joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Didier Deschamps

Didijė Dešamas (Didier Deschamps; g. 1968 m. spalio 15 d.) – buvęs profesionalus Prancūzijos futbolo žaidėjas, nuo 2001 m. dirbantis treneriu. Jis žaidė saugo pozicijoje „FC Nantes“, „Marseille“, „Bordeaux“, „Juventus“, „Chelsea“ ir „Valencia“ klubuose.

Su Prancūzijos rinktine D. Deschamps dalyvavo 1992, 1996 ir 2000 m. Europos čempionatuose bei 1998 m. pasaulio čempionate, vykusiame Prancūzijoje. 1996, 1998 ir 2000 m. čempionatuose prancūzas buvo rinktinės kapitonas.

Kartu su Marselio klubu D. Deschamps ne tik tapo Prancūzijos čempionais, bet ir 1993 m. laimėjo UEFA Čempionų lygą. Iki šiol tai yra vienintelis Prancūzijos klubas, laimėjęs šį turnyrą. Tuo tarpu su „Juventus“ prancūzas šį turnyrą laimėjo 1996 m. Su italais D. Deschamps taip pat kėlė Europos Supertaurės ir Tarpžemyninės taurės trofėjus.

Po Franz Beckenbauer prancūzas buvo vos antras kapitonas, pelnęs UEFA čempionų lygos, Europos ir pasaulio čempionatų trofėjus.

2001 m. prancūzas pradėjo trenerio karjerą su „Monaco“ klubu. 2006–2007 m. sezone D. Deschamps padėjo „Juventus“ laimėti Serie B lygą ir grįžti į Serie A. 2009 m. jis prisijungė prie dar vieno savo buvusio klubo „Marseille“.

2012 m. liepos 8 d. D. Deschamps buvo paskirtas Prancūzijos rinktinės vyriausiuoju treneriu.

Karjeros statistika 
2013 m. duomenys

Žaidėjas

Tarptautinė

Treneris 
2017 m. lapkričio 14 d. duomenys.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Prancūzijos futbolininkai
Prancūzijos futbolo treneriai
Buckley Town FC

Buckley Town FC – Velso futbolo klubas iš Baklio ().

Istorija 

Klubas įkurtas 1977 m.

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė

Buckley Town
Skycop

„Skycop” – tarpininkavimo bendrovė, oro keleivių vardu reiškianti pretenzijas oro pervežimų bendrovėms dėl atidėtų, atšauktų skrydžių ar kelevių neįleidimo į lėktuvą dėl jo perpildymo. Bendrovė teikia pretenzijas oro linijoms pagal ES 261/2004 reglamentą. Jei kompensacija sėkmingai atgaunama, įmonė taiko 25% mokestį, skaičiuojamą nuo atgautos kompensacijos sumos.

2017 m. įmonė tapo pagrindiniu Kauno „Žalgirio“ krepšinio klubo rėmėju, o 2018-ųjų vasarį komandos treneris, Europos krepšinio legenda Šarūnas Jasikevičius tapo įmonės reklaminiu veidu. „Skycop“ taip pat parėmė brolių LaMelo ir LiAngelo Ball‘ų atvykimą į Birštono-Prienų „Vytauto“ krepšinio klubą, aprūpindami juos verslo klasės bilietais iš Los Andželo į Vilnių.

Išnašos 

Lietuvos įmonės
Norair Aslanyan

Norairas Aslanianas () – Armėnijos futbolininkas, šiuo metu žaidžiantis už Olandijos klubą FC Emmen ir Armėnijos futbolo rinktinę. Beveik visą žaidėjo karjerą praleido Olandijoje.

Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2013 m.

Dar žinomas Mamedovo pavarde, nes jo tėvai, siekdami gauti Karabacho karo pabėgėlių statusą, priėmė azerbaidžanietišką pavarde. Emigravę į Nyderlandus, susigrąžino Aslanianų pavardę.

Karjera 
Profesionalo karjerą pradėjo Nyderlanduose, kur žaidė įvairiuose klubuose. 2017 m. buvo grįžęs į Armėniją ir atstovavo Alashkert FC. Tiesa, Premjer lygoje sužaidė vos dvi rungtynes. Po to grįžo į Nyderlandus ir karjerą tęsia žemesniųjų divizionų komandose.

Karjera nacionalinėje rinktinėje 
Buvo kviečiamas į Armėnijos nacionalinę futbolo rinktinę. Sužaidė aštuonerias rungtynes už savo šalį.

Šaltiniai

Nuorodos 
 worldfootball.net
 www.footballdatabase.eu

Armėnijos futbolininkai
Rhos Aelwyd FC

Rhos Aelwyd FC – Velso futbolo klubas iš Ponkiajo.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1943 m. 1958 m. klubas susijungė su Ponciau Aelwyd FC. 

1992 m. žaidė Cymru Alliance, bet neįsitvirtino. Iškrito į Welsh National League. 2010 m. vėl grįžo į Cymru Alliance, bet antras sezonas lėmė, kad vėl iškrito į žemesnį divizioną.

Sezonai 

|}

 Welsh National League (Wrexham Area)

Šaltinis:

Šaltiniai

Nuorodos 
 http://www.rhosaelwyd.co.uk/

Rhos Aelwyd
Glantraeth FC

Glantraeth FC – Velso futbolo klubas iš Bodorgano, esančio Anglesio saloje.

Istorija 
Įkurtas 1984 m. Yra žaidę Cymru Alliance lygoje, tačiau neįsitvirtino. Dabar dėmesį skiria vaikų ir jaunimo ugdymui. 

2001/2002 m. sezone sudarė jungtinę komandą su kaimynais Llangefni Town FC ir dalyvavo Cymru Alliance lygoje.  Tą sezoną jungtinė komanda užėmė antrą vietą pirmenybėse.

2002/2003 m. sezone dar kartą dalyvavo jungtinė komanda. Šį kartą užėmė ketvirtą vietą. Po šio sezono vėl dalyvavo dvi atskiros komandos.

Klubo garbės prezidente tapo žinoma aktorė Naomė Vots.

Pasiekimai 
 Negali pasigirti aukštais pasiekimais. Kartą nugalėjo Cymru Alliance lygoje. Du kartus buvo antri.

Sezonai 

|}

Šaltinis:

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė

Glantraeth
Mykolas Jastržembskis

Mykolas Jastržemskis, ,  (1859 m. rugsėjo 28 d. Izabelino kaime (dab. Baltarusijos Valkavisko rajone) – 1938 m. birželio 16 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Baltarusijos evangelikų reformatų kunigas, superintendentas.

Biografija 
Gimė ir augo Slucko reformatų bažnyčios kunigo šeimoje. Baigęs Slucko gimnaziją, jis studijavo teologiją Dorpato universitete. Studijų metais priklausė studentiškai korporacijai Konventas Polonia.

1889 m. liepos 7 d. ordinuotas į kunigus. Paskirtas kunigu pamokslininku į Vilniaus reformatų bažnyčią, iki 1907 m. kartu aptarnavo ir bendratikių parapiją Deltuvoje. Dėl kunigų trūkumo bei vizituodamas važinėdavo ir į rytines Vilniaus Sinodo parapijas dabartinės Baltarusijos teritorijoje.

Nuo 1894 m. ėjo skyrybų komisijos Sinode pirmininko pareigas, nuo 1893 m. renkamas į Sinodo kolegiją kaip narys iš dvasininkų. Po trylikos tarnystės metų Vilniuje 1902 m. buvo ordinuotas į vicesuperintendentus. 1907 m. išrinktas Vilniaus distrikto superintendentu, tose pareigose išbuvo iki mirties.

Įvertinimas 
 Rusijos caras 1896 m. apdovanojo apdovanotas imperatoriaus Aleksandro III atminimo sidabro medaliu, 1898 m. – aukso kryžiumi.

Šaltiniai 
 Jastržembskis Mykolas, kun. gen. superint. (1859–1938)  (biografija) // Lietuvos evangelikų reformatų enciklopedija

Evangelikų reformatų kunigai
Amlwch Town FC

Amlwch Town FC – Velso futbolo klubas iš Amlucho, esančio Anglesio saloje.

Istorija 
Įkurtas 1897 m. Yra žaidę Cymru Alliance lygoje, tačiau neįsitvirtino. Dabar dėmesį skiria vaikų ir jaunimo ugdymui.

