joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
2012 m. Dakaro ralis

2012 m. Dakaro ralis buvo 34-iasis Dakaro ralis, kuris vyko sausio 1-15 dienomis trijose Pietų Amerikos valstybėse – Argentinoje, Čilėje ir Peru. Šiame žemyne Dakaro ralis vyko jau ketvirtą kartą iš eilės.

2011 m. kovo 17 d. Argentinos prezidentas pranešė, kad Dakaro ralis prasidės šalies mieste Mar del Plata. Ralio finišas ir apdovanojimų ceremonija vyks Peru sostinėje Limoje sausio 15 d. Tai bus pirmas kartas Dakaro ralyje, vykstančiame Pietų Amerikoje, kai startas ir finišas vyks skirtinguose miestuose ir skirtingose šalyse.

Šių metų Dakaro lenktynėse visų motociklų varikliai buvo suvienodinti – jie negalėjo viršyti 450 kubinių centimetrų tūrio.

Dalyviai 
Iš viso Dakaro ralyje dalyvavo 189 motociklininkai, 33 keturračių vairuotojai, 174 automobilių ir 77 sunkvežimių ekipažai.

Maršrutas 
Iš viso Dakaro ralio dalyviams teko įveikti beveik 8400 km distanciją. Sausio 8 dieną visi dalyviai turėjo poilsio dieną Kopijapo mieste.

Pakeitimai 
6 ralio etapas iš Fiambalos į Kopijapo buvo atšauktas dėl sudėtingų oro sąlygų (sniego ir lietaus). Visi dalyviai vienu konvojumi pasiekė etapo finišą.

Incidentai 
Pačią pirmą ralio dieną baigiantis greičio ruožui patyrus avarijai nuo širdies smūgio žuvo motociklininkas iš Argentinos Jorge Andrés Boero. Tai buvo 21-a ralio dalyvio auka per visą lenktynių istoriją.

Rezultatai 
Trečią kartą karjeroje čempionu motociklų klasėje tapo prancūzas Cyril Despres. Iš viso lenktynes jis įveikė per 53 val. 1 min. ir 47 s. Beveik valanda nuo jo atsiliko antras likęs ispanas Marc Coma.

Keturračių klasėje nugalėjo argentinietis Alejandro Patronelli.

Automobilių klasėje triumfavo ir 4 kartą čempionu su automobiliu tapo prancūzas Stéphane Peterhansel su Mini automobiliu.

Tarp sunkvežimių nugalėjo olando Gerard De Rooy ekipažas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali Dakaro ralio svetainė

Dakaro ralis pagal metus
2012 sporte
Kiūšiū universitetas

Kiūšiū universitetas (, 'Kyūshū Daigaku', sutrumpintai , 'Kyudai') – stambus Japonijos valstybinis universitetas Fukuokos mieste, Kiūšiū saloje, iš dalies kontroliuojamas Japonijos švietimo ministerijos (Monbukagakusho). 2008 m. gegužės 1 d. jame mokėsi 1292 užsienio studentai. Ši mokslo įstaiga yra trečioje vietoje pagal užsieniečių skaičių po Tokijo ir Osakos universiteto. 2010 m. užėmė 153-ią vietą tarp pasaulio geriausių universitetų pagal ''QS World University Rankings  duomenis.

Kiūšiū universitetas yra vienas iš Japonijos imperatoriškųjų universitetų, įkurtas 1911 m. Nuo 1947 m. universitetas įgavo dabartinį pavadinimą, 2004 m. tapo nacionaliniu universitetu.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė (anglų k.)
 Teisės studijos universitete (anglų k.)

Japonijos universitetai
2010 m. Europos treko čempionatas

2010 m. Europos treko čempionatas – geriausių Europos dviračių treko sportininkų varžybos, vykusios 2010 m. lapkričio 5 - lapkričio 7 dienomis Pruškuvw, Lenkijoje. Tai buvo pirmasis Europos čempionatas elito klasėje.

Rezultatai

Medalių lentelė

Dalyvaujančios šalys
Čempionate pasirodė 25 šalių atstovai.

Nuorodos 
Oficiali svetainė 

2010 sporte
Europos treko čempionatai
Čečėnijos valstybinis universitetas

Čečėnijos valstybinis universitetas (, ) – universitetas Grozne, Čečėnijos respublikoje, Rusijoje.

Istorija 
 
Valstybinis universitetas įsikūrė Čečėnijoje 1972 m. vietoje dvimečio Pedagoginio instituto (1938 m.), kuriame buvo ruošiami pradinių klasių mokytojai, vėliau tapusio Čečėnijos Ingušijos valstybiniu pedagoginiu institutu (1941 m.).

1970–1980 metų tarybinis laikotarpis Čečėnijos valstybiniam universitetui buvo ypatingai ženklus. Universiteto mokslo darbuotojai, profesoriai sėkmingai bendradarbiavo su Tupolevo aviacijos konstruktorių biuru, diegė jame savo išradimus, dalyvavo šalies ir tarptautinėse užsienio parodose.

1991 m. buvo pagrobtas ir 1993 m. nužudytas universiteto rektorius Viktoras Kan-Kalikas. 1995 m. Čečėnijos Ingušijos L. Tolstojaus valstybinis universitetas pervadintas Čečėnijos valstybiniu universitetu. 1994–1996 m. universitetas Čečėnijos respublikoje buvo pagrindinė aukštoji mokykla.

Čečėnijos karas universitetui padarė daug žalos: buvo sugriauta daugelis jo pastatų, sunaikinta biblioteka (virš 1 mln. knygų), laboratorijos, botanikos sodas, skaičiavimo centras, spaustuvė, gamybos bazė. Veiklą universitetas atnaujino 2000 m. balandžio mėnesį, atstačius daugelį pastatų savo studentų ir dėstytojų jėgomis.

Struktūra 

Universitete veikia 72 katedros, dirba 814 dėstytojų, iš jų – 55 mokslų daktarai, profesoriai, 236 mokslų kandidatai. Šioje mokslo įstaigoje yra 13 fakultetų, kvalifikuoti specialistai paruošiami pagal 40 studijų programų. Bendras studentų skaičius sudaro beveik 15 tūkst.

Nuorodos 
 Universiteto oficiali svetainė (rusų k.)
 Universiteto studentų svetainė (rusų k.) 
 Nuotraukos

Čečėnija
Rusijos universitetai
Povilas Grigonis

Povilas Grigonis (g. 1936 m. kovo 10 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, treneris.

Biografija

Žaidė „Atleto“ komandoje. 1986 m. treniravo Kauno „Bangą“, su kuria laimėjo LTSR pirmenybes.

Vienas iš Lietuvos studentų futbolo lygos įkūrėjų, nuo 2006 m. jos prezidentas.

Šaltiniai

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolo treneriai
Luka Perič

Luka Peričius (g. 1987 m. gruodžio 14 d.) – Kroatijos futbolininkas, žaidžiantis Östersunds FK komandoje, centro gynėjo pozicijoje.

Karjera 
Į „Žalgirį“ atvyko iš HNK „Gorica“ komandos, praėjusį sezoną tapusios antros Kroatijos futbolo lygos čempione. Po 2013 m. sezono perėjo į Švedijos pirmoje lygoje rungtyniaujantį Östersunds FK klubą.

