joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Paprastoji vinkšna

Ulmus celtidea Litv.
 Ulmus communis var. ornata Carrière
 Ulmus effusa Willd.
 Ulmus pedunculata Foug.
 Ulmus simplicidens E. Wolf

Paprastoji vinkšna (Ulmus laevis) – guobinių (Ulmaceae) šeimos, guobų (Ulmus) genties medis.

Paplitimas 
Savaime paplitusi Europoje nuo Prancūzijos iki Uralo kalnų, šiaurės rytuose iki pietų Suomijos, pietryčiuose iki Krymo pusiasalio bei pietryčių Balkanų (Bulgarijos). Taip pat  izoliuotas jų arealas yra Kaukaze bei negausiai aptinkama Iberijos pusiasalyje.

Paplitimas ir augavietės Lietuvoje 
Apyretė vietinių Lietuvos medžių rūšis. Auga upių šlaituose, pavienių medžių pasitaiko lapuočių miškuose derlingame drėgname dirvožemyje.

Matmenys 
Iki 40–50 metų amžiaus medžiai auga labai greitai, vėliau jų augimo tempai sulėtėja. Medis užauga iki 35 m aukščio su iki 2 m skersmens kamienu. 

Aukščiausia žinoma vinkšna auga Olandijos Houthem mieste, jos aukštis 32,2 m pasak 2011 metais Leo Goudzwaard atliktų matavimų.

Didžiausią kamieno skersmenį turi Vokietijos Brandenburgo žemėje, Giulico-Reco (Gülitz-Reetz) mieste augantis medis, jo kamieno skersmuo krūtinės aukštyje 3,1 m. Lenkijos Komoruvo (Komorów) kaimelyje (Świdnica apygarda) auganti paprastoji vinkšna turi 2,96 m skersmens kamieną.

Amžius 
Gyvena iki 300-500 metų.

Požymiai 
Laja tanki, plačiai elipsiška. Kamieno žievė suaižėjusi. Stambiosios šakos auga į viršų, plonosios svyra žemyn. Ūgliai šviesiai rudi, plaukuoti. Lapai pailgi, atvirkščiai kiaušiniški arba elipsiški, nesimetrišku pagrindu, nusmailėjusia viršūne, dvigubai pjūkliškais kraštais, šiurkštūs, tamsiai žaliai plika viršutine ir šviesesne, plaukuota, ryškiai gyslota apatine puse. Žiedai rausvi, smulkūs, dvilyčiai ant trumpo kotelio. Apyžiedis netaisyklingos varpelio formos. Kuokeliai 6-8. Piestelė viena. žiedai apdulkinami vėjo. Vaisius - pailgai rutuliški, įkirpta viršūne, blakstienotais kraštais, gelsvai rudi, ilgakočiai sparnavaisiai.

Žydi balandžio mėn., prieš skleidžiantis lapams.

Panaudojimas 
Mediena prastos kokybės, nors tinka stalių gaminiams, apdailai, papuošalams. Nuo seno sodinama miestams ir kaimams apželdinti.

Pavadinimas 
Mokslinio, lotynų kalba šios medžių rūšies pavadinimo autorius Peter Simon von Pallas, gyvenęs 1741-1811 metais.

Literatūra 
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 152 psl.

Išnašos

Nuorodos 
 Platelių vinkšna 
 Paprastosios vinkšnos mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per (theplantlist.org) , (ipni.org), (tropicos.org) svetaines Anglų k.
 The thickest, tallest, and oldest European white elm trees/Ulmus laevis (monumentaltrees.com) Anglų k.

Guobiniai
Medžiai ir krūmai
Grigiškių seniūnija

Grigiškių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybės vakaruose, prie Neries ir Vokės santakos.