Pasiekimai 
 Negali pasigirti aukštais pasiekimais. Regioninių lygų, jaunimo ir vaikų įvairių turnyrų nugalėtojai ir dalyviai.  Yra dalyvavę Cymru Alliance lygoje.

Sezonai 

|}

Šaltiniai:

Šaltiniai 

Amlwch Town
Laurynas Tercijonas

Laurynas Tercijonas (1857 m. rugpjūčio 8 d. Amalviškiuose (Marijampolės apskrities Padovinio valsčius) – 1908 m. kovo 23 d. Port Artūro tvirtovė, Kinija) – gydytojas Lietuvoje ir Rusijoje, lietuvių tautinio atgimimo dalyvis.

Biografija 
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, buvo žinomo lituanisto Petro Kriaučiūno mokinys. 1885 m. Maskvos universitete įgijo mediko diplomą. Po baigimo dvejus metus vertėsi laisvai samdomo gydytojo praktika Marijampolėje, P. Kriaučiūno įtakotas skaitė ir platino nelegalų laikraštį „Aušra“.

Reikėjo grąžinti skolas, kurios susidarė studijuojant aukštojoje mokykloje ir L. Tercijonas nusprendė stoti geriau apmokomon tarnybon į Rusijos imperijos kariuomenę, studijavo Sankt Peterburgo karinės medicinos akademijoje. Paskirtas tarnauti karo gydytoju 50-tajame Balstogės pėstininkų pulke Sevastopolyje.

1895 m. į šį uostamiestį gydytis nuo džiovos atvyko sunkiai sergantis lietuvių tautinio atgimimo veikėjas Vincas Kudirka. L. Tercijonas ėmė globoti savo buvusį klasės draugą, rėmė jį finansiškai, taip pat davė lėšų laikraščio „Varpas“ leidimui. V. Kudirkai skirti laiškai nuo giminių ir draugų atkeliaudavo į Sevastopolį L. Tercijono vardu.

1904 m. kilus Rusijos-Japonijos karui, kartu su daliniu buvo perkeltas į Tolimuosius Rytus. Mirė nuo vidurių šiltinės Port Artūro tvirtovėje.

Šaltiniai 
 Milda Budrys, M.D. Lithuanian physicians – „Aušrininkai“ // Lituanus, Volume 31, No.2 – Summer 1985
 Rugpjūtis – Marijampolei reikšmingos datos 2017 // www.marvb.lt 
 Vytautas Landsbergis. Du neskelbti Jono Jablonskio laiškai Viliui Gaigalaičiui

Lietuvos visuomenės veikėjai
Lietuvos gydytojai
Carroll Baker

Kerol Beiker (; g. 1931 m. gegužės 28 d.) – amerikiečių kino ir teatro aktorė, Auksinio gaublio laimėtoja (1957 m.).

Biografija 
Beiker debiutavo kine 1953 m., tačiau pradžioje turėjo tenkintis daugiausia TV reklamomis, taip pat keletu vaidmenų Brodvėjaus teatre. Palaipsniui gaudavo vis didesnius vaidmenis, kurie 6 dešimtmečio pabaigoje jai pelnė Auksinį gaublį ir Oskaro nominaciją (1957 m. filmas „Baby Doll“). 

6 ir 7 dešimtmetyje aktorė buvo laikoma sekso simboliu, jai netrūko vaidmenų populiariuose filmuose, tačiau konfliktas su kino kompanija „Paramount Pictures“ ir skyrybos privertė ją pakeisti aplinką – Beiker kuriam laikui išvyko į Italiją, kur dažniausiai filmavosi pas režisierių Umberto Lenzi. 8 dešimtmečio pabaigoje po beveik 10 metų pertraukos ji grįžo į gimtinę, kur sėkmingai atnaujimo savo karjerą tiek kine, tiek teatre. Viso jos karjera truko iki 2003 m.

Beiker turi savo vardo žvaigždę Holivudo šlovės alėjoje, yra išleidusi autobiografiją ir dvi knygas.

Šeima 
Beiker buvo 3 kartus ištekėjusi:
 už Louie Ritter (1953); santuoka greitai nutrūko dėl prasidėjusios jos aktorės karjeros
 už režisieriaus Jack Garfein (1955-69), su kuriuo susilaukė 2 vaikų – duktė Blanche Baker taip pat aktorė ir režisierė
 už aktoriaus Donald Burton (1982-2007, iki jo mirties)

Dalinė filmografija 
 Švelnus Deboros kūnas (1968)
 Paranoja (1970)
 Apačių kapitonas (1971)
 Ragana (1973)
 Gėlė su plieniniais žiedlapiais (1973)
 Ledo peilis (1974)
 Pagaliau, pagaliau (1975)
 Privati pamoka (1975)
 Mano tėvo žmona (1976)
 Ironweed (1987)
 Žaidimas (1997)

Apdovanojimai ir nominacijos 
 Oskaras (nominacija) – geriausia aktorė (1957)
 Auksinis gaublys – geriausia nauja aktorė (1957)
 Auksinis gaublys (nominacija) – geriausia aktorė (1957)
 BAFTA – geriausia užsienio aktorė (1957)
 Laurel apdovanojimas (nominacija) – geriausia aktorė (1964, 1965)

Šaltiniai

Nuorodos 

 IMDb profilis

JAV aktoriai
Claudio Bisio

Klaudio Bizijo (; g. 1957 m. kovo 19 d. Novi Ligūrė) – italų aktorius, komikas, rašytojas, filmų dubliuotojas ir renginių vedėjas.

Dalinė filmografija 
 Sveiki atvykę į Pietus (2010)
 Moterys prieš vyrus (2011)
 Atspėk, kas ateis per Kalėdas? (2013)
 Sveiki, pone prezidente! (2013)
 Žmonės, kuriems gera (2014)

Apdovanojimai ir nominacijos 
 David di Donatello (nominacijos) – geriausias aktorius (2009 ir 2011); geriausias antrojo plano aktorius (2009)
 Ciak d'oro (nominacija) – geriausias antrojo plano aktorius (1994)
 Nastro d‘Argento (nominacijos) – geriausias antrojo plano aktorius (2009); geriausias aktorius (2011)
 Giffoni filmų festivalio apdovanojimas (2009)

Nuorodos 

 IMDb profilis

Italijos aktoriai
Kereliai (Baltarusija)

Kereliai (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 22 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 8 km nuo Gervėčių, Ašmenėlės dešiniajame krante, miškų apsuptyje, priešais Dideles Jacinas (jungiasi tiltu).

Šaltiniai 

Astravo rajono gyvenvietės
Gervėčių kraštas
2013–2014 m. FIDE moterų Didžiojo prizo varžybos

2013-2014 m. FIDE moterų Didžiojo prizo varžybos () – tai serija iš šešių moterų turnyrų, sudariusių 2016 m. moterų pasaulio šachmatų čempionato pretendentės atranką dėl 2016 m. mačo su pasaulio čempione. Nugalėtoja tapo kinietė Hou Ifan. Antrąją vietą, trečią kartą, užėmė Indijos šachmatininkė Humpy Koneru. 

Užėmusi pirmąją vietą Hou Ifan įgijo teisę žaisti 10 partijų mačą dėl pasaulio čempionės titulo 2016 m. moterų pasaulio šachmatų čempionate.

Žaidėjų atranka 

Žaidėjos atrinktos pagal sekančius kriterijus:

keturios 2012 m. pasaulio moterų šachmatų čempionato pusfinalininkės:

  Ana Ušenina,
  Antoaneta Stefanova,
  Džju Vendžjin,
  Dronavalli Harika;

šešios aukščiausią vidutinį reitingą turinčios (per laikotarpį nuo 2012 kovo mėn. iki 2013 m. sausio mėn):

 Judita Polgar (atsisakė),

  Hou Ifan,
  Koneru Humpy,
  Anna Muzyčiuk,
  Zhao Xue,
  Nana Dzagnidze,
  Kateryna Lahno;

šešios organizarorių pakviestos:

  Aleksandra Kosteniuk (Ženeva),
  Elina Danielian (Dilijanas),
  Nafisa Muminova (Taškentas),
  Olga Girija (Chanty Mansijskas) ,
  Bela Khotenašvili (Tbilisis),
  Batchimeg Tuvšintugs (Erdenetas);

dvi FIDE prezidento pakviestos žaidėjos:

  Nadežda Kosintseva
  Viktorija Čmilytė.</ref>

Pakeista –  Tatjana Kosintseva

Apdovanojimai, balai ir prizai
2013–2014 m. Didžiojo prizo nugalėtoja įgyja teisę žaisti 2015 m. pasaulio moterų šachmatų čempionato mačą dėl pasaulio čempionės titulo.