Pasiekimai 
su VMFD Žalgiris Vilnius
 2011–2012 m., 2012–2013 m. LFF taurės laimėtojas
 2013 m. LFF Supertaurės laimėtojas
 2013 m. A Lygos laimėtojas

Šaltiniai

Nuorodos 
 Statistika iš www.futbolinis.lt

Perič
Perič
Vacys Lekevičius

Vacys Lekevičius (g. 1963 m. birželio 26 d. Rusnėje) – buvęs Lietuvos futbolininkas, treneris.

Istorija

Futbolo pradmenų mokėsi Šilutėje, pirmasis treneris Ervinas Kuncaitis. Baigęs 8 klases jis išvyko į Kauną, buvo priimtas į vaikų klubą „Viliją“, kuriame įvairaus amžiaus berniukus ugdė žinomas treneris Aleksandras Oniščiukas. Vėliau jį pastebėjo Lietuvos pirmenybėse žaidusio „Kelininko“ treneriai, iš kurio jį pakvietė TSRS II lygos pirmenybėse žaidusio „Atlanto“ treneris Algimantas Mitigaila. 1983 m. sublizgėjo gindamas Lietuvos jaunimo rinktinės garbę – Maskvoje tapo TSRS tautų spartakiados čempionu. Visiems nugalėtojams buvo suteiktas tuomet labai vertinamas – TSRS sporto meistro vardas.

Kai „Atlantui“ pradėjo vadovauti Česlovas Urbonavičius, 1984 m. vėl sugrįžo į Kauną. 1986 m. jis su Kauno „Banga“ tapo Lietuvos čempionu. Baigęs Kauno policijos mokyklą, su darbu persikėlė į Marijampolę. Jaunesnysis kriminalinės paieškos inspektorius laisvalaikiu žaidė „Sūduvos“ vienuolikėje.

1991 m. V. Lekevičius dėl darbo reikalų grįžo į uostamiestį, o netrukus tapo „Aro“ būrio vado pavaduotoju. Atvykęs į Klaipėdą, pateko į „Granito“ komandą, kurią nuo 1992 m. atsisakė remti tuometis Statybos trestas. Dėl to 1993 m. pavasarį jis su kitais bendraminčiais įkūrė policijos sporto klubą „Aras“. Klubas perėmė „Granito“ komandą, o 1996 m. nutarė pratęsti gražias Klaipėdos futbolo tradicijas perimdami „Atlanto“ pavadinimą.

Ilgus metus treniravo „Atlanto“ komandą, vėliau tapo šio klubo vadovu. Iš didžiojo futbolo pašalintas 2000 m. balandį (tuomet žaidė vartuose ir treniravo komandą) po to, kai Vilniuje per Lietuvos futbolo čempionato rungtynes su „Žalgiriu“ užpuolė teisėjo asistentą Gintarą Ratkevičių ir buvo diskvalifikuotas iki sezono pabaigos, jam per rungtynes uždrausta būti šalia tarp atsarginių žaidėjų. 

2011 m. Lekevičius tapo vyriausiu kada nors A Lygoje žaidusiu žaidėju. 48 metų FK Altantas direktorius turėjo ginti komandos vartus, kadangi traumą gavo vienintelis komandos vartininkas.

Nuorodos
Futbolinis.lt puslapis apie žaidėją

Šaltiniai

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolo treneriai
Grajevo apskritis

Apie 1940–1945 m. Baltarusijos TSR egzistavusi rajoną žr. Grajevo rajonas.

Grajevo apskritis () – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Apskrities centras Grajevo miestas. Apskritis ribojasi su Augustavo, Kolno, Lomžos, Luko, Monkų ir Pišo apskritimis. Apskrityje yra 6 valsčiai.

Apskrities valsčiai 
Apskrityje yra 6 valsčiai:

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo XIII-XIV a. iki 1513 m. dabartinės apskrities šiaurės rytuose esančios žemės priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Palenkės vaivadijai. Nuo 1138 m. iki 1526 m. dabartinės apskrities pietvakarinės žemės priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei, o nuo 1529 m. iki 1569 m. Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1815 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. apskritis priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Grajevo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai. 2008 m. pradėtas oficialiai naudoti Grajevo apskrities herbas ir Grajevo apskrities vėliava.

Gyventojai 

Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:

Nuorodos 
 Grajevo apskrities tinklalapis (lenk.).

 
Palenkės vaivadijos apskritys
Pirmasis artilerijos pulkas

Pirmasis artilerijos pulkas – Lietuvos kariuomenės dalinys, veikęs 1919–1940 m.

Istorija 
1919 m. vasario 26 d. pirmosios artilerijos baterijos pagrindu Aukštojoje Panemunėje buvo pradėtas kurti pirmasis artilerijos pulkas. Tuo metu pulko vadovybė formavo visos Lietuvos kariuomenės artilerijos pagrindus. Per 1919 m. pulke įkurtos pirmosios aštuonios baterijos, pulkas suskirstytas į du artilerijos divizionus, o 1920 m. kovo mėnesį suformuotas ir trečiasis divizionas. 1920 m. gruodžio mėnesį pulkas pervadintas į Artilerijos brigadą. 1921 m. rugpjūtį kariuomenės artilerijos divizionai pertvarkyti į keturis artilerijos pulkus. Pirmajame artilerijos pulke liko pirmoji, ketvirtoji ir septintoji artilerijos baterijos. 1926 m. liepos mėnesį pulkas buvo išformuotas. 1935 m. rugpjūtį pulkas atkurtas, nuo spalio mėnesio pulko štabas ir antroji artilerijos grupė dislokuoti Panevėžyje, pirmoji grupė Ukmergėje, trečioji – Kupiškyje. 1939 m. antroji artilerijos grupė perkelta į Vilnių. Pulkas buvo ginkluotas 105 mm kalibro haubicomis ir 75 mm kalibro patrankomis.

TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rugpjūčio 30 d. pulkas išformuotas.

Pulko vadai 
 Eduardas Jodko – 1919 m.
 Mikas Gedgaudas – 1919–1920 m.
 Vincas Geiga – 1921–1926 m.
 Alfonsas Sklėrius – 1935–1940 m.
 Vladas Sidzikauskas

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybė
Kupiškio rajono savivaldybė
Kaunas Tarpukario laikotarpiu
Panevėžys
Vilnius

Tarpukario Lietuvos kariuomenės artilerijos pulkai‎
Kolno apskritis

Apie 1940–1945 m. Baltarusijos TSR egzistavusi rajoną žr. Kolno rajonas.

Kolno apskritis () – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Apskrities centras Kolno miestas. Apskritis ribojasi su Grajevo, Lomžos, Ostrolenkos ir Pišo apskritimis. Apskrityje yra 6 valsčiai.

Apskrities valsčiai 
Apskrityje yra 6 valsčiai:

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artimos baltų gentys – jotvingiai rytinėje dabartinės apskrities dalyje ir galindai vakarinėje apskrities dalyje, šias dvi gentis skyrė apskrityje tekanti Pisos upė. Nuo XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. rytinė apskrities dalis priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Kolno rajonui, vakarinė dalis nuo 1939 m. iki 1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai. 1999 m. rugpjūčio 31 d. pradėti naudoti Kolno apskrities herbas ir Kolno apskrities vėliava.

