialovo valsčius
Sokulkos stačiatikių dekanato parapijos
American International Assurance

„American International Assurance“ (AIA) – draudimo bendrovė, kuri turi per 20 mln. klientų ir 15 regiono šalių valdo daugiau kaip $90 mlrd. USD vertės turtą. Ji teikia gyvybės draudimo, pensijų planavimo, nelaimingų atsitikimų bei sveikatos draudimo paslaugas ir siūlo turto valdymo sprendimus asmenims bei įmonėms.

„American International Group“ (AIG) bendrovė savo Honkonge registruotai AIA planavo skelbti pirminį viešąjį akcijų pasiūlymą, taip siekiant grąžinti bent dalį iš 182 mlrd. USD JAV vyriausybės skirtos pagalbos. Vėliau AIG ketino perleisti didžiausiai Jungtinės Karalystės draudikei „Prudential“ savo gyvybės draudimo bendrovę Azijoje už 35 mlrd. USD. Tačiau galiausiai AIA atsiskyrė nuo AIG ir prisitraukė $20,5 mlrd USD išleisdama savo akcijas Honkongo vertybinių popierių biržoje.

Išnašos 

Gyvybės draudimo bendrovės
Kinijos įmonės
Akmenės SC

Akmenės SC – Lietuvos futbolo bei futsalo klubas iš Naujosios Akmenės.

Istorija 

1996 m. buvo įkurtas FK Akmenė klubas, registruotas kaip „Akmenės r. futbolo klubas „Akmenė““. FK Akmenė yra Šiaulių AFF narė.

Tuo tarpu Akmenės Sporto centras (Akmenės SC) buvo įregistruotas 1999 m. kaip biudžetinė įstaiga „Akmenės rajono sporto centras“. Logotipe rodomos datos yra 1966 m. ir 1997 m.

FK Akmenė ir Akmenės SC bendradarbiauja nuo 2004 m. 

2006 m. Naujosios Akmenės klubas buvo tapęs klubo FK Šiauliai trečiąja komanda.

2015 metais sėkmingai kovojo II lygos pirmenybėse ir buvo vieni iš lyderių. Tais metais pirmenybes baigė trečioje pozicijoje. Tuo metu LFF II lyga pirmenybėse žaidė bendras Akmenės SC ir „Akmenės Cementas“ darinys. Tačiau šis bendradarbiavimas tęsėsi neilgai. Labai skyrėsi SC ir VŠĮ vadovų požiūriai.

2018 m. įvyko Akmenės sporto centro ir FK Akmenės Cementas skyrybos. Cementininkai atsisakė ryšių su SC ir išstatė atskirą komandą LFF II lyga pirmenybėse, o Akmenės SC dalyvauja LFF III lyga Šiaulių zonos pirmenybėse kartu su FK Akmenė kaip jungtinė komanda. Akmenės komanda užėmė antrą vietą ŠAFF III lygos pirmenybėse. Šarūnas Barakauskis tapo rezultatyviau žaidėju šiame sezone.

Klubo simbolika

Logotipų kaita

Sezonai 

|}

Sudėtis
 Žaidėjų sąrašas lietuvosfutbolas.lt svetainėje. 
 (Nežinomos pozicijos ir marškinėlių numeriai.)

Salės futbolas

Nuo 2021–2022 m. sezono pradžios Akmenės SC subūrė bendrą komandą su FA Šiauliai, kuri buvo pavadinta FK Saulės Kraštas

Treneriai 
  Valdas Rubel, 2010–2011,
  Edmundas Liaudanskas 2015–2016.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 senoji oficiali svetainė
 Portale futbolinis.lt
 Informacija Šiaulių AFF 

Lietuvos futbolo klubai
Lietuvos salės futbolo klubai
Naujoji Akmenė
Šiaulių apskrities futbolas
Sluikos Borovščizna

Sluikos Borovščizna () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra 151 m aukštyje virš jūros lygio.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Šudzialovo valsčius
Zubžica Mala

Zubžica Mala () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės rytus nuo Šudzialovo, apie 17 km į rytus nuo Sokulkos ir 49 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Šudzialovo valsčius
Zubžica Velka

Zubžica Velka () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės rytus nuo Šudzialovo, apie 16 km į rytus nuo Sokulkos ir 48 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Šudzialovo valsčius
Šudzialovas

Šudzialovas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šudzialovo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į pietryčius nuo Sokulkos ir 40 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime veikia Sudovia sporto klubas, kelios pradinio ir vidurinio ugdymo švietimo įstaigos.