Prizinis fondas vienam turnyrui išaugo nuo 40 000 € iki 60 000 €, o už bendrą rezultatą nuo 60 000 € iki 90 000 €.

Žaidėjų apdovanojimas pagal užimtas vietas.

2013–2014 metų turnyrai

Ženeva 
1-as etapas, Ženeva, 2013 m. gegužės 2 –16 d.

Bela Khotenašvili laimėjo Didžiojo prizo turnyrą Ženevoje, taip pat išsikovo 3-ią didmeistrės balą.

Diližanas 
2-as etapas, Diližanas 2013 m. birželio 15 – 29 d.

Taškentas 

3-ias etapas, Taškentas, 2013 m. rugsėjo 17 – spalio 1 d.

Chanty Mansijskas 
Turnyras vyko 2014 m. balandžio 8-20 d. Nugalėjo kinietė Hou Ifan, surinkusi 8,5 taško iš 11-kos.

Lopota 
Turnyras Lopotos kurorte (Gruzija) vyko 2014 m. birželio 19 d. – liepos 1 d. Nugalėjo kinė Hou Ifan, surinkusi 9 taškus iš 11-kos.

Šardža 
Turnyras Šardžoje  vyko 2014 m. rugpjūčio 24 d. – rugsėjo 7 d. Surinkusios po 8,5 taško iš 11-kos, pirmąją vietą pasidalijo dvi kinės Džju Vendžjin ir Hou Ifan.

Galutinės dalyvių vietos 2013–2014 m. Didžiojo prizo varžybose 

Apibendrinti rezultatai - balais.

Pastabos.

Užtamsinti langeliai – turnyrai, kuriuose šachmatininkė nežaidė.
Pasitraukus Nadeždai Kosintsevai iš moterų Didžiojo prizo varžybų, ją pakeitė Tatjana Kosintseva kaip turinti aukščiausią rezervo sąrašo reitingą.
V. Čmilytė praleido Taškento turnyrą dėl ligos – ją pakeitė Guliskhan Nakhbajeva.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Markas Vyksas. 2013-2014 FIDE moterų didžiojo prizo varžybos

Moterų šachmatų varžybos
FIDE Didžiojo prizo varžybos
Viekšnių malūno tvenkinys

Viekšnių malūno tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, Viekšnių miesto pietrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Ventos upę 211,5 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,24 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 54,8 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais. Šiaurvakarinėje pakrantėje stovi gyvenamieji namai, pietrytinėje plyti pievos. Tvenkinį skersai kerta kabantis pėsčiųjų tiltas.

Tvenkinys įrengtas 1897 m., kai buvo pastatytas vandens malūnas. 1930 m. buvo sumontuota hidroelektrinė, kuri tiekė Viekšniams elektrą. 2002 m. pastatyta šiuolaikinė 95 kW galios mažoji hidroelektrinė, įrengtas žuvitakis.

Šaltiniai 

Mažeikių rajono tvenkiniai
2011–2012 m. FIDE moterų Didžiojo prizo varžybos

2011-2012 m. FIDE moterų Didžiojo prizo varžybos () – tai serija iš šešių moterų turnyrų, kuriuose buvo atrinkta pretendentė žaisti mačą  dėl pasaulio čempionės titulo.  Moterų Didžiojo prizo šachmatų varžybų nugalėtoja tapo. kinietė Hou Ifan. 
Ji įgijo teisę 2013 m.  žaisti 10 partijų mačą dėl pasaulio šachmatų čempionės titulo su tuometine moterų pasaulio čempione - ukrainiete Ana Ušenina.

Varžybų formatas 

Turnyruose  žaidė 18 atrinktų, vedančiųjų šachmatininkių. Kiekviena žaidėja pasižadėjo, kad dalyvaus keturiuose Didžiojo prizo turnyruose. Turnyruose, ratų sistema, dalyvavo 12 žaidėjų. 

Apibendrinant varžybų rezultatus buvo imami geriausi rezultatai iš trijų turnyrų. Žaidėja, surinkusi daugiausiai Didžiojo prizo balų, tampa nugalėtoja.

Turnyrų taisyklės 
Per dvejus metus (2012–2013) buvo surengti šeši Didžiojo prizo turnyrai. Kiekviename Didžiojo prizo turnyre galėjo dalyvauti 12 žaidėjų. Buvo žaidžiama ratų sistema. Užimtos vietos nustatomos pagal partijų taškus, o surinkus po lygiai taškų – pagal papildomus turnyro rodiklius. – moterų pasaulio šachmatų čempionato dalis.

Laiko kontrolė 
Kiekvienai žaidėjai partijai skiriama laiko: 90 min. pirmiesiems 40 ėjimų, 30 min. – likusiai partijai. Nuo pirmojo ėjimo po kiekvieno ėjimo pridedama po 30 sek.

Atrinktos žaidėjos

Atrinktų dalyvių sąrašas:

Apdovanojimai, balai ir prizai
2011–2012 m. Didžiojo prizo nugalėtoja įgyja teisę žaisti 2013 m.  mačą dėl pasaulio moterų čempionės titulo.

Prizinis fondas vienam turnyrui 40 000 €, o už bendrą rezultatą 60 000 € 

Žaidėjų apdovanojimas pagal užimtas vietas.

2011–2012 m. turnyrai

Rostovas prie Dono 
2-oji lentelė. FIDE Didysis prizas, Rostovas prie Dono, 2011 m. rugpjūčio 2–15 d. Turnyro kategorija – XX, vidutinis Elo reitingas 2527.

Šenženas 
3-ioji lentelė. FIDE Didysis prizas, Šenženas, 2011 m. rugsėjo 1–15 d. Turnyro kategorija – XVIII, vidutinis Elo reitingas 2482.

Nalčikas 
4-oji lentelė. FIDE Didysis prizas, Nalčikas 2011 m. spalio 8–23 d. Turnyro kategorija – XIX, vidutinis Elo reitingas 2507.

Kazanė 
5-oji lentelė. FIDE Didysis prizas, Kazanė, 2012 m. birželio 9–23 d. Turnyro kategorija – XIX, vidutinis Elo reitingas 2517.

Džermukas 
6-oji lentelė. FIDE Didysis prizas, Džermukas, 2012 m. liepos 17–28 d. Turnyro kategorija – XIX, vidutinis Elo reitingas 2506.

Ankara 
7-oji lentelė. FIDE Didysis prizas, Ankara, 2012 m. rugsėjo 16–28 d. Turnyro kategorija – XVIII, vidutinis Elo reitingas 2487.

Galutinės dalyvių vietos 2011–2012 m. Didžiojo prizo varžybose 

Šachmatininkių surinkti balai 2011–2012 m. Didžiojo prizo varžybose:

Šaltiniai

Nuorodos 
 FIDE moterų Didysis prizas – Ankaroje (Turkija) – 2012 m. rugsėjo 15 -29 dienomis
  10-11 ratai Ankaros FIDE moterų didžiojo prizo varžybose

Moterų šachmatų varžybos
FIDE Didžiojo prizo varžybos
Karaliaus Mindaugo taurė

Karaliaus Mindaugo taurė – prizas, dėl kurio varžomasi kasmetinėje stipriausios Lietuvos krepšinio lygos (LKL) šventėje. Šis renginys gyvuoja nuo 2016 m., sujungęs iki tol atskirai rengtas taurės varžybas ir LKL „Žvaigždžių dienas“. Krepšinio renginys apjungia ne tik sporto rungtynes, bet ir šou, kurio dalimi tampa žymiausi Lietuvos krepšininkai, tradiciniai snaiperio ir „Oro karaliaus“ konkursai, žinomiausi Lietuvos muzikos vardai. Turnyras pavadintas Lietuvos karaliaus Mindaugo vardu.