Gyventojai 

Pagal 1921 m. lenkų atliktą gyventojų surašymą apskrityje gyveno 63 656 gyventojai iš kurių: 58 340 (91,6%) lenkai, 5 202 (8,2%) žydai, 85 (0,1%) rusai, 10 rusėnų, 9 lietuviai, 7 vokiečiai, 2 gudai ir 1 armėnas. Pagal tikėjimą gyventojai buvo pasiskirstę taip: 57 633 (90,5%) katalikai, 5 684 (8,9%) judėjai, 200 (0,3%) protestantai, 125 (0,2%) stačiatikiai, 12 graikų katalikų, 1 armėnų tikėjimo ir 1 ateistas.

Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:

Nuorodos 
 Kolno apskrities tinklalapis (lenk.).

 
Palenkės vaivadijos apskritys
Zambruvo apskritis

Apie 1940–1945 m. Baltarusijos TSR egzistavusi rajoną žr. Zambruvo rajonas.
Zambruvo apskritis () – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Apskrities centras Zambruvo miestas. Apskritis ribojasi su Balstogės, Lomžos, Mazovijos Ostruvo ir Mazovijos Vysokio apskritimis. Apskrityje yra 5 valsčiai.

Apskrities valsčiai 
Apskrityje yra 5 valsčiai:

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Zambruvo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai. 2000 m. gegužės 26 d. pradėtas naudoti Zambruvo apskrities herbas.

Gyventojai 

Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:

Nuorodos 
 Zambruvo apskrities tinklalapis (lenk.).

Zambruvo apskritis
Palenkės vaivadijos apskritys
Nerijus Meilutis

Nerijus Meilutis (g. 1974 m. Kaune) – teisininkas, teisėjas, Kauno apygardos teismo vadovas.

Biografija 
1996 m. baigė Lietuvos policijos akademiją, teisės bakalauras, 1998 m. – Lietuvos teisės akademiją, teisės magistras.

Nuo 1998 m. sausio iki 2004 m. liepos mėnesio dirbo ikiteisminio tyrimo pareigūnu Specialiųjų tyrimų tarnybos Kauno skyriuje. Nuo 2004 m. liepos iki 2010 m. liepos mėnesio buvo Kauno miesto apylinkės teismo teisėjas. Nuo 2010 m. liepos iki 2011 m. rugpjūčio mėnesio buvo Kaišiadorių rajono apylinkės teismo teisėjas, šio teismo pirmininkas. Nuo 2011 m. rugpjūčio 22 d. iki 2016 m. rugpjūčio 23 d. ir nuo 2016 m. rugsėjo 1 d. iki šiol yra Kauno apygardos teismo pirmininkas, nuo 2011 m. rugpjūčio mėnesio iki šiol yra šio teismo teisėjas. Teisėjų Tarybos nariu buvo 2 kadencijas – nuo 2012 m. iki 2020 m. lapkričio mėnesio. Nuo 2016 m. lapkričio iki 2019 m. sausio mėnesio buvo Administravimo komiteto koordinatorius, o nuo 2018 m. gegužės iki 2020 m. birželio mėnesio – Teisėjų tarybos atstovas Europos Teismų Tarybų Tinklo (European Network of Councils for the Judiciary) Vykdomojoje Valdyboje. Nuo 2017 m. kovo mėnesio iki šiol yra Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakulteto Viešosios teisės katedros lektorius, nuo 2021 m. vasario 1 d. docentas 

Moka anglų ir rusų kalbas.

Šaltiniai 

Lietuvos teisininkai
Lietuvos teismų pirmininkai
Gintautas Sereika

Gintautas Sereika (1968 m. vasario 8 d. Klaipėdoje – 1999 m. sausio 25 d. Panevėžyje) – Lietuvos prokuroras.

Biografija 
1986 m. baigė Klaipėdos Kristijono Donelaičio vidurinę mokyklą. 1993 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. 1991–1992 m. dirbo Panevėžio miesto apylinkės prokuratūros tardytoju-stažuotoju. 1992–1993 m. buvo Nusikaltimų tyrimo departamento prie Generalinės prokuratūros Panevėžio miesto tardytoju. 1993–1995 m. – Tardymo skyriaus vyriausiasis tardytojas. 1995–1999 m. dirbo Panevėžio apygardos prokuratūros Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo skyriaus vyriausiuoju prokuroru.

1996 m. suteiktas pirmasis teisininko rangas.

1999 m. sausio 25 d. vakarą nušautas „Tulpinių“ grupuotės. Buvo trisdešimties metų amžiaus, vedęs, turėjo tris vaikus.

Dėl tuo metu dažnai šaudomų šventinių fejerverkų aplinkiniai gyventojai į šūvius dėmesio neatkreipė, tačiau žinia apie nužudytą prokurorą prilygo sprogimui. Teigiama, kad būtent tomis dienomis šalyje įvyko lūžis ir ėme keistis pareigūnų požiūris į tai, kaip turi būti tiriami organizuotų gaujų vykdomi nusikaltimai. 1999 metų sausio 25 d. vakarą prasidėjęs ir kelerius metus trukęs tyrimas galiausiai į teismo suolus susodino vienos žiauriausių Lietuvos nusikalstamų gaujų lyderius.

Apdovanojimai 
 2004 m. atidengta memorialinė lenta 
 2009 m. Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro didysis kryžius

Šaltiniai 

Sereika, Gintautas
Škalakas

Škalakas () – gyvenvietė pietryčių Meksikoje, Kintana Roo valstijoje, siaurame pusiasalyje tarp Karibų jūros ir Četumalio įlankos, užsibaigiančiame Škalako kyšuliu. Šis pusiasalis priklauso Mezoamerikos barjerinių rifų sistemai. Ties Škalaku pusiasalį kerta Saragosos kanalas. Seniau Škalakas buvo pasiekiamas keltu iš Četumalio, bet dabar čia atvykti galima tik keliu iš Mahahualio. Verčiamasi turizmu, apylinkės garsėja savo nepaliesta gamta.

Istorija 

Vietovė gyvenama majų nuo prieškolumbinių laikų. 1900 m. Meksikos armija čia įsteigė karinį postą. Čia įkurta pirmoji Meksikos laivų statykla Karibų jūros pakrantėje. Vėliau suklestėjo prekyba kokosais. 1950 m. Škalaką nusiaubė uraganas Džanet.

Meksikos miestai
Mazovijos Vysokio apskritis

Mazovijos Vysokio apskritis () – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Apskrities centras Mazovijos Vysokio miestas. Apskritis ribojasi su Balstogės, Bielsko, Mazovijos Ostruvo, Semiatičės, Palenkės Sokoluvo ir Zambruvo apskritimis. Apskrityje yra 10 valsčių.

Apskrities valsčiai 
Apskrityje yra 10 valsčių:

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Vakarinė apskrities dalis 1807–1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui, 1816–1837 m. Rusijos imperijos, Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Rytinė apskrities dalis 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai. XXI a. pradžioje pradėtas naudoti Mazovijos Vysokio apskrities herbas.

Gyventojai 

1867 m. buvo 54 230 žmonės, 1890 m. – 69 911. Pagal 1921 m. lenkų atlikto surašymo duomenis apskrityje gyveno 70 975 žmonės, iš kurių 63 263 (89,1%) lenkai, 7 157 (10,1%) žydai, 334 (0,5%) gudai, 145 rusai, 51 rusėnai, 9 vokiečiai, 3 lietuviai, 1 čekas, 1 estas, 1 prancūzas, 1 latvis ir 1 italas. 62 002 (87,4%) katalikai, 8 114 (11,4%) judaistai, 740 (1,0%) stačiatikiai, 81 (0,1%) protestantai ir 20 graikų katalikai.
Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:

Nuorodos 
 Visokių Mazoveckos apskrities tinklalapis (lenk.).