Istorija 
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Šioje vietoje žmonių gyvenvietė atsirado apie XIII a., bet pirmą kartą gyvenvietė paminėta 1592 metais. Pirmoji bažnyčia kaime pastatyta 1601 metais. Taip pat panašiu laiku kaime buvo pastatyta ir Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo cerkvė, kuri buvo nugriauta 1936 metais. 1900 m. kaime įkurta stačiatikių Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo parapija, kuri buvo panaikinta 1921 metais. Nuo 1906 m. kaime veikia katalikiška Šudzialovo Šv. Vincento Fereriušo ir Šv. Apaštalo Bartalomiejaus parapija. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Šudzialovas
Šudzialovo valsčius
Krušinianų musulmonų kapinės

Krušinianų musulmonų kapinės () – musulmonų kapinės Lenkijos Krušinianų kaime. Kapinės įkurtos XVII a. antroje pusėje. Seniausias antkapis yra 1704 m., daugiausiai yra XIX a. antkapių.

Nuorodos 

 Aprašymas apie kapines (lenk.).

Krinkų valsčius
Janovščizna

Janovščizna () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Sokulkos ir 32 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Sokulkos valsčius
Kurovščizna

Kurovščizna () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į pietus nuo Sokulkos ir 37 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Sokulkos valsčius
Teisingas reikalas

Teisingas reikalas () - dešiniųjų centro politinė partija, įkurta 2008 m. lapkričio 16 d., sujungus 3 liberalizmo ideologiją propagavusias partijas: 
 Pilietinė jėga (Гражданская сила)
 Rusijos demokratų partija (Демократическая партия России, ДПР)
 Dešiniųjų jėgų sąjunga (Союз правых сил, СПС)

Oficialiai įregistruota 2009 m. vasario 11 d. Partijos devizas - "Laisvė, nuosavybė, tvarka!", oficialios spalvos - mėlyna, raudona. Kritikai tvirtina, kad šią politinę jėgą faktiškai kuruoja Prezidento administracija. Artimiausiuose Rusijos vadovo rinkimuose 2012 m. partija ruošiasi palaikyti Dmitrijų Medvedevą. 2011 m. birželio 25 d. partijai ėmė vadovauti verslininkas milijardierius Michailas Prochorovas.

Šaltiniai

Nuorodos

 http://twitter.com/#!/pravoedelo
 Apie Teisingo reikalo partiją

Rusijos partijos
Andrés Guardado

Andresas Guardadas (José Andrés Guardado Hernández; g. 1986 m. rugsėjo 28 d.) – Meksikos futbolininkas, rungtyniaujantis kairiojo krašto saugo pozicijoje. Meksikos rinktinės ir Ispanijos klubo „Real Betis“ žaidėjas.

Karjerą padėjo „Club Atlas“ klube, kurio jaunimo komandoje treniravosi. Po sėkmingo sezono 2007 m. nupirktas klubo „Deportivo La Coruña“ už 7 mln. eurų (tuo metu tai buvo brangiausias visų laikų Meksikos futbolininkas).

Guardadas Meksikos rinktinėje debiutavo 2005 m. draugiškose varžybose prieš Vengriją.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Laimėjimai 
Deportivo
 Segunda División: 2011–12 m.
 UEFA Intertoto taurė: 2008 m.
PSV
 Eredivisie: 2014–15, 2015–16 m.
 Nyderlandų futbolo supertaurė: 2015, 2016 m.

 CONCACAF Aukso taurė: 2011, 2015, 2019 m.

Šaltiniai 

Guardado
Podjaluvka (Sokulkos apskritis)

Podjaluvka () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Sokulkos valsčius
Sokolanai

Sokolanai () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Sokulkos ir 44 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr.  ir vaivadijos kelias Nr. .

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas pirmą kartą paminėtas 1601 m., o 1616 m. Jeronimas Valavičius kaime įsteigė medinę bažnyčią. 1618 m. balandžio 12 d. įkurta Sokolanų Viešpaties Prisikėlimo parapija. 1883 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia, kuri buvo sugriauta per II pasaulinį karą. 1919-1939 m. kaimas buvo Sokolanų valsčiaus centras. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Sokulkos valsčius
Stara Kamionka (Sokulkos apskritis)

Stara Kamionka () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietryčius nuo Sokulkos ir 39 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Sokulkos valsčius
Sokolanų valsčius

Sokolanų valsčius () – nuo 1919 iki 1939 metų egzistavęs valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Sokulkos apskrityje. Valsčiaus centras buvo Sokolanų kaimas.