Istorija 

Kova dėl Karaliaus Mindaugo taurės pirmą kartą įvyko 2016 m. Vilniaus „Siemens“ arenoje. Turnyras pasižymėjo Lietuvos klubiniam krepšiniui iki šiol dar nematytu priziniu fondu – komandoms skirta 100 tūkst. eurų. Pirmąją „Kidy Tour“ Karaliaus Mindaugo taurę iškovojo Vilniaus „Lietuvos rytas“, finale laimėjęs prieš Kauno „Žalgirį“ 67:57.  2017 m. varžybos persikėlė į Kauną, į „Žalgirio“ areną. „Kidy Tour“ KMT taurę iškovojo Kauno „Žalgiris“, finale 84:63 įveikęs Panevėžio „Lietkabelį“ . 2018 m. SIL–Karaliaus Mindaugo taurės trečiasis turnyras vyko Klaipėdoje, jo finale Kauno „Žalgiris“ nugalėjo Vilniaus „Lietuvos rytą“ 81-62. 2019 m. „Kidy Tour“ Karaliaus Mindaugo taurės turnyras sugrįžo į Vilnių. Siemens Arenoje vyko ketvirtojo Karaliaus Mindaugo taurės turnyro finalas, kuriame Dainiaus Adomaičio Vilniaus „Rytas“ įtemptoje kovoje nugalėjo Šarūno Jasikevičiaus Kauno „Žalgirio“ krepšininkus rezultatu 70-67. 

2020 metus turnyras pasitiko atsinaujinęs – turnyro generaliniu rėmėju tapo bankas „Citadele“, o finalo ketverto kovos po metų pertraukos vėl sugrįžo į Klaipėdą. Finalinėse turnyro rungtynėse Šarūno Jasikevičiaus vadovaujamas Kauno „Žalgirio“ klubas 80-60 įveikė Dainiaus Adomaičio vedamą Vilniaus „Ryto“ ekipą. 

2021 m. „Citadele“ Karaliaus Mindaugo taurės finalo ketvertas vyko Panevėžyje, „Cido“ arenoje. Finalinėse turnyro rungtynėse titulą vėl apgynė Kauno „Žalgirio“ klubas, kuris finale 76-69 įveikė turnyro šeimininkus Panevėžio „Lietkabelio“ krepšininkus.  

2022 m. „Citadele“ Karaliaus Mindaugo taurės finalo ketvertas trečią kartą istorijoje vyko Vilniuje, Avia Solutions Group arenoje. Finale titulą dar kartą iškovojo Kauno „Žalgirio“ klubas, kuris finale 91-66 įveikėPanevėžio „Lietkabelio“ krepšininkus.

Laimėtojai

Taip pat skaitykite 
 LKL Snaiperio konkursas

Šaltiniai

Nuorodos 

 Karaliaus Mindaugo taurė (lkl.lt)
 Karaliaus Mindaugo taurė (basketnews.lt)

Lietuvos krepšinio varžybos
LKL žvaigždžių diena
AFC Llwydcoed

AFC Llwydcoed – Velso futbolo klubas iš Luidkoido kaimo.

Istorija 

Klubas įkurtas 1931 m. Tuo metu vadinosi Llwydcoed Welfare. Yra žaidę kelis sezonus antroje pakopoje, bet joje neįsitvirtino.

Pasiekimai 
 Negali pasigirti aukštais pasiekimais.

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 http://www.afcllwydcoed.co.uk/
 RSSSF duomenų bazė

Llwydcoed
IFA 2

IFA 2 – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės.

Istorija 
2015 m. Europos Komisija įvertino IFA 2 projektą kaip vieną iš svarbiausių energetikos vystymo projektų Europoje.

2017 m. rangovo konkursą laimėjo Italijos tarptautinė korporacija Prysmian Group. 2020 m. spalio 15 d. pradėti jungties testavimo darbai.

2021 m. sausio 22 d. jungtis oficialiai atidaryta.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Jungtinės Karalystės elektros jungtys
Prancūzijos elektros jungtys
Ammanford AFC

Ammanford AFC – Velso futbolo klubas iš Amanfordo ().

Istorija 
Žaisdavo regioninėse pirmenybėse. Buvo iškopę į antros pakopos pirmenybes.

Sezonai 

|} Šaltinis:

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sofascore
 Globalsportsarchive
 RSSSF duomenų bazė

Ammanford
Claudia Gerini

Klaudija Gerini (, g. 1971 m. gruodžio 18 d. Roma) – italų aktorė.

Biografija 
1985 m. Gerini laimėjo konkursą „Mis paauglė“, 1987 m. atliko pirmą vaidmenį kine. Būdama 19, dalyvavo televizijos programoje „Non è la Rai“.

Norėdama pagerinti  prancūzų kalbos žinias, kurį laiką gyveno Paryžiuje, bet sulaukusi 22 grįžo į Italiją. Vėliau dėl tos pačios priežasties kurį laiką gyveno Ispanijoje ir JAV, kas padėjo gauti vaidmenis įvairių šalių filmuose, taip pat ir Holivude.

2003 m. buvo viena iš Sanremo muzikos festivalio vedėjų.

2002-04 m. buvo ištekėjusi už Alessandro Enginoli, su kuriuo susilaukė dukters.

2005-16 m. buvo susižadėjusi su grupės „Tiromancino“ atlikėju Federico Zampaglione, su juo taip pat turi dukterį.

Aktorė domisi kovos menais, turi juodą taekvondo diržą.

Dalinė filmografija 
 Turtuolių įpročiai (1987)
 Kristaus kančia (2004)
 Nepažįstamoji (2006)
 Ideali šeima (2012)
 Atspėk, kas ateis per Kalėdas? (2013)
 Dėl visko kaltas Froidas (2014)
 Visam gyvenimui (2021)

Apdovanojimai ir nominacijos

David di Donatello 
 1997, 2009 ir 2012 – geriausia aktorė (nominacija)
 2004 ir 2014 – geriausia antrojo plano aktorė (nominacija)

Ciak d'oro 
 1998, 2004, 2007 ir 2013 – geriausia antrojo plano aktorė (nominacija)
 2009 – geriausia aktorė

Nastro d'Argento 
 2005, 2007, 2013 ir 2014 – geriausia antrojo plano aktorė (nominacija)
 2008 – metų apdovanojimas
 2012 – geriausia aktorė (nominacioja)

Kiti apdovanojimai 
 1997 ir 2012 – Flaiano apdovanojimas – geriausia aktorė
 2004 – Capri apdovanojimas – geriausia aktorė
 2005, 2007 ir 2009 – Auksinė taurė – geriausia aktorė (nominacijos)
 2012 – Kineo apdovanojimas – geriausia aktorė
 2013 – Globo d'oro – geriausia aktorė (nominacija)
 2017 – Venecijos kino festivalis – Pasinetti apdovanojimas

Šaltiniai

Nuorodos 

 IMDb profilis

Italijos aktoriai
SpaceX

Space Exploration Technologies Corp. (dažnai vadinama SpaceX) – privati JAV astronautikos bendrovė, 2002 m. įkurta verslininko Elon Musk. Bendrovė įkurta siekiant sumažinti kosmoso kelionių kainas ir įgyvendinti Marso kolonizaciją.

Bendrovė yra sukūrusi nešančiąją raketą „Falcon 9“ ir daugkartinio naudojimo kosminį transporto laivą „SpaceX Dragon“ (vėliau „SpaceX Dragon 2“), kurie naudojami krovinių gabenimui į Žemės orbitą. 2018 m. vasario 6 d. „SpaceX“ atliko pirmąjį sėkmingą galingiausios naudojamos raketos „Falcon Heavy“ paleidimą. Raketa bus naudojama krovinių iškėlimui į Žemės orbitą. Vėliau tikimasi, kad raketa padės nugabenti krovinius ir astronautus į Mėnulį bei Marsą.

Pasiekimai 
Pagrindiniai „SpaceX“ kompanijos pasiekimai: pirmasis privatus skysto kuro raketos orbitos pasiekimas („Falcon 1“ 2008 m.), pirmoji privati kompanija, kurios raketa sėkmingai pakilo, pasiekė orbitą ir grįžo atgal į Žemę („Dragon“ 2010 m.), pirmoji privati kompanija, nusiuntusi krovinius į Tarptautinę kosminę stotį („Dragon“ 2012 m.), pirmasis orbitinės raketos vertikalus nusileidimas („Falcon 9“ 2015 m.), pirmasis daugkartinis orbitinės raketos panaudojimas („Falcon 9“ 2017 m.) ir pirmoji privati kompanija, sėkmingai paleidusi objektą į Saulės sistemą („Falcon Heavy“ 2018 m.).  