Literatūra 

 W. Jemielity, Szkolnictwo w Guberni Łomżyńskiej, Wydawnictwo ATK, Warszawa, 1994, s. 26-28.
 J. Kryński, Wysokie Mazowieckie. Monograficzny zarys dziejów, Wysokie Mazowieckie, 1992, s. 108–114, 166, 175, 202, 220–223.
 W. Wincenciak, Oświata i szkolnictwo północno-wschodniego Mazowsza w latach wojny i okupacji (1939–1945), ŁTN im. Wagów, Łomża 1993 r. s. 13-15.
 W. Jemielity, Szkolnictwo w Guberni Łomżyńskiej, Wydawnictwo ATK, Warszawa, 1994, s. 14,15.
 W. Jemielity, Szkoły średnie i zawodowe w województwie białostockim w latach 1919–1939, Łomża 1991, s. 44-45.

Šaltiniai 

 
Palenkės vaivadijos apskritys
Balstogės vaivadijos (1919–1939) apskritys
Kovotojų už Lietuvą sąjunga

Kovotojų už Lietuvą sąjunga – 2011 m. įkurta Lietuvos politinė partija, reorganizavus Lietuvos laisvės sąjungą. Pirmininkas – Stanislovas Tomas.

2019-01-05 vykusiame kongrese partija pasiskelbė eurofederalistine. Programiniu punktu įtraukė Lietuvos suvereniteto panaikinimą ir vieningos valstybės – Europos Sąjungos – sukūrimą.

Istorija 
Partija pavadinimu Lietuvos prezidento sąjunga (LPS) įkurta 2011 m. rugpjūčio 6 d., reorganizavus Lietuvos laisvės sąjungą. Pirmininke paskirta buvusio prezidento A. Brazausko žmona Kristina Brazauskienė, jos pavaduotoju – Vytautas Šustauskas.

Praėjus vos trims mėnesiams iš partijos nusprendė pasitraukti pati pirmininkė Kristina Brazauskienė, partija pervadinta Kovotojų už Lietuvą sąjunga, pirmininku išrinktas 3 mėnesius pavaduotojo pareigas ėjęs Vytautas Šustauskas.

Nuorodos 

 Politologas Lauras Bielinis: Kristinos Brazauskienės vadovaujama Prezidento sąjunga – gera proga humoro mėgėjams pasijuokti
 Lietuvos laisvės sąjunga tapo Lietuvos prezidento sąjunga, jos pirmininke išrinkta Kristina Brazauskienė
 Naujoji Lietuvos prezidento sąjungos lyderė K.Brazauskienė: ginsime paprastų žmonių interesus

Lietuvos partijos
Jėnos mūšis

Jėnos mūšis – susirėmimas tarp Prancūzijos imperijos ir Prūsijos karalystės pajėgų, 1806 m. spalio 14 d., karo su Ketvirtąja koalicija metu. Per šį ir tą pačią dieną įvykusį Aueršteto mūšius Prūsijos kariuomenė buvo sutriuškinta.

Padėtis prieš mūšį 
1806 m. pabaigoje, prasidėjus karui su Prūsija, Napoleonas beveik visą Didžiąją armiją nukreipė prieš ją. Greitai judėdami prancūzai atkirto Prūsijos armiją nuo Berlyno. Spalio 13 d. Ž. Lano vadovaujamas korpusas susidūrė su didelėmis prūsų pajėgomis. Manydamas, kad aptiko jų pagrindinę kariuomenę Napoleonas pasiuntė dar daugiau dalinių paremti Laną, ir pasiuntė maršalus L. N. Davų ir Bernadotą apeiti prūsus iš šiaurinės pusės. Iš tiesų prie Jėnos buvo mažesnioji prūsų kariuomenės dalis vadovaujama Frederiko Liudviko, o pagrindinės pajėgos buvo šiauriau prie Aueršteto, kur susidūrė su Davu ir Bernadotu.

Mūšio eiga 
Jėnos mūšį pradėjo prancūzų pajėgos, ryte užpuolę šonines prūsų linijas. Atakos buvo mažareikšmės, bet sudarė sąlygas prancūzų centrinėms pajėgoms pasiruošti puolimui. Po to Prancūzijos maršalas M. Nėjus, negavęs įsakymo pradėjo ataką centre. Ji galėjo pasibaigti katastrofa, nes prancūzai buvo smarkiai apšaudyti artilerija ir prūsai, atrėmę puolimą, pradėjo kontrataką. Tai sužinojęs Napoleonas įsakė Lanui nutraukti puolimą ir padėti Nėjui, o atsilaisvinusi plotą apginti pasiuntė Imperatoriškąją gvardiją. Visgi prūsai neišnaudojo kritiško prancūzams momento ir Napoleonas netrukus įsakė savo kariuomenės sparnams pulti Prūsijos kariuomenės sparnus, atblokšti juos ir apsupti centrinę dalį. Puolimui pasisekus daug prūsų dalinių sparnuose paliko mūšio lauką. Sutriuškinus juos Prūsijos kariuomenės centras atsitraukė.

Napoleono karų mūšiai
Jėna
Prūsijos mūšiai
Šenderis Giršovičius

Šenderis Giršovičius (g. 1953 m. kovą Kelmėje) – buvęs Lietuvos futbolininkas, futbolo treneris.

Biografija
Mokėsi Panevėžio sporto mokykloje, vėliau žaidė Panevėžio „Statybos“ (nuo 1968) komandoje. Tarnaudamas armijoje žaidė Lvovo ASK. 1974 m. žaidė Vilniaus „Žalgiryje“, vėliau trumpai žaidė Rygos „Daugava“ (1975) komandoje, kelis sezonus atstovavo Klaipėdos „Atlantui“ ir „Granitui“ (1975–1981).

Nuorodos
 Futbolinis.lt
 
 

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolo treneriai
Lietuvos vyrų futbolo rinktinės treneriai
Marius Poškus

Marius Poškus (g. 1970 m. liepos 7 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, vartininkas.

Pasiekimai 

 A lygos laimėtojas: 1990, 1995, 1996, 2000 m.
 LFF taurės laimėtojas: 1990, 1995 m.
 LFF Supertaurės laimėtojas: 1995 m.
 Baltijos taurės laimėtojas: 1991, 1992 m.

Nuorodos 
 Futbolinis.lt
 National-football-teams.com

Lietuvos futbolininkai
Ričardas Zdančius

Ričardas Zdančius (g. 1967 m. sausio 17 d. Gargžduose) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas.

Biografija 

Pirmasis treneris M. Terentjevas. Nuo 1985 m. žaidė „Žalgirio“ dublerių dublerių sudėtyje). XVII sąjunginės moksleivių spartakiados antrosios vietos laimėtojas. 1985 m. „Perkėlos“ turnyro trečiosios vietos laimėtojas. 1985 m. LTSR aukščiausiosios lygos čempionato čempionas su „Ekranu“.

1988–1994 m. su pertraukomis žaidė Vilniaus „Žalgirio“ komandoje. 1990 m. antroje pusėje žaidė Gruzijoje Odisi Zugdidi klube, po 1991 m. sezono kelis mėnesius žaidė Čikagos „Lituanikos“ komandoje. Vėliau žaidė Talino „Flora“ (1994–1996) klubo komandoje, Šveicarijos, Vokietijos klubuose.

Baigęs profesionalo karjerą žaidė „Prelegentų“ komandoje, vėliau tapo jos treneriu.