Istorija 

2000 m. kovo 19 d. Grigiškių seniūnija priskirta Vilniaus miesto savivaldybei (iki tol priklausė Trakų rajonui).

|-
| 2001-04  || || 11 617 || 1 miestas (Grigiškės), 3 kaimai
|-
| 2009-09-01  || || || 1 miestas, 3 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 11 225 || 1 miestas, 2 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestas, 3 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 10 335 || 3 gyvenvietės, turinčios >9 gyventojus
|}

Gyvenvietės 

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Grigiškės, m. || 9950 || 10867
|-
| Neravai, k. || 45 || 37
|-
| Salos, k. || 340 || 321
|-
|}

Seniūnai 
 Leonard Klimovič
 Donata Lukašenkovienė

Šaltiniai 

 Grigiškių seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)
 Grigiškių seniūnija 

Vilniaus miesto seniūnijos
Justiniškių seniūnija

Justiniškių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje, ties Justiniškėmis. Jai priklauso Taikos, Talino, Ežeraičio, Skatulės, Mozūriškių, Sidaronių gatvės ir dalis Justiniškių, Rygos gatvės bei dalis Laisvės prospekto. Seniūnija ribojasi su Viršuliškių, Pašilaičių, Šeškinės seniūnijomis ir Vilniaus rajonu.

Istorija 

|-
| 2001-04  || || 30 958 ||
|-
| 2011 m.  || || 27 462 ||
|-
| 2021 m.  || || 25 956 || 
|-
| 2022 m. || || 26 174 || 
|}

Seniūnai 
 Algis Čaplikas, 1990–1995 m.
 Kazimieras Šiaulys, 2008–2009 m.
 Taurintas Rudys, 2009–2013 m.
 Jurgita Ambrasienė, nuo 2013 m.
 Dainius Andziulis

Šaltiniai 

 Justiniškių seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)

Vilniaus miesto seniūnijos
Naujininkų seniūnija

Naujininkų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybės pietinėje dalyje ties Naujininkais, nuo Senamiesčio ir centro atskirta geležinkeliu.

Į seniūniją įeina Naujininkų ir Salininkų gyvenamieji rajonai, Kirtimų pramoninis rajonas, Užusienio kaimas. Seniūnijoje yra du pašto skyriai, sentikių cerkvė ir kapinaitės, stačiatikių kapinės, Liepynės kapinės (nuo 2008), Užusienio koplyčia, karaimų ir totorių kapinės, Juventus ir Salininkų gimnazijos, Naujininkų ir Saulėtekio dešimtmetės mokyklos, Šaltinėlio mokykla-darželis, Salininkų ir Užusienio pradinės mokyklos. Veikia Naujininkų poliklinika ir Salininkų ambulatorija. Seniūnijoje veikia Naujininkų, Salininkų, Užusienio ir Burbiškių bendruomenės.

Geografija 

Vakarinėje dalyje – Burbiškių parkas ir Panerių miškas, pietuose – Užusalių miškas ir kolektyviniai sodai Salininkuose, seniūnijos viduryje yra Kirtimai – vienas didžiausių Vilniaus pramoninių rajonų, kuriame yra ir Vilniaus oro uostas.

Į seniūniją patenka šios Vilniaus miesto dalys:
 Ąžuolijai, Burbiškės, Dilgynė, Kelmija, Kirtimai, Naujininkai, Pakupečiai, Pupinė, Raisteliai, Salininkai, Užusienis.

Istorija 

|-
| 2001-04  || || 33 457 ||
|-
| 2011 m.  || || 31 171 ||
|-
| 2021 m.  || || 30 030 || 
|-
| 2022 m. || || 34 835 || 
|}

Šaltiniai 

 Naujininkų seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)
 Naujininkų seniūnija 

Vilniaus miesto seniūnijos
Pašilaičių seniūnija

Pašilaičių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybės šiaurės vakaruose ties Pašilaičiais, miesto pakraštyje, ribojasi su Zujūnų seniūnija.

Išsidėsčiusi į vakarus nuo magistralės . Seniūnijos pakraštyje taip pat telkšo Gineitiškių ežeras. Didžiąją seniūnijos dalį užima Pašilaičiai, kiti rajonai – Tarandė, Pavilionys, Gineitiškės. Rytinėje Laisvės prospekto pusėje įsikūrusios komercinės įmonės. Pašilaičiuose yra dvi lietuvių mokyklos – Žemynos pagrindinė mokykla, Gabijos gimnazija, pradinė Medeinos mokykla ir rusų A. Puškino vidurinė mokykla, veikia penki vaikų darželiai.