2016 m. „SpaceX“ sėkmingai nuleido raketą ant platformos vandenyne.

„SpaceX“ turi pasirašiusi kontraktą su NASA dėl astronautų ir krovinių gabenimo į Tarptautinę kosminę stotį su „Dragon“ raketa.

2016 m. rugsėjį kompanijos vadovas E. Musk pristatė kompanijos tarpplanetinio transporto sistemos planus. Pagal juos, kompanija finansuos ir kurs erdvėlaivius bei kitas sistemas, galinčias gabenti krovinius ir astronautus į kitas planetas. 

2017 m. E. Musk pranešė, kad turi dviejų žmonių užsakymus „Dragon“ raketa juos nugabenti į Mėnulio orbitą bei grįžti į Žemę. Buvo planuojama tai atlikti 2018 m. Sėkmės atveju tai būtų buvęs pirmasis Mėnulio turizmo atvejis.

2019 m. kovo 2 d. įvyko demonstracinis bepilotis daugkartinio naudojimo laivo „Dragon 2“ skrydis į TKS.

2019 m. gegužės 24 d. bendrovės raketa „Falcon 9“ į orbitą iškėlė pirmuosius 60 palydovų kuriamam palydovinio interneto palydovų tinklui „Starlink“.

2020 m. gegužės 30 d. įvyko pirmasis pilotuojamas daugkartinio naudojimo laivo „Dragon 2“ skrydis į TKS. Astronautai Bobas Behnkenas ir Dougas Hurley 15:22 val. vietos laiku pakilo iš Kenedžio kosminių tyrimų centro.

2021 m. balandžio 16 d. NASA pasirinko „SpaceX“ išsilaipinimo Mėnulyje misijai. 2,9 mlrd. JAV dolerių vertės sutartyje numatytas kosminio laivo „Starship“ prototipas, kurio bandymai šiuo metu atliekami „SpaceX“ objekte pietų Teksase.

Šaltiniai 

JAV įmonės
Astronomijos organizacijos
Charles Leclerc

Šarlis Lekleras (; g. 1997 m. spalio 16 d., Monte Karle, Monake) – Monako Formulės 1 lenktynininkas, nuo 2019 m.  atstovaujantis Scuderia Ferrari komandai. Jo brolis Arthur Leclerc irgi yra lenktynininkas ir nuo 2021 m. dalyvauja Formulės 3 čempionate.

Biografija 
Šarlis savo lenktynininko karjerą pradėjo 2005 m. Prancūzijos kartingų čempionate. Jis laimėjo 2005, 2006 ir 2008 m. Įvairių lygių kartingų čempionatuose monegaskas dalyvavo iki 2013 m.

2014 m. Šarlis perėjo į Formula Renault 2.0 Alps čempionatą. Jame pelnė 2 pergales ir liko antroje galutinės įskaitos vietoje. 

2015 m. Š. Lekleras perėjo į Formulės 3 lenktynes ir ten pelnė 4 pergales.

2016 m. debiutavęs GP3 serijos čempionate pelnė 3 pergales ir tapo serijos čempionu. Dar po metų jis tapo Formulės 2 čempionu.

Formulė 1 
2018 m. sezone monegaskas debiutavo Formulės 1 lenktynėse su Sauber komanda. Čia pasiekęs puikius rezultatus ir surinkęs 39 taškus po metų buvo pakviestas į Ferrari ekipą.

2019 m. sezone Ferrari bolidas buvo konkurencingas ir leido Šarliui pasiekti 2 pergales bei 7 pole pozicijas. Sezono pabaigoje jis užėmė 4 vietą galutinėje įskaitoje. Šiame sezone Šarlis tapo pirmuoju lenktynininku iš Monako, pelniusiu Formulės 1 GP pergalę.

2020 m. Ferrari greičiu neprilygo lyderiams, tad tai buvo prasčiausias monegasko sezonas – jis pelnė tik 98 taškus ir galutinėje įskaitoje liko 8 vietoje.

2021 m. sezone monegaskas pelnė 2 pole pozicijas, tačiau vėl nepasiekė nei vienos pergalės. Su 159 taškais jis liko 7 vietoje. Jo komandos draugas Carlos Sainz Jr. galutinėje įskaitoje užėmė aukštesnę vietą ir tai įvyko pirmą kartą Š. Leklero karjeroje.

Pirmose 2022 m. lenktynėse Bahreine monegaskas pelnė savo trečiąją pergalę karjeroje. Po šios pergalės jis tapo pirmuoju lenktynininku iš Monako, pirmavusiu bendroje Formulės 1 įskaitoje.

Šaltiniai

Nuorodos

 Charles Leclerc tinklapis

Formulės 1 pilotai
GP3 serijos čempionai
Monako sportininkai
Povilas Rotomskis

Povilas Rotomskis (1906 m. kovo 22 d. Žeimelis – 1962 m. gegužės 17 d. Vilnius) – Lietuvos pedagogas, Lietuvos TSR ūkio, politinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija 
1926–1928 m. mokėsi Panevėžio mokytojų seminarijoje. 1928 m. Panevėžyje su kitais organizavo Gegužės Pirmosios demonstraciją, 1928–1938 m. kalintas.

1940–1941 m. LTSR Vyriausybės atstovas prie TSRS liaudies komisarų tarybos. 1942–1944 m. TSRS konsulato Niujorke darbuotojas, 1944–1946 m. Lietuvos TSR užsienio reikalų liaudies komisaras, 1946–1948 m. LTSR užsienio reikalų ministras. 1945 m. vadovavo TSRS delegacijai Varšuvos derybose dėl Lenkijos ir TSRS piliečių repatriacijos. 1949–1950 m. Lietuvos rašytojų sąjungos valdybos atsakingasis sekretorius, 1950–1953 m. Vilniaus srities vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1956–1962 m. Lietuvos draugystės su užsienio šalimis draugijos prezidiumo pirmininkas.

1926 m. LKP, nuo 1940 m. TSKP narys. 1947–1951 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas. 

|-

Šaltiniai 

Lietuvos TSR politiniai veikėjai
Lietuvos užsienio reikalų ministrai
Anna Maria Rizzoli

Anna Maria Rizzoli (g. 1953 m. rugpjūčio 26 d. Roma) – italų aktorė, geriausiai žinoma vaidmenimis komedijose (commedia all‘italiana) 8 ir 9 dešimtmečiuose.

1979 m. vedė Sanremo muzikos festivalį.

Filmografija 

 Peccati in famiglia (1975)
 Il padrone e l'operaio (1975)
 Ride bene... chi ride ultimo (1977)
 Milano... difendersi o morire (1977)
 Sì buana (1978)
 Play Motel (1979)
 Scusi lei è normale? (1979)
 Riavanti... Marsch! (1979)
 L'insegnante al mare con tutta la classe (1980)
 Nevykėlis bankininkas (1980)
 La settimana bianca (1980)
 La ripetente fa l'occhietto al preside (1980)
 La cameriera seduce i villeggianti (1980)
 La compagna di viaggio (1980)
 La sai l'ultima sui matti? (1981)
 La settimana al mare (1981)
 Peccati di giovani mogli (1981)
 Uno contro l'altro, praticamente amici (1981)
 Una vacanza del cactus (1981)
 Attenti a quei P2 (1982)
 Il sommergibile più pazzo del mondo (1982)
 Un'età da sballo (1983)
 Le bourreau des coeurs (1983)
 Pazzo d'amore (1999)

Nuorodos 

 IMDb profilis

Italijos aktoriai
Sonic the Hedgehog (2006 žaidimas)

Sonic the Hedgehog − šonan slenkantis platformer žanro kompiuterinis žaidimas, išleistas 2006 metais Xbox 360 ir Playstation 3 konsolėms. Žaidimo išleidimas sutapo su „Sonic the Hedgehog“ serijos penkioliktuoju jubiliejumi. Tai pirmasis „Sonic“ žaidimas išleistas septintos kartos konsolėms.