2017 m. pradžioje 50 metų jubiliejaus proga apdovanotas LFF III laipsnio ordinu.

Įvarčiai rinktinėje

Nuorodos 
 Futbolinis.lt
 National-football-teams.com
 Prelegentai.lt 
 Footballdatabase.eu

Lietuvos futbolininkai
Juozas Šilanskas

Juozas Šilanskas (g. 1955 m. kovo 2 d. Novaja Lialia, Sverdlovsko sritis, Rusija) – Lietuvos ekonomistas, Varėnos  rajono savivaldybės politinis veikėjas.

Biografija 
Gimė tremtinių šeimoje. 1962 m. grįžo į Lietuvą ir pradėjo lankyti Varėnos rajono Marcinkonių vidurinę mokyklą. 1973 m. įstojo į Vilniaus valstybinį universitetą ir 1978 m. įgijo ekonomisto kvalifikaciją.

1978–1980 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1980–1982 m. Varėnos rajono vykdomojo komiteto Finansų skyriaus vyresnysis revizorius – inspektorius žemės ūkiui. 1982–1993 m. – Varėnos gelžbetoninių konstrukcijų gamyklos gamybos planavimo skyriaus viršininkas, nuo 1990 m. – direktorius ekonomikai. 1993–2001 m. Lietuvos taupomojo banko Varėnos skyriaus valdytojas. 2001–2005 m. Vilniaus banko Alytaus filialo Varėnos klientų aptarnavimo skyriaus viršininkas. 2005–2008 m. Lietuvos metrologijos inspekcijos Finansų skyriaus viršininko pavaduotojas. 2008–2010 m. Alytaus apskrities viršininko pavaduotojas, 2010–2012 m. socialinių reikalų ir darbo ministro patarėjas.

Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, nuo 2001 m. šios partijos Varėnos skyriaus pirmininkas. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 1997–2000 m. ir 2011 m. gegužės – liepos mėn. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys.

Žmona Birutė, dukra Eglė.

Šaltiniai 

Lietuvos ekonomistai
Lietuvos bankininkai
Varėnos politikai
Julius Kvedaras

Julius Kvedaras (g. 1949 m. spalio 10 d. Kaune) – buvęs futbolininkas, futbolo treneris. 2000–2012 m. Lietuvos futbolo federacijos generalinis direktorius, 2012–2016 m. prezidentas. UEFA profesionalaus futbolo komiteto narys.

2012 m. rugsėjo 2 d. teismo sprendimu buvo nušalintas iš federacijos prezidento posto. 2012 m. rugsėjo 24 d. po apeliacijos sugrąžintas į postą panaikinus ankstesnį teismo sprendimą.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Futbolinis.lt
 Scoreshelf.com

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolo treneriai
Lietuvos vyrų futbolo rinktinės treneriai
Lietuvos futbolo federacijos prezidentai
Stasys Dailydka

Stasys Dailydka (g. 1953 m. kovo 6 d. Šarkiškiuose, Varėnos rajonas) – Lietuvos inžinierius mechanikas.

Biografija 
1970 m. baigė Varėnos vidurinę mokyklą. 1970–1975 m. studijavo VISI Mechanikos technologijos fakultete. 1975–1976 m. Švenčionių autotransporto įmonės eismo saugumo inžinierius, l. e. p. vyr. inžinierius. 1976–1980 m. Pakruojo autotransporto įmonės vadovas. 1980–1987 m. Vievio autotransporto įmonės vadovas. 1987–1992 m. Lietuvos susisiekimo ministro pavaduotojas. 

1990–1991 m. studijavo Lietuvos vadybos akademijoje. 1991–1995 m. Lietuvos kelių vežėjų asociacijos „Linava“ prezidentas, Lietuvos pramonininkų konfederacijos viceprezidentas. 1992–1997 m. aviakompanijos „Lietuvos avialinijos“ generalinis direktorius. 1997–2001 m. UAB „Lindra“ konsultantas, UAB „Lindra – gyvybės draudimas“ prezidentas.

2002–2006 m. AB „Lietuvos geležinkeliai“ Keleivių vežimo valdybos viršininkas, 2006-2016 m. generalinis direktorius. 2007–2011 m. VGTU Transporto inžinerijos fakulteto doktorantas, technologijos mokslų daktaras. Nuo 2011 m. VGTU Geležinkelių transporto katedros docentas.

Lietuvos intermodalinio transporto technologinės platformos (LITTP) tarybos pirmininkas, Lietuvos pramonininkų konfederacijos prezidiumo narys, Rytų-Vakarų transporto koridoriaus (East–West Transport Corridor – EWTC) asociacijos tarybos narys, Vilniaus prekybos, pramonės ir amatų rūmų tarybos narys, aktyviai dalyvauja Vilniaus pramonės ir verslo asociacijos, Lietuvos geležinkelių inžinierių sąjungos,  Geležinkelių pramonės įmonių
asociacijos „GELPA“ bei mokslinėje-pedagoginėje veikloje, Vilniaus Gedimino technikos universiteto garbės narys, Vilniaus technologijų ir dizaino kolegijos tarybos narys.

Bibliografija 
 Traukos riedmenų elektros pavaros ir jų valdymas: vadovėlis / Lionginas Liudvinavičius, Leonas Povilas Lingaitis, Stasys Dailydka. – Vilnius: Technika, 2010. – 319 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-28-559-5
 Lokomotyvų elektros pavarų parametrų diagnostika: mokomoji knyga / Lionginas Liudvinavičius, Stasys Dailydka, Leonas Povilas Lingaitis. – Vilnius: Technika, 2012. – 227 p.: iliustr. – ISBN 978-609-457-216-6
 Nestacionarieji ir kvazistatiniai geležinkelio traukinių judėjimo režimai/ Eugenijus Blochinas, Stasys Dailydka, Leonas Povilas Lingaitis, Liudmila Ursuliak. – Vilnius: Technika, 2015 ISSN 9786094578281, 168 p.
 Traukos energetinės sistemos ir jų valdymas/ Lionginas Liudvinavičius, Stasys Dailydka, Gediminas Vaičiūnas. – Vilnius: Technika. 2015 ISSN 9786094577918, 616 p.

Šaltiniai 

  
Lietuvos susisiekimo viceministrai
Lietuvos inžinieriai mechanikai
Lietuvos geležinkelininkai
Lietuvos draudikai
Audrius Šlekys

Audrius Šlekys (1975 m. balandžio 2 d. – 2003 m. liepos 27 d. Žiegždriuose) – buvęs Lietuvos futbolininkas, puolėjas.

Biografija 

Rezultatyviausias 2002 m. Lietuvos pirmenybių žaidėjas (19 įvarčių). Lietuvos čempionas su Inkaras Kaunas (dukart) ir FBK Kaunas (triskart) komandomis.

Žuvo avarijoje nesuvaldęs automobilio.  Palaidotas Jonučių kapinėse.

Pasiekimai 

 A lygos laimėtojas: 1995, 1996, 1999, 2001, 2002, 2003 m.
 LFF taurės laimėtojas: 1995, 2002 m.
 LFF Supertaurės laimėtojas: 2002 m.
 Rezultatyviausias A lygos žaidėjas: 2002 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Futbolinis.lt
 Footballdatabase.eu
 Nationalsoccerteams.com
 Worldfootball.net

Lietuvos futbolininkai
Saulius Širmelis

Saulius Širmelis (g. 1956 m. gegužės 31 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, futbolo treneris.