Geografija 

Į seniūniją patenka šios miesto dalys:
 Gineitiškės, Pašilaičiai, Pavilionys, Tarandė.

Istorija 

|-
| 2001-04  || || 25 674 ||
|-
| 2011 m.  || || 33 056 ||
|-
| 2021 m.  || 7,9|| 40 384 ||
|-
| 2022 m. || || 42 884 ||
|}

Galerija

Šaltiniai 

 Pašilaičių seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)
 Pašilaičių seniūnija 

Vilniaus miesto seniūnijos
Rasų seniūnija

Rasų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje ties Rasomis, į pietryčius nuo Senamiesčio seniūnijos.

Seniūniją sudaro Rasos, Markučiai, Belmontas, Lyglaukiai ir Ribiškės. Yra Rasų kapinės, Sentikių kapinės, A. Puškino memorialinis muziejus, Slaugos ir ilgalaikio gydymo ligoninė, teka Vilnia. Didelę seniūnijos dalį užima miškai.

Istorija 

|-
| 2001-04  || || 13 054 ||
|-
| 2011 m.  || || 10 597 ||
|-
| 2021 m.  || 16,3|| 10 230 ||
|-
| 2022 m. || || 12 134 ||
|}

Seniūnaitijos 

Rasų seniūnija yra suskirstyta į 5 senūnaitijas:
 Markučių,
 Peteliškių,
 Rasų,
 Ribiškių,
 Tyzenhauzų.

Galerija

Šaltiniai 

 Rasų seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)

Vilniaus miesto seniūnijos
Senamiesčio seniūnija

Senamiesčio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybės centre.

Iš esmės sutampa su Vilniaus senamiesčio ribomis, tačiau dar apima Užupį ir Paupį. Yra labai daug bažnyčių (tarp jų – Vilniaus arkikatedra bazilika), ambasadų, istorinių ir architektūros paminklų, Gedimino pilis, Kalnų parkas su Trijų kryžių monumentu ir kt. Seniūnija išsidėsčiusi kairiajame Neries krante, čia į ją įteka Vilnia.

Istorija 

|-
| 2001-04  || || 21 022 ||
|-
| 2011 m.  || || 19 447 ||
|-
| 2021 m.  || || 21 782 || 
|-
| 2022 m. || || 24 691 || 
|}

Seniūnai 
 Eduardas Šablinskas – 1994–1997 m.
 Irena Paukštytė

Šaltiniai 

 Senamiesčio seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)
 Senamiesčio seniūnija 

Vilniaus miesto seniūnijos
Šeškinės seniūnija

Šeškinės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje, dešiniajame Neries krante ties Šeškine. Anksčiau seniūnijos būstinė buvo Šeškinės g. 30.

Istorija 

|-
| 2001-04  || || 36 604 ||
|-
| 2011 m.  || || 31 333 ||
|-
| 2021 m.  || || 28 137 || 
|-
| 2022 m. || || 29 339 || 
|}

Šaltiniai 

 Šeškinės seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)

Vilniaus miesto seniūnijos
Šnipiškių seniūnija

Šnipiškių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje, dešiniajame Neries krante. Iš esmės sutampa su Šnipiškių mikrorajonu: apima istorines Šnipiškių dalis Piromontą ir Skanseną, taip pat naujų statybų rajoną prie Konstitucijos prospekto, senesnį kvartalą prie Kalvarijų gatvės.

Istorija 

|-
| 2001-04  || || 19 321 ||
|-
| 2011 m.  || || 15 342 ||
|-
| 2021 m.  || || 16 474 || 
|-
| 2022 m. || || 16 607 || 
|}

Seniūnai 
Taurintas Rudys, nuo 2019

Šaltiniai 

 Šnipiškių seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)

Vilniaus miesto seniūnijos
Verkių seniūnija

Verkių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybės šiauriniame pakraštyje, ties Verkiais, į rytus nuo kelio į Molėtus.