Istorija 
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Valsčius nustojo egzistuoti prasidėjus II pasauliniam karui, po karo valsčius nebebuvo atkurtas ir dauguma valsčiaus kaimų buvo priskirti Sokulkos valsčiui.

Šaltiniai 
 
 Główny Urząd Statystyczny w Warszawie: Województwa centralne i wschodnie Rzeczypospolitej Polskiej – podział na gminy według stanu z dnia 1.IV 1933 roku, Książnica-Atlas, Lwów 1933

Buvę Balstogės vaivadijos valsčiai
Sokulkos valsčius
Gunaras Kakaras

Gunaras Imantas Kakaras (g. 1939 m. sausio 8 d. Padaičiuose, Pabiržės valsčius, Biržų apskritis) – Lietuvos astronomas, muziejininkas.

Biografija 
1946–1957 m. mokėsi Pabiržės pradinėje ir vidurinėje mokyklose. 1957–1962 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete. 1961–1962 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto laborantas, 1962–1977 m. mokslo darbuotojas. 1969 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas. 1973–1976 m. Vilniaus planetariumo mokslinės metodinės tarybos pirmininkas. 1976–1983 m. Lietuvos astronomų draugijos pirmininkas. 1977–1990 m. Fizikos instituto vyr. mokslo darbuotojas. 

1988 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Seimo narys. 1989–1990 m. SSRS AT liaudies deputatas. 1990 m. kartu su Libertu Klimka įsteigė Etnokosmologijos muziejų (nuo 1995 m. Lietuvos etnokosmologijos muziejus), muziejaus direktorius. Moksliniai darbai siejami su žvaigždžių fotometrija, astronomijos mokslo populiarinimu.

Bibliografija 
 Kaip pasveriamos žvaigždės. – Vilnius, 1967. – 44 p.
 Šimtas astronomijos mįslių. – Vilnius: Vaga, 1967. – 259 p.: iliustr.
 Astrofizika: mokymo priemonė mokytojams / Algimantas Ažusienis, Antanas Juška, Gunaras Kakaras. – Kaunas: Šviesa, 1977. – 219 p.: iliustr.

Įvertinimas 
 1982 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas
 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis 
 2016 m. Molėtų rajono garbės pilietis

Šaltiniai

Nuorodos 
 Gunaras Kakaras // Kauno diena, 2004-05-15
 Gunaras Kakaras: kontaktas su ateiviais įmintų žmonijos atsiradimo mįslę, 2010-10-26

Lietuvos astronomai
Lietuvos muziejų direktoriai
Lietuvos miestų ir rajonų garbės piliečiai
Berezinos mūšis

Berezinos mūšis – susirėmimas tarp iš Rusijos besitraukiančios Napoleono armijos ir jį persekiojusių Rusijos imperijos armijų.

Padėtis prieš mūšį 
1812 m. spalio 19 d., po nesėkmingų bandymų priversti rusus pripažinti pralaimėjimą, Napoleonas įsakė Didžiajai armijai trauktis iš Maskvos. Pritrūkus maisto, pašaro arkliams ir temperatūrai nukritus iki -30 °C dešimtys tūkstančių kareivių buvo palikti mirti pakelėse. Lapkričio 23 d. armija atžygiavo prie Berezinos upės ir išvydo rusų kariuomenę kitame jos krante bei sugriautą vienintelį tiltą. Didžioji armija pakliuvo į spąstus tarp ledus plukdančios upės ir besivejančios kitos rusų kariuomenės.

Mūšio eiga 
Buvo nuspręsta pastatyti du pontoninius tiltus per upę. Maždaug 400 inžinierių dirbo iki krūtinių įbridę į ledinį vandenį. Daug jų sušalo ar buvo srovės nunešti. Lapkričio 26-29 d. apie 35 000 karių perėjo tiltus abiejuose upės krantuose vykstant žiaurioms kautynėms. Buvo siekiama apsaugoti prietilčius. Paskui prancūzų inžinieriai tiltus sugriovė. Persikėlus per upę Napoleonui liko mažiau nei 10 000 kovai tinkamų karių.

Napoleono karų mūšiai
Rusijos imperijos mūšiai
Mūšiai Baltarusijos teritorijoje