Biografija

Žaidėjo karjera 
Žaidė Biržų „Medžio“ (1978 ir 1984 m.), Ukmergės „Vienybės“ (1979–1981 m.), Anykščių „Anykštos“ (1982–1983 m.) komandose.

Trenerio karjera 
Treniravo Ukmergės VJSM (1982–1984 m.), Ukmergės „Vienybės“ (asistentas ir vyr. treneris, 1985–1995 m.), Vilniaus „Panerio“ (asistentas ir vyr. treneris, 1995–1997 m.), Vilniaus „Polonijos“ („Geležinis vilkas“, „Ardena“ – 1998–1999 m.), FBK Kaunas (2000–2003 m.), FK Ventspils (Latvija, 2003–2004 m.), Vilniaus „Žalgirio“ (2005 m.), Prešovo „Tatran“ (Slovakija, 2005–2006 m.), Panevėžio „Ekrano“ (2007 m.), Helsinkio „Atlantis“ (Suomija, 2009 m.), FK Šiauliai (2010–2011 m.) klubų komandas. 2012 m. pradžioje trumpai treniravo Akzajyk Oral klubą. 

Lietuvos nacionalinės rinktinės trenerio asistentas (2003 ir 2007–2009 m.), Lietuvos U-21 rinktinės asistentas ir vyr. treneris (2006 m.). 2000, 2001 ir 2002 m. jo treniruojama Kauno FBK komanda tapo Lietuvos čempionais, 2003 m. su Ventspilio FK iškovojo Latvijos taurę.

2020 m. gegužės 23 d. tapo FK Sūduva Marijampolė vyr. treneriu.

Kita informacija 
Sūnus Gintas Širmelis – taip pat futbolininkas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Futbolinis.lt

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolo treneriai
2013 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas

2013 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas – 14-as tarptautinis lengvosios atletikos čempionatas, kuriame rungtyniavo sportininkai iš nacionalinių IAAF federacijų. Čempionatas vyko Rusijos sostinėje Maskvoje, 2013 m. rugpjūčio 10 d. – rugpjūčio 18 d.

Miestai kandidatai 
Paskutinę paraiškų pateikimo dieną 2006 m. gruodžio 1 d. kandidatais buvo keturi miestai – Barselona, Brisbenas, Maskva ir Geteborgas. Pastarasis dėl Švedijos vyriausybės lėšų trūkumo pasitraukė iš kandidatų sąrašo. 2007 m. kovo 27 d. IAAF Tarybos susirinkime Kenijos mieste Mombasoje buvo išrinktas nugalėtojas – juo tapo Rusijos sostinė.

Lietuva čempionate

Normatyvus įvykdę sportininkai: Marius Žiūkas (A, 20 km ėjimas), Tadas Šuškevičius (A, 50 km ėjimas; B, 20 km ėjimas), Tomas Gaidamavičius (B, 50 km ėjimas), Ričardas Rekst (B, 50 km ėjimas), Rasa Drazdauskaitė (Maratonas), Diana Lobačevskė (Maratonas), Remalda Kergytė (Maratonas), Živilė Balčiūnaitė (Maratonas), Austra Skujytė (A, Septynkovė), Kristina Saltanovič (A, 20 km ėjimas), Brigita Virbalytė (A, 20 km ėjimas), Neringa Aidietytė (A, 20 km ėjimas), Virgilijus Alekna (B, disko metimas), Zinaida Sendriūtė (A, disko metimas), Agnė Šerkšnienė (B, 400 m; B, 200 m), Lina Grinčikaitė (B, 100 m), Airinė Palšytė (B, šuolis į aukštį), Eglė Balčiūnaitė (A, 800 m).

Dalyvaujančios šalys 

 (1)
 (2)
 (11)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (8)
 (1)
 (1)
 (47)
 (2)
 (2)
 (26)
 (10)
 (1)
 (9)
 (27)
 (17)
 (1)
 (2)
 (1)
 (2)
 (2)
 (11)
 (32)
 (3)
 (1)
 (10)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (46)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (7)
 (53)
 (20)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (7)
 (25)
 (2)
 (28)
 (1)
 (2)

 (1)
 (1)
 (10)
 (12)
 (4)
 (1)
 (1)
 (10)
 (9)
 (46)
 (2)
 (13)
 (52)
 (1)
 (2)
 (1)
 (2)
 (67)
 (1)
 (1)
 (60)
 (17)
 (2)
 (1)
 (6)
 (1)
 (1)
 (3)
 (1)
 (1)
 (6)
 (11)
 (1)
 (15)
 (1)
 (6)
 (1)
 (11)
 (3)
 (57)
 (3)
 (45)
 (41)
 (1)
 (17)
 (49)
 (1)
 (1)
 (2)
 (1)
 (11)
 (3)

 (1)
 (14)
 (1)
 (1)
 (1)
 (2)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (16)
 (1)
 (4)
 (1)
 (2)
 (2)
 (1)
 (21)
 (1)
 (1)
 (6)
 (1)
 (23)
 (9)
 (1)
 (1)
 (17)
 (4)
 (1)
 (11)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (2)
 (1)
 (1)
 (2)
 (55)
 (12)
 (4)
 (5)
 (18)
 (119)
 (2)
 (6)

 (3)

 (1)
 (1)
 (1)
 (11)
 (5)
 (8)
 (1)
 (1)
 (1)
 (11)
 (9)
 (1)
 (1)
 (30)
 (16)
 (41)
 (8)
 (1)
 (1)
 (1)
 (24)
 (18)
 (1)
 (7)
 (2)
 (2)
 (2)
 (1)
 (1)
 (1)
 (21)
 (4)
 (10)
 (1)
 (1)
 (1)
 (12)
 (61)
 (1)
 (137)
 (1)
 (3)
 (1)
 (15)
 (1)
 (1)
 (1)
 (3)
 (2)

Medaliai 

Šaltinis:

Nuorodos 
 Oficiali čempionato svetainė

Šaltiniai 

Pasaulio lengvosios atletikos čempionatai
2013 sporte
SM Tauras-Žalgiris Vilnius

Vilniaus „Tauras-Žalgiris“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

Istorija

Sezonai

|}

Nuorodos

Tauras-Žalgiris
Vilniaus futbolas
Coca-Cola

Coca-Cola (tariama [koka.kola]) – gazuotas gaivusis gėrimas, dažnai vadinamas tiesiog Kola. Gamybos teisės priklauso bendrovei „The Coca-Cola Company“ Atlantoje, Džordžijos valstijoje (JAV). „Coca-Cola Company“ prekinis ženklas Jungtinėse Amerikos Valstijose užregistruotas 1944 m. kovo 27 d.

Coca-Cola šiuo metu yra populiariausias gėrimas pasaulyje; kiekvieną dieną pasaulyje yra parduodama apie 1,7 mlrd. gėrimo „Coca-Cola“ vienetų. „Coca-Cola“ galima įsigyti 135 šalyse, įskaitant ir neišsivysčiusias šalis.

Klasikinio Coca-Cola gėrimo 100 ml sudėtyje yra apie 10,7 g cukrų, 10 mg kofeino, 125 mg druskos (50 mg natrio), 140 kcal; dedama fosforo rūgšties, amoniakinės karamelės (E150d), natūralių kvapiųjų medžiagų.