Norint atskirti „Sonic the Hedgehog” nuo pirmojo „Sonic“ serijos žaidimo, jis dažnai minimas kartu su savo išleidimo metais – „Sonic 06“

Žaidimas sulaukė ypač neigiamo įvertinimo. Apžvalgose žaidimas neretai buvo vadinamas neužbaigtu, taip pat dažnai kritikos sulaukė ilgos laukimo trukmės, netikslus valdymas, sudėtingas žaidimo siužetas. Žaidimas vėliau tapo vertinamas ne tik kaip vienas iš blogiausių „Sonic“ žaidimų, bet kaip vienas iš blogiausių žaidimų išleistų Xbox 360 ir Playstation 3 konsolėms.

Įvertinimas 

Prieš „Sonic the Hedgehog” išleidimą, Electronic Entertainment Expo parodoje žaidimas buvo vertinamas kaip perspektyvus. Jo grafika ir prezentacija sulaukė pagyrų.
Nepaisant gero išankstinio įvertinimo, po išleidimo žaidimas sulaukė itin nepalankių apžvalgų. Žaidimų apžvalgų surinkimo svetainėje Metacritic, „Sonic the Hedgehog” įvertintas 46 balais iš 100 galimų.
Nepaisant blogų apžvalgų, žaidimo pardavimai buvo aukšti – per šešis mėnesius JAV žaidimas parduotas daugiau nei 870 000 kartų. Xbox 360 žaidimo versija pasiekė platininį statusą.

Pasak GameSpot, žaidimo lygių dizainas stipriai nukentėjo dėl silpnos kameros sistemos. Game Informer pabrėžė aukštą žaidimo sudėtingumą ir dėl to apkaltino blogą kameros sistemą, kuri sukeldavo daugiausia sunkumų žaidime. Žaidimo siužetas dažnai sulaukė kritikos dėl per didelio sudėtingumo ir žanrui netinkamo niūrumo. Eurogamer pavadino žaidimo įgarsinimą “skausmingai blogu”, o siužetą – vertu juoko.

GameTrailers ir GamesRadar pavadino „Sonic the Hedgehog” vienu iš labiausiai nuvylusių 2006 metų žaidimų. Žaidimas pateko į GameTrailers labiausiai nuvylusių dešimtmečio žaidimų sąrašą ir į GamesRadar blogiausių visų laikų žaidimų sąrašą.

Dėl itin prasto įvertinimo, žaidimas išlieka populiarus YouTube platformoje ir dažnai žaidžiamas norint pasijuokti iš blogųjų žaidimo vietų. Oficiali „Sonic the Hedgehog” Twitter paskyra dažnai išjuokia šį žaidimą.

Šaltiniai 

2006 kompiuteriniai žaidimai
Veiksmo žaidimai
Alexander Haig

Aleksandras Heigas (, 1924 m. gruodžio 2 d. – 2010 m. vasario 20 d.) – Jungtinių Valstijų politikas, generolas, Valstybės sekretorius.

Biografija 
Gimė Respublikonų partijos teisininko trijų vaikų šeimoje Bala Cynwyd vietovėje Pensilvanijos valstijos pietryčiuose. 1942 m. baigė Ardmoro vidurinę mokyklą. 1947 m. baigė studijas JAV karo akademijoje. Karo tarnybą pradėjo Kanzase, vėliau tarnavo Kentukyje ir Japonijoje dislokuotuose JAV pajėgose. 

Prasidėjus Korėjos karui, tarnavo JAV generolo D. Makarturo štabe. Vėliau tęsė tarnybą JAV sausumos pajėgų X korpuso štabe, dalyvavo keliuose karo mūšiuose. 1955 m. baigė verslo administravimo studijas Kolumbijos verslo mokykloje. Nuo 1958 m. iki 1959 m. tarnavo JAV pajėgose Europoje. 1961 m. baigė tarptautinių santykių studijas Džordžtauno universitete. Iki 1966 m. tarnavo įvairiuose JAV pajėgų štabuose. 1966 m. paskirtas vadovauti 1-osios pėstininkų divizijos, kovojusios Vietname, batalionui. Karo metu pakeltas į pulkininkus, pasižymėjo keliuose mūšiuose; vėliau buvo paskirtas 1-osios divizijos brigados vadu. 1969 m. pradėjo dirbti JAV nacionalinio saugumo patarėjo H. Kisindžerio kariniu padėjėju. 1969 m. jam suteiktas brigados generolo laipsnis. 1970 m. paskirtas JAV nacionalinio saugumo patarėjo pavaduotoju. 1972 m. pakeltas į generolus majorus. Nuo 1973 m. iki 1974 m. Baltųjų rūmų aparato vadovas. Votergeito skandalo metu atliko svarbų vaidmenį, leidusį tuo metu funkcionuoti JAV prezidento administracijai, taip pat derybose, kurių metu prezidentas R. Niksonas atsistatydino, o šias pareigas perėmė Dž. Fordas.  Nuo 1974 m. iki 1979 m. NATO Jungtinių ginkluotųjų pajėgų Europoje vadas. 1979 m. birželio 25 d. Monse Vokietijos teroristinė grupuotė Raudonosios armijos frakcija įvykdė nesėkmingą pasikėsinimą prieš A. Heigą.  

1981 m. naujasis JAV prezidentas R. Reiganas paskyrė A. Heigą Valstybės sekretoriumi. 1982 m. balandžio mėnesį, dar iki Folklandų karo, A. Heigas nesėkmingai bandė sutaikyti Argentiną ir Jungtinę Karalystę, o karo veiksmams prasidėjus, pareiškė, kad JAV uždraus parduoti Argentinai ginklus ir suteiks materialinę paramą Jungtinei Karalystei. Buvo Prezidento R. Reigano politikos, kuria siekta stabdyti SSRS ekspansionizmą, iniciatorius. Dėl nesutarimų su kitais Prezidento R. Reigano administracijos nariais, 1982 m. birželio 25 d. atsistatydino iš pareigų. Nesėkmingai bandė dalyvauti 1988 m. JAV Prezidento rinkimuose. 1992 m. išleido atsiminimų knygą. Mirė 2010 m. vasario 20 d.

Šaltiniai 

JAV valstybės sekretoriai
JAV diplomatai
JAV generolai
FK Ruch

Bresto „Rukh“ – Baltarusijos futbolo klubas iš Bresto.

Istorija 

1923 m. mieste žaidė W.K.S Brześć Litewski klubas, kuriame rungtyniavo lenkų kariškiai. Vėliau persivadino į Ruch Brześć. Sovietmečiu šio klubo nebeliko. 

Dabartinis klubas įkurtas 2016 m. gegužės mėnesį. Klubo sumanytojais buvo Bresto FK „Dynama“ sirgaliai. Įkūrėjas Sergejus Prisiažniukas (). Žaidė regioninėje lygoje (Bresto srityje). 

Nuo 2017 m. klubas tapo susietuoju klubu su FK Dinamo Brest.  

2018 m. dalyvavo Antros lygos pirmenybėse. Dirbti vyr. treneriu pakviestas dirbti žinomas gudų futbolo specialistas Andrėjus Zigmantovičius (). Antroje lygoje komanda iškovojo pirmą vietą ir teisę pereiti į Pirmą lygą.

2019 m. Pirmoje lygoje komanda liko trečioje vietoje ir dėl patekimo į Premjer lygą kovojo pereinamosiose rungtynėse. Nugalėjo varžovus ir pateko į aukščiausią lygą.

Sezonai 

|}
Šaltinis:

Klubo spalvos 
FK „Ruch“ žaidžia mėlynomis aprangomis.

Aprangų pokyčiai

Logotipų kaita

Žinomi žaidėjai 
  Ilja Kalpačukas, gynėjas, (2019–... m.)

Vyr. trenerių pokyčiai 
 Andrejus Čalmadzėjus () (2016—2017)
 Andrejus Zygmantovičius () (2017 — 2019)
 Andrejus Čalmadzėjus () (2019)
 Aliaksandras Siadniovas () (2019)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Klubo paskyra Facebooke
 YouTube kanalas
 RSSSF duomenų bazė

Rukh Brest
Kuodžių tvenkinys

Kuodžių tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Telšių rajone, 8 km į vakarus nuo Telšių. Sudarytas užtvenkus Stujų upalį (Lušinės intakas) 3,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius - 0,4 km, plotis - iki 0,09 km. Altitudė 159,2 m. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Pagermantės miškas. Krantai neaukšti, apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Šalia įsikūręs Kuodžių kaimas.