Seniūnijoje yra Verkių regioninis parkas, Balsio ir Gulbino ežerai, Verkių miškas, daug kolektyvinių sodų, Visorių kareivinės, Santariškių klinikos.

Geografija 

Seniūnijoje yra šios Vilniaus miesto dalys:
 Babiniai, Balsiai, Baltupiai, Bireliai, Didieji Gulbinai, Dvarykščiai, Gulbinėliai, Jeruzalė, Kalvarijos, Krakiškės, Krempliai, Kryžiokai, Mažieji Gulbinai, Naujaneriai, Naujieji Verkiai, Ožkiniai, Pagubė, Prašiškės, Sakališkės, Santariškės, Skersinė, Staviškės, Trinapolis, Turniškės, Ustronė, Verkiai, Verkių Riešė, Visoriai.

Istorija 

|-
| 2001-04  || || 30 856 ||
|-
| 2011 m.  || || 42 179 ||
|-
| 2021 m.  || || 50 754 || 
|-
| 2022 m.  || || 55 041 || 
|}

Šaltiniai 

 Verkių seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)

Vilniaus miesto seniūnijos
Viršuliškių seniūnija

Viršuliškių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje, į šiaurės vakarus nuo miesto centro, ties Viršuliškėmis.

Istorija 

|-
| 2001-04  || || 16 250 ||
|-
| 2011 m.  || || 14 733 ||
|-
| 2021 m.  || || 13 877 || 
|-
| 2022 m. || || 13 783 || 
|}

Seniūnai 
 Vilius Pusčius
 Vladimiras Bieliauskas

Seniūnaitijos 
Seniūnija turi 5 seniūnaitijas:
 Ozo
 Viršuliškių
 Lūžių
 Mokslo (anksčiau vadinta Spaudos)
 Tujų

Šaltiniai 

 Viršuliškių seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)

Vilniaus miesto seniūnijos
Žvėryno seniūnija

Žvėryno seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje, į vakarus nuo miesto centro, dešiniajame Neries krante ties Žvėrynu.

Istorija 

|-
| 2001-04  || || 12 188 ||
|-
| 2011 m.  || || 11 079 ||
|-
| 2021 m.  ||2,6 || 12 089 ||
|-
| 2022 m. || || 13 849 ||
|}

Seniūnai 
 Andrius Tučkus, 1995–1996 m.
 Tautvidas Klimavičius
 Saulė Kazlauskienė

Šaltiniai 

 Žvėryno seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)

Vilniaus miesto seniūnijos
Daukšaičiai

Apie kaimą Vilkaviškio rajone žr. Daukšaičiai (Vilkaviškis).

Daukšaičiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 26 km į pietryčius nuo Gargždų, prie kelio Veiviržėnai-Švėkšna, 5 km į pietryčius nuo Veiviržėnų, 6 km į šiaurę nuo Švėkšnos. Kaimo pietiniu pakraščiu teka Veiviržo kairysis intakas Šalpė. Seniūnaitijos centras.

Geografija 

Kaimas ribojasi su Pašlūžmio, Petraičių, Legučių, Raukų (visi Veiviržėnų sen.) Jonikų (Švėkšnos sen.) kaimais. Prie Daukšaičių yra Graumenos hidrografinis draustinis.

Istorija 

Šalpės dešiniajame krante yra IX a.-XII a. senkapis, jame rasta žalvario dirbinių, spalvoto stiklo karoliai; radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Kiti archeologiniai radiniai: laivinis kovos kirvis, 963–969 m. bizantiška moneta. Rašytiniuose šaltiniuose Daukšaičiai minimi 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje. Gyveno 6 šeimos, 1695 m. – 8 šeimos.

Pokaryje rezistencinėje kovoje dalyvavo partizanai Mečislovas Juška, Antanas ir Vytautas Lomsargiai. 1951 m. ištremti Bronė ir Jokūbas Lomsargiai, Jokūbo Žemgulio šeima (5 asmenys).