Išnašos 

Coca-Cola
Adebayo Akinfenwa

Adebajas Akinfenva (g. 1982 m. gegužės 10 d. Londone) – Anglijos futbolininkas, puolėjas. FIFA žaidėjų reitinge jis įvertintas kaip stipriausias pasaulyje futbolininkas.

Biografija 

Gimė Nigerijos emigrantų šeimoje. Profesionalo karjerą pradėjo Lietuvoje žaisdamas už „Atlantą“ 2001–2003 m. Vėliau sugrįžo į Angliją.

Nuorodos 
 Futbolinis.lt

Anglijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Petras Kežinaitis

Petras Kežinaitis (1906 m. balandžio 25 d. Kybartuose, Vilkaviškio apskritis – 1969 m. lapkričio 4 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, kraštotyrininkas.

Biografija 
Mokėsi Kybartų gimnazijoje, ten leido ir redagavo šapirografuotus jaunimo leidinius „Atžalos žiedai“ ir „Mūsų žygiai“. Nuo 1926 m. dalyvavo valstiečių liaudininkų veikloje, 1928 m. buvo kalinamas Varnių koncentracijos stovykloje. 

1929–1930 m. dirbo Telšių laikraščio „Žemaitis“ redakcijoje, 1930–1931 m. dienraščio „Lietuvos žinios“ redakcijoje Kaune, 1932–1934 m. jos atstovas Šiauliuose ir Klaipėdoje. 1930–1931 m. Kybartuose redagavo savaitraštį „Mūsų naujienos“, 1931–1932 m. Šiauliuose – savaitraštį „Naujienos“, 1933 m. laikraštį „Jaunimietis“ su priedu „Naujosios Šiaulių naujienos“. 1934–1936 m. žurnalo „Jaunimas“ redaktorius ir Lietuvos jaunimo sąjungos centro valdybos reikalų vedėjas-generalinis sekretorius. 1936–1940 m. vietoj uždaryto žurnalo „Jaunimas“ leido žurnalą „Mūsų jaunimas“. Už paskelbtas publikacijas ir žurnalistinę veiklą ne kartą buvo baudžiamas ir kalinamas.

1940 m. birželio-rugsėjo mėn. LSSR vidaus reikalų ministerijos spaudos skyriaus viršininkas. 1945–1946 m. Lietuvos kino studijos direktorius. 1945–1947 m. Leidyklų ir poligrafijos valdybos viršininko pavaduotojas. 1948–1949 m. Kauno miesto Vykdomojo komiteto kultūros švietimo skyriaus vedėjas. 1950 m. grįžo į žurnalistinę veiklą. 1950–1951 m. ir 1955–1957 m. Kauno rajono laikraščio „Socialistiniu keliu“ atsakingasis sekretorius. 1951–1955 m. laikraščio „Nemuno upeivis“ redaktoriaus pavaduotojas. 1957–1962 m. žurnalo „Šluota“ techninis redaktorius.

Išleido kraštotyros apybraižų, iš rusų kalbos išvertė per 10 romanų bei kitų grožinės literatūros kūrinių.

Bibliografija 
 Kauno apylinkės. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1958. – 125 p.: iliustr.
 Каунас / Aleksandra Gulbinskienė, Vincas Černeckis, Petras Kežinaitis. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatrūros leidykla, 1962. – 174 p.: iliustr.
 Aplink Kauną: turistinės kelionės po Kauno miesto pakraščius ir priemiesčius, jo artimesniąsias bei tolimesniąsias apylinkes. – Vilnius: Mintis, 1966. – 96 p.

Įvertinimas 
 1967 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas

Šaltiniai 

Lietuvos redaktoriai
Lietuvos kraštotyrininkai
Lietuvos vertėjai
Ruslans Mihaļčuks

Ruslanas Michalčiukas (g. 1976 m. rugpjūčio 10 d. Rygoje) – Latvijos futbolininkas. Saugas.

Biografija 

2004 ir 2006 m. žaidė Panevėžio „Ekrane“.

Nuorodos 
 Futbolinis.lt
 National-football-teams.com

Latvijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Givis Kvaracchelija

Givi Kvaracxelia (; g. 1979 m. gegužės 11 d. Tbilisyje) – Gruzijos futbolininkas.

Biografija 

2005 m. debiutavo Gruzijos rinktinėje. 2005–2008 m. žaidė FBK Kaunas komandoje, su kuria dukart tapo Lietuvos čempionu.

Nuorodos 
 Futbolinis.lt

Gruzijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Šeimos biuras

Šeimos biuras () – tokia įmonė, kuri teikia integruotas turto valdymo bei administravimo paslaugas aukštas ir itin aukštas pajamas turinčioms šeimoms, kurios nori išsaugoti turtą ateities kartoms. Tai – į individualų klientą orientuotos ir visą šeimos turto valdymą apimančios paslaugos. Šeimos biurų paslaugos skirtos tokiems asmenims, kurių laisvos, investicijoms skirtos lėšos yra didesnės nei $100 mln. USD. Šeimos biurų paslaugos per metus gali kainuoti daugiau nei $1 mln. USD. Daugelis šeimos biurų aptarnauja tik tokias šeimas, kurios turi bent $500 mln. USD. tokių lėšų. Tačiau atsiradus daugiašeimiams biurams ši kartelė gerokai smuko. Dabar pakanka ir $5 mln. USD. laisvų, investicijoms skirtų lėšų.

Paslaugos 

Šeimos biuras – patarėjai, klientams ir jų šeimoms teikiantys visas finansų ir turto valdymo paslaugas. Tai – pavedimų vykdymas, investicijų valdymas, mokesčių planavimas ir deklaravimas, rizikų valdymas, teisinės, buhalterinės apskaitos paslaugos, turto valdymo, gerovės perdavimo planavimas. Šeimos turto administravimas gali apimti ir šeimos verslo reikalus, mokesčių klausimus, rūpestį vaikų mokslais, švenčių ir atostogų planavimą, filantropiją. Keičiantis kartoms, svarbu ne tik tinkamai valdyti bei išsaugoti turtą, bet ir perduoti ateities kartoms šeimos tradicijas bei moralines vertybes.

Ištakos 

Pirmosios family office užuomazgos atsirado XIX amžiuje Jungtinėse Amerikos Valstijose. Tuo metu pasiturintys pirkliai samdydavo patikimus patarėjus arba konsultantus, kurie prižiūrėdavo jų turtus, paskirstydavo juos šeimos nariams, kol turtų savininkai keliaudavo po Europą. Europoje family office užuomazgos atsirado maždaug prieš 300 metų kaip privatūs bankai.

Taip pat skaitykite 
 Finansų maklerio įmonė
 Finansų patarėjo įmonė
 Investicinė bankininkystė
 Privačioji bankininkystė
 Turtingi asmenys

Šaltiniai 

Privačioji bankininkystė
Clement Beaud

Clément Beaud (; g. 1980 m. gruodžio 7 d.) – Kamerūno futbolininkas, saugas.

Biografija 

2001 m. atvyko iš Kamerūno į Lenkijos klubą Widzew Lodz. 2003–2004 m. žaidė „Vėtros“ klube, po to išvyko į Portugaliją, kur tebežaidžia dabar.

Nuorodos 
 Futbolinis.lt

Kamerūno futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Kamerūno olimpiečiai
Muharem Bajrami

Muharemas Bajramis (; g. 1985 m. lapkričio 29 d.) – Makedonijos futbolininkas, saugas. Albanas.

Biografija 

2006–2007 m. žaidė FBK Kaunas komandoje, 2008 m. – FK Šilutės klube. Vėliau išvyko į Makedoniją.