Šaltiniai 

Telšių rajono tvenkiniai
Bėgantis skustuvo ašmenimis 2049

Bėgantis skustuvo ašmenimis 2049 () – 2017 m. JAV mokslinės fantastikos filmas, kurio režisierius Denis Villeneuve, scenarijaus autoriai Hampton Fancher ir Michael Green. Tai 1982 m. filmo tęsinys. Vaidina Ryan Gosling ir Harrison Ford, taip pat Ana de Armas, Sylvia Hoeks, Robin Wright, Mackenzie Davis, Carla Juri, Lennie James, Dave Bautista ir Jared Leto. Ankstesniajame filme vaidinęs Edward James Olmos taip pat atlieka epizodinį vaidmenį.

Filmo veiksmas vyksta praėjus trisdešimčiai metų nuo pirmosios dalies pabaigos. R. Gosling atlieka K, specialaus policijos padalinio Blade Runners („likvidatoriai“) pareigūno, atskleidusio tarp žmonijos ir replikantų karą sukelti galinčią paslaptį, vaidmenį.

Siužetas 

2049-ieji. Specialaus policijos padalinio Blade Runners („likvidatoriai“) pareigūnas K atranda nėščia buvusios replikantės (bioinžineriškai sukurto žmogaus) palaikus. Siekiant užkirsti kelią galimam karui tarp rūšių, K slapta patikima užduotis surasti vaiką ir sunaikinti visus prie jo vedančius įrodymus. Bevykdydamas jam paskirtą misiją K išsiaiškina, jog vaikas kažkaip yra susijęs su dingusiu laikomu likvidatoriumi Dekardu.

Įvertinimas 
Kino kritikai gyrė filmą už vaidybos, režisūros, kinematografijos detales, muziką, visapusį išpildymą ir ištikimybę pirmajai daliai. Nepaisant teigiamų recenzijų filmas nebuvo finansiškai sėkmingas; pasauliniu mastu surinko per 259 mln. JAV dolerių.

Išnašos 

2017 filmai
JAV mokslinės fantastikos filmai
Subatninkai

Subatninkai (arba Subatnykai; ) – bažnytkaimis Baltarusijos vakaruose: Gardino srities Vijos rajono Subatninkų apylinkėje. Išsidėstęs į rytus už 7 km nuo Lietuvos–Baltarusijos valstybinės sienos, Gaujos ir jos intako Matrunos (Matrenos) santakoje. Automobiliniai keliai į Dieveniškes, Geranainis, Lipniškes ir Klevyčią. Už 9 km geležinkelio stotis „Gauja“. 698 gyventojai (2010 m.). Veikia vidurinė mokykla ir vaikų darželis, ambulatorija, kultūros namai.

Istorija 

Ilgą laiką buvo vadinami Mediniais arba Manvydų Geranainiais taip atskiriant nuo panašaus pavadinimo Mūrinių Geranainių (dab. Geranainys) ir Senųjų Geranainių (dab. Zigmantiškės). Kaimo pavadinimas rodė, kad jis priklauso Manvydams, kurie valdė kelis šimtmečius. Vėliau Subatninkai atiteko Radvilams. 1573 m. LDK valstybės veikėjas Albertas Radvila fundavo Šv. Jurgio Kankinio bažnyčios statybą, parapijai taip pat priklausė filija Lazūnuose. Apie 1774 m. naujasis kaimo valdytojas Jurgis Abromavičius pastatė naują medinę bažnyčią, kuri išstovėjo iki pat XX a. pradžios. 1805 m. Subatninkus nusipirko Jokūbas Umiastovskis, pats vėliau apsigyvenęs gretimuose Žemaslavlio rūmuose.

Nuo XIX a. antros pusės Subatninkai tampa Ašmenos apskrities valsčiaus centru, atidaryta pradinė mokykla. Veikė alaus darykla ir malūnas. Tarpukaryje kaimas buvo valsčiaus centru Valažino apskrityje, o nuo 1926 m. – Lydos apsk. Nukentėjo Antrojo pasaulinio karo metais.

Miestelio bažnyčia 
XX a. pr. pagal arch. Vladislovo Stipulkovskio projektą pradėta naujos mūrinės bažnyčios statybą. Dabraulėnuose įkurta molinių plytų ir čerpių fabrikas, įrengimus jam Umiastovskiai pirko Prancūzijoje. 1904 m. neogotikinis pastatas buvo baigtas, o 1928 m. bažnyčia buvo konsekruota Šv. Vladislovo vardu, taip pagerbiant pagrindinį aukotoją – Trakų apskrities maršalką Vladislovą Umiastovskį (1834–1905). Fundatorių primena ir 1931 m. atidengta memorialinė lenta, kabo ir kitos atminimo lentos grafams Umiastovskiams. Po pagrindiniu altoriumi įrengta laidojimo kripta su grafų palaikais.

Vengrijos karaliaus Šv. Vladislovo figūra centriniame altoriuje padaryta pagal Vilniaus arkikatedroje esantį pavyzdį. Šoninis altorius vaizduoja Šv. Mergelę Mariją, šis paveikslas ir 1809 m. pagaminti vargonai perkelti iš senosios bažnyčios. Viduje stovintys suolai pažymėti Žemislaulio rūmų ženklu. Vienos iš trijų navų požemyje įrengta dar viena, mažesnė laidojimo kripta.

Dar XX a. pr. parapijiečių tarpe buvo nemažai lietuvių. 1908 m. kun. Ignas Šopara savo straipsnelyje „Vilties“ laikraštyje rašė apie apylinkų gyventojus iš „…Dūdėnų, Lazdūnų, Subatninkų. Visur čia dar nebaigtinai žmonės nutautėję.“ Lietuviškai skamba ir aplinkinių kaimų pavadinimai: Žemaitukai, Šaudziūnai, Laukininkai, Šarkučiai ir kt. 1880–1881 m. senojoje bažnyčioje klebonavo kun. Juozapas Mikeliūnas (palaidotas šventoriuje).

Po 1991 m. bažnyčia priklauso Gardino vyskupijos Vijos dekanatui.

Išnašos

Šaltiniai 

 Subatninkų internetinė svetainė
 Subatninkai Radzima internetinėje svetainėje
 Nuotraukos Globus.tut.by intern. puslapyje
 Kazimierz Niechwiadowicz. Moje Sobotniki

Vijos rajono gyvenvietės
Gudenioniai

Gudenioniai () – gatvinis kaimas Baltarusijos vakaruose, Gardino srities Vijos rajono Bokštų apylinkėje.

Istorija 
Kaimas 1690 m. priklausė Naugarduko pastalininkui Parembskiui (?), vėliau jo našlei. Nuo XIX a. vidurio – įėjo į Lazūnų dvaro sudėtį, valdė Korvin-Milevskiai. 1861 m. jame gyveno 96 žmonės, 1897 m. – 365 žm., 1940 n. – 304 žm. Tarpukaryje priklausė Valažino apskrities Bokštų valsčiui. Pokaryje įjungtas į Jurotiškių rajono Babrėnų apylinkę, įsteigta pradinė mokykla. 1951 m. įkurtas kolūkis. 1999 m. Gudenioniuose gyveno 159 žm.

Žymūs žmonės 
Kaime gimė agronomas inžinierius Pranas Semokas (1909–1986), specializavęsis vaisių perdirbime. 1957 m. Kaune išleido knygą „Obuolių sultys“. Dar besimokindamas Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje gretimuose kaimuose rinko tautosaką, vėliau savarankiškai tyrė Lazūnų lietuvių vardyną. Medžiagą paskelbė mokslinėje spaudoje („Lazūnų ir gretimų apylinkių XIX ir XX a. pr. žmonių vardai“ – Kraštotyra Kn. 17, 1984; „Lazūniškių pavardės ir pravardės“ – Kraštotyra Kn. 23, 1989). Parengtas darbas „Lazūnų apylinkė XX a. pradžioje“ liko neišspausdintas ir saugomas Lietuvos Mokslų akademijos Rankraščių skyriuje.