Sovietmečiu Daukšaičiai buvo „Galybės“ (1951–1975) ir „Šalpės“ (1975–1992) kolūkių centrinė gyvenvietė. 1940 m. įsteigta pradžios mokykla, 1953–1962 m. septynmetė, 1962–1986 m. aštuonmetė, 1986–1998 m. devynmetė, nuo 1998 m. dešimtmetė Pašlūžmio pagrindinė mokykla. 1954 m. įsteigta biblioteka, felčerių ir akušerių punktas, 1978 m. įkurti kultūros namai, vaikų darželis, pirtis.

1983 m. liepos 29 d. Daukšaičiuose nuo Antrojo pasaulinio karo laikų Šlūžmės upelyje likusios prieštankinės minos žuvo penki vietos gyventojų vaikai – trylikametis Arūnas Birbalas, vienuolikmetis Algis Čeliauskas, dešimtmečiai Nerijus Raicevičius, Vaidas Putrivaitis ir aštuonmetis Robertas Lekavičius. Yra paminklas žuvusiems vaikams atminti.

2009 m. įsteigta bendruomenė „Daukšaičių pušynėlis“.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Virginija Lapienė. Gyvenimo tikrovės pulsas Daukšaičiuose // Banga, 2006 balandžio 3 d.

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Stiebeliai

Stiebeliai, arba lazdelės () – akies tinklainės receptoriai jautrūs blankiai šviesai. Tamsoje regėjimas naudoja tik stiebelius, todėl spalvų nesimato.
Jų yra apie 130-150 milijonų, išsisklaidę po visą tinklainę. Stiebeliuose randamas rodopsinas.

Stiebeliai yra jautresni negu kūgeliai, reaguoja silpnesnės šviesos paveikti. Jautrumas veik nepriklauso nuo šviesos dažnio.
Luksoras (JAV)

Egipte yra Luksoro miestas.

Luksoras (JAV) – miestelis JAV, Pensilvanijos valstijos Westmoreland apygardoje. Jo koordinatės: 40.334N, -79.478W.

Pensilvanijos miestai
Pavasarinis švitriešis

Pavasarinis švitriešis (Ficaria verna, anksčiau Ranunculus ficaria) – vėdryninių (Ranunculaceae) šeimos, švitriešių (Ficaria) genties augalas [1].

Paplitimas 
Kaip ir dauguma kitų vėdryninių, ši rūšis auga vidutinio ir šalto klimato juostoje, drėgnose vietose. Auga drėgnuose lapuočių miškuose, krūmuose, parkuose, medžiais apaugusiuose šlaituose, upių ir ežerų pakrantėse, pagrioviuose, pakankamai drėgnose dirvose.

Plačiai paplitęs Eurazijoje: nuo Atlanto pakrantės vakaruose iki Vakarų Sibiro rytuose. Į arealą įeina visas Viduržemio jūros regionas, taip pat Artimųjų Rytų ir Šiaurės Afrikos šalys. Gana dažnas visoje Lietuvoje. Introdukuoti Šiaurės Amerikoje, daugelyje vietų JAV šiaurėje ir Kanadoje laikoma invazine rūšimi.

Aprašymas 
Daugiametis, 5-30 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis trumpas, iš jo išauga kuokštinės, gumbiškai sustorėjusios šaknys. Stiebai gulsti arba kylantys, nešakoti arba viršutinė dalis šakota, pliki, pamatinė dalis su pievinių lapų makštimis. Lapai apvalūs arba inkstiški, 2-5 cm pločio, karbuoti arba rečiau lygiakraščiai, ilgakočiai; lakštai ryškiai žali, blizgantys, sultingi. Lapų pažastyse susidaro adventyviniai pumpurai, kurie, augalui apmirus, išsibarsto, ir kitais metais iš jų išauga nauji augalai. Žiedai pavieniai, šakų galuose, 2-3 cm pločio. Apyžiedis dvigubas. Taurėlapiai 3, rečiau daugiau, pieviniai, žalsvi, trumpesni už vainiklapius. Vainiklapių 8-12, jie geltoni, blizgantys, pailgai elipsiški, prie pagrindo su nektaro liaukute, pridengta žvynelio. Kuokelių ir piestelių daug. Vaisiukai vienasėkliai, su trumpu snapeliu. Jie retai kada subręsta, todėl švitriešis paprastai dauginasi adventyviniais pumpurais, kuriuos išnešioja lietaus vandens srovės.