Nuorodos 
 Futbolinis.lt
 Soccerway.com

Šiaurės_Makedonijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Arkadiusz Klimek

Arkadiušas Klimekas (; g. 1975 m. kovo 25 d.) – Lenkijos futbolininkas, puolėjas.

Biografija 

2005–2007 m. žaidė FBK Kaunas komandoje, su kuria tapo Lietuvos čempionu.

Nuorodos 
 Futbolinis.lt

Lenkijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Ferdinandas Kauzonas

Ferdinandas Kauzonas (g. 1943 m. kovo 11 d. Uciekoje, Varėnos apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, režisierius, komjaunimo veikėjas ir sovietinės propagandos aktyvistas.

Biografija 
Nuo 1945 m. gyveno Lazdijuose. 1961 m. baigė Lazdijų vidurinę mokyklą. 1962–1964 m. Lazdijų rajono laikraščio „Darbo vėliava“ redakcijos literatūrinis darbuotojas. 1964–1966 m. LLKJS Lazdijų rajono komiteto sekretorius, 1966–1970 m. LLKJS CK kultūrinio-masinio darbo sektoriaus vedėjas. 1970–1972 m. LSSR kultūros ministerijos meno reikalų valdybos viršininko pavaduotojas. 1972–1976 m. Lietuvos kultūrinių ryšių su tautiečiais užsienyje komiteto pirmininko Vlado Karvelio pavaduotojas. 1976–1979 m. LSSR kultūros ministro Jono Bielinio padėjėjas-kolegijos sekretorius. Išgarsėjo 1987 metais, kai pagal LKP CK ir KGB užsakymą sukūrė sovietinės propagandos dokumentinį filmą apie garsųjį kunigą Alfonsą Svarinską, kuris tuo metu jau trečią kartą kalėjo pagal KGB bylas Uralo lageriuose.     

1979–1993 m. Lietuvos kino studijos susivienijimo „Dokumentika“ vyriausiasis redaktorius bei režisierius. 1981 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę. 1993–1996 m. dienraščio „Respublika“ skyriaus redaktorius, nuo 1997 m. vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, apžvalgininkas. Iki 2006 m. Seimo pirmininko ir laikinojo LR prezidento Artūro Paulausko patarėjas. Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos rytas“, „Gimtasis kraštas“, „Švyturys“, „Jaunimo gretos“, „Nemunas“, „Kultūros barai“. Daugiausia rašo kultūros, politikos temomis.  Parašė scenarijus 24 dokumentiniams filmams.

Filmografija 
 1980 m. Dialogas su sąžine, su Linu Lazėnu
 1982 m. Paskutinis tardymas, su Viktoru Starošu
 1983 m. Aukso karštligė, su Viktoru Starošu
 1984 m. Buvome greta, su Rimtautu Šiliniu
 1985 m. Citius, fortius ir… aritmetika, su Viktoru Starošu
 1986 m. O prezidento nuomonė kita, su Viktoru Starošu
 1987 m. Kas jūs, kunige Svarinskai?
 1987 m. Achilo kulnas, su Viktoru Starošu
 1989 m. Gyvensiu kiek norėsiu
 1990 m. Lietuva tarp praeities ir ateities, su Antanu Maciulevičiumi
 1991 m. Galėsime sugrįžti
 1992 m. Ar lengva būti lenku?, animacinis

Bibliografija 
 Ансамбли народов СССР – гости Вильнюса. – Вильнюс: Дворец нар. искусства, 1977. – 36 p.: iliustr.
 Pakelti akis: atsiminimai ir pokalbiai apie Juknaičius. – Vilnius: Danielius, 2010. – 270 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-476-74-0

Įvertinimas 
 1998 m. Vytauto Gedgaudo premija

Šaltiniai 

Lietuvos žurnalistai
Lietuvos redaktoriai
Lietuvos režisieriai
Oleksandr Kablaš

Oleksandras Kablašas (g. 1989 m. rugsėjo 5 d. Odesoje) – Ukrainos futbolininkas, saugas.

Biografija

2010 m. žaidė Panevėžio „Ekrano“ komandoje, su kuria tapo Lietuvos čempionu. Vėliau sugrįžo į Ukrainą.

Nuorodos
 Futbolinis.lt
 Worldfootball.net
 Transfermarkt.co.uk

Ukrainos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Bogdanas Stefanovičius

Bogdanas Stefanovičius (g. 1977 m. liepos 9 d.) – Serbijos futbolininkas, vartininkas.

Biografija

Karjerą pradėjo Sparta Praha klube, vėliau žaidė Slovakijos klubuose. 2007–2008 m. sezonais žaidė Panevėžio „Ekrane“.

Nuorodos
 Futbolinis.lt
 Soccerway.com

Serbijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Marián Kello

Marián Kello (; g. 1982 m. rugsėjo 5 d.) – Slovakijos futbolininkas, vartininkas.

Biografija 

2007–2010 m. žaidė FBK Kaunas klube, su kuriuo tapo Lietuvos čempionu. Vėliau išvyko žaisti į Edinburgo „Hearts“ ekipą. 2012 m. balandžio pradžioje sutarė palikti Edinburgo klubą sezono pabaigoje.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Futbolinis.lt
 Marian Kello karjera ir statistika

Slovakijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Vitas Katilius

Vitas Katilius (1951 m. lapkričio 30 d. Maklakovas, Jeniseisko rajonas, Krasnojarsko kraštas – 2011 m. vasario 5 d. Vilnius) – Lietuvos rašytojas, žurnalistas, redaktorius.

Biografija 
1969 m. baigė Vilkaviškio S. Nėries vidurinę mokyklą, 1974 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.

1973–1977 m. žurnalo „Šeima“, 1977–1990 m. – žurnalo „Šluota“ redakcijose skyriaus redaktorius, 1990–1992 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ skyriaus redaktorius, vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1992–2004 m. leido ir redagavo laikraštį anglų kalba „Lithuanian Weekly“.

Daugiausia rašė kultūros, moralės temomis. Nemažai apybraižų, esė paskelbė žurnaluose „Jaunimo gretos“ ir „Švyturys“. 

Palaidotas Rokantiškių kapinėse.

Bibliografija 
 Tyla neturi aido, 1990 m.
 Pilnaties palytėti negrįžta, romanas, 2008 m.
 Žaibo istorijos, vaikams, 2009 m.
 Arčis, policijos šuo K9, Archy Hero K9, vaikams, lietuvių ir anglų kalba, Agatha Press Ltd., 2010 m. ISBN 0956406769, ISBN 9780956406767

Įvertinimas 
 1988 m. – Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija.

Šaltiniai 

Lietuvos redaktoriai
Lietuvos rašytojai
Belizo ryšiai

Belizo ryšių sistemos statistika:

Telefono linijų skaičius: 33 900 (2007) (tankumas - dvylika 100-ui gyventojų)

Mobiliųjų telefonų skaičius: 118 300 (2007) (tankumas - keturiasdešimt 100-ui gyventojų)

Radijo stočių skaičius: AM 1, FM 16, trumpųjų bangų 0 (2006)

Radijo aparatų skaičius: 133 000 (1997)

Televizijos stočių skaičius: 3 (2007)

Televizorių skaičius: 41 000 (1997)

Šalies interneto kodas: .BZ

Interneto vartotojų skaičius: 32 000 (2007)

Belizas
Valstybių ryšiai