Šaltiniai 

Гуденята

Nuorodos 
 Kaimas tarpukario žemėlapyje

Vijos rajono gyvenvietės
Hampton Fancher

Hamptonas Lansdenas Fančeris (Hampton Lansden Fancher; g. 1938 m. liepos 18 d.) – JAV aktorius, kuris vėlyvajame XX a. 8-ajame dešimtmetyje pasuko kino prodiuserio ir scenaristo keliu. Garsus dėl „Bėgančio skustuvo ašmenimis“ franšizės.

Biografija 
H. Fančeris gimė Rytų Los Andžele, Kalifornijoje, amerikiečio gydytojo ir ispanų-danų kraujo turinčios moters šeimoje. Būdamas 15-os pabėgo į Ispaniją siekdamas tapti flamenko šokėju ir pasivadino Mario Montejo vardu.

Septintajame XX a. dešimtmetyje daugiausia vaidino televizijoje, kaip antai ABC vesternuose. Viso H. Fančeris sukūrė vaidmenis per penkiasdešimčia televizijos ir kino filmų. Tuo laikotarpiu susitikinėjo su daugybe moterų, tarp kurių buvo Barbara Hershey ir Teri Garr. 1963–1965 m. buvo vedęs filmo „Lolita“ žvaigždę Sue Lyon. Pradėjęs domėtis scenarijaus rašymu galiausiai 1977 m. patapo scenaristu.

Filmografija 
Filmai, kurių scenarijų autorius H. Fančeris:
 Blade Runner (su David Webb Peoples) (1982)
 The Mighty Quinn (1989)
 The Minus Man (1999) (režisierius/scenaristas)
 2036: Nexus Dawn (trumpametražis, su Michael Green) (2017)
 2048: Nowhere to Run (trumpametražis, su Michael Green) (2017)
 Blade Runner 2049 (su Michael Green) (2017)

Išnašos

Nuorodos 
 

JAV aktoriai
Kino prodiuseriai
Scenaristai
San Marino futbolo varžybos 2016–2017 m.

San Marino futbolo varžybos 2016–2017 m.
  prasidėjo 2016 m. rudenį, baigėsi 2017 m. pavasarį;
 s turnyras prasidėjo 2016 m. rudenį, finalas įvyko 2017 m. pavasarį.

2016–2017 m. Campionato Sammarinese di Calcio 
Tai buvo 32–asis .

Dalyviai 
15 dalyvių. Nėra iškritimų iš pirmenybių, todėl dalyvauja tos pačios 15 komandų, kaip ir ankstesniame sezone. Jos padalintos į dvi grupes: „A“ ir „B“. 
 SP Cailungo (Borgo Madžorė)
 SS Cosmos (Seravalė)
 FC Domagnano (Domanjanas)
 SC Faetano (Faetanas)
 FC Fiorentino (Fiorentinas)
 S.S. Folgore Falciano Calcio (Seravalė)
 AC Juvenes/Dogana (Seravalė)
 SP La Fiorita (Montedžardinas)
 AC Libertas (Borgo Madžorė)
 SS Murata (San Marino miesto)
 SS Pennarossa (Kjezanuova)
 SS San Giovanni (Borgo Madžorė)
 SP Tre Fiori (Fiorentinas)
 SP Tre Penne (Seravalė)
 SS Virtus ''(Akvaviva)

„A“ grupė

„B“ grupė

Atkrintamųjų rungtynių ciklas 
Kiekvienos grupės trys geriausios komandos susikovė dėl čempionų titulo ir kelialapių į Čempionų lygos atranką, bei Europos lygos atranką.

Pirmasis etapas

Antrasis etapas 

Virtus iškrito iš tolimesnių kovų.

Trečiasis etapas 

Juvenes/Dogana iškrito iš tolimesnių kovų.

Ketvirtasis etapas 

Libertas iškrito iš tolimesnių kovų.

Pusfinalis 

Folgore iškrito iš tolimesnių kovų, bet iškovojo vietą UEFA Europos lyga 2017–2018 m. atrankoje (nuo 1Q).

Finalas 

 La Fiorita tapo šalies čempionais, iškovojo kelialapį į UEFA čempionų lyga 2017–2018 m. (nuo 1Q).
 Tre Penne iškovojo vietą UEFA Europos lyga 2017–2018 m. atrankoje (nuo 1Q).

Atkrintamųjų rungtynių schema

2016–2017 m. San Marino futbolo taurė 
 San Marino futbolo taurė – pagrindinis taurės turnyras San Marine.

Finalo ir pusfinalio rungtynės

Finalo rungtynės 

Tre Penne nugalėjo finalo rungtynėse ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali San Marino futbolo lygos svetainė
 RSSSF svetainės duomenys

San Marino futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Vainiūnai (Breslauja)

Vainiūnai  (, ) – kaimas Baltarusijoje, Vitebsko srities Breslaujos rajone. Priklauso Apso apylinkei. Šalia kaimo tyvuliuoja du ežerai: Apskritėlis ir Ilgaitis.

Istorija 
Gatvinis kaimas, per jį ėjo senovinis kelias iš Pelekų į traktą Vilnius–Breslauja. Šių kelių sankryžoje stovėjo Baltoji karčiama, o nuo jos į šiaurę prasidėjo Vainiūnų laukai. Kaimas žinomas nuo XVIII a., tuomet jį valdė Breslaujos raštininkas Antanas Kvinta. Tikintys kaimo katalikai priklausė Pelekų parapijai. Po Antrojo pasaulinio karo Vainiūnai buvo priskirtas kolūkiui „Berezovyj kraj“.
 
Įeina į lietuvių gyvenamą arealą. Kaimo mokykloje dėstoma lietuvių kalba.

Šaltiniai 

Breslaujos rajono gyvenvietės
Šiauriai

Šiauriai (tarm. Šauriai,  , ) – nedidelis kaimas Baltarusijos vakaruose, Gardino srities Varanavo rajone.

Administraciškai priklauso Dotiškių apylinkei, išsidėstęs prie kelio H7879 Parodūnė-Serbiniškiai. Jau XVIII a. žinomas dvaras, priklausęs Trabų herbo Narbutų giminei. Iki šių dienų neišlikę rūmai buvo itin įspūdingi, juos savo piešinyje įamžino dailininkas Napoleonas Orda.

Žymūs žmonės 
 Teodoras Narbutas (1784–1864) – inžinierius, Lietuvos praeities tyrinėtojas
 Liudvikas Narbutas (1831–1863) – vienas iš 1863 metų sukilimo vadų, Teodoro Narbuto sūnus
 Stanislovas Narbutas (1853–1926) – gydytojas ir mokslininkas, Teodoro Narbuto sūnus

Šaltiniai 

 Szawry // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego… T. XI: Sochaczew – Szlubowska Wola. Warszawa, 1890

Nuorodos 
 Šiaurių dvaras (Dailininko Napoleono Ordos piešinys) 

Varanavo rajono gyvenvietės
Palangos centrinis stadionas

Palangos miesto centrinis stadionas, trumpiau Palangos centrinis stadionas – daugiafunkcis stadionas Palangos centre, vaizdingoje miesto dalyje, šalia Palangos arenos.

Apie stadioną
 Aikštės matmenys: 105 m x 68 m, natūrali žolė.
 Talpa – 1500 vietų, iš jų 556 dengtos.
 VIP ložėje 22 vietos, spaudai skirta 10 vietų.

Rekonstrukcija 
Realūs darbai stadione prasidėjo 2014 m. 2015 m. vyko stadiono rekonstrukcija.  

Buvo įrengta speciali, stadionams ir aikštynams pritaikyta lietaus surinkimo nuotekų sistema, elektros tinklai, pakeista laistymo sistema. Įrengtos šuolių į tolį, rutulio stūmimo, disko ir kūjo metimo sektorių požeminės dalys. Atlikti kiti darbai (dažymas).

2015 m. rugpjūčio pradžioje iškilmingai atidarytas renovuotas stadionas. 

Palangos stadiono rekonstrukcija kainavo daugiau nei 650 tūkst. eurų. 

Kitados čia rungtyniavo FK Palanga ir Gintaras.

Šaltiniai 

Lietuvos futbolo stadionai
Palanga