Žydi balandžio - gegužės mėn., žiedai geltoni. Jauni lapeliai ir jauni stiebai vartojami salotoms, vėliau, vaisiams bręstant, augalas pasidaro nuodingas, turintis saponinų, ciano rūgšties ir kt. Anksčiau lapai, šaknys bei stiebai buvo vartojami liaudies medicinoje.

Literatūra 
1. https://web.archive.org/web/20150626140254/http://www.bsbi.org.uk/BSBIList2007.xls

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 22 psl.

Vėdryniniai
Nuodingieji augalai
Sudėtinis skaičius

Sudėtinis skaičius yra skaičius kuris dalinasi ne tik iš savęs, bet ir iš daugelio kitų daliklių (daugiau nei 2). Kiekvienas sudėtinis skaičius (nesvarbu kokia tvarka dėstomi daugikliai) vieninteliu būdu reiškiamas pirminių daugiklių sandauga (fundametalioji aritmetikos taisyklė).

Jeigu n > 0 yra sveikasis skaičius ir 1 < a, b < n yra tokie sveikieji skaičiai, kad su jais n = a × b, tada n yra sudėtinis.  Pagal apibrėžimą, kiekvienas sveikasis skaičius, kuris yra didesnis už vienetą yra arba pirminis, arba sudėtinis skaičius. Vienetas nelaikomas nei pirminiu, nei sudėtiniu skaičiumi.

Pavyzdžiui, sveikasis skaičius 14 yra sudėtinis, nes gali būti išskaidytas į daugiklius 2 × 7. Tuo pačiu, sv. skaičiai 2 ir 3 yra ne sudėtiniai, nes jie gali būti padalinti tik iš savęs ir vieneto.

Pirmi 105 sudėtiniai skaičiai:
4, 6, 8, 9, 10, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 28, 30, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 39, 40, 42, 44, 45, 46, 48, 49, 50, 51, 52, 54, 55, 56, 57, 58, 60, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 72, 74, 75, 76, 77, 78, 80, 81, 82, 84, 85, 86, 87, 88, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 98, 99, 100, 102, 104, 105, 106, 108, 110, 111, 112, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 128, 129, 130, 132, 133, 134, 135, 136, 138, 140.

Šaltiniai 

 Pirminiai ir sudėtiniai skaičiai. Ematematikas.lt (tikrinta 2022-04-01)

Skaičiai
Aritmetika
Adrenogenitalinis sindromas

Adrenogenitalinis sutrikimas – lytinės diferenciacijos pokytis, atsirandantis dėl antinksčių gaminamo per didelio androgenų kiekio. Padidėjęs šių hormonų kiekis gali maskulinizuoti (t. y. suvyriškinti) vaisiaus, kurio genetinė ir gonadinė lytis yra moteriška, išorinius lytinius organus. Paprastai tai lemia vaisiaus ar motinos genetiniai defektai, dėl to blokuojama steroidų metabolizmo grandis, kurioje susidaro aldosteronas ir kortizolas. Kortizolo trūkumas intensyvina ACTH (Adrenokortikotrofinis hormonas) sekreciją, kuris savo ruožtu stimuliuoja steroidų metabolizmą antinksčiuose.

Maskulinizacijos lygis gali būti labai įvairus, bet maksimaliu atveju jis net gali nulemti lyties nustatymo gimus kūdikiui klaidą. Ši klaida gali išaiškėti tik prasidėjus moteriškai lytinei brandai.

Nuorodos 
 Adrenogenitalinis sindromas

Endokrininės sistemos ligos
Gruzinų kalba

Gruzinų kalba (kitaip sakartvelų kalba) – Pietų Kaukazo kalbų grupei priklausanti kalba, kuria daugiausia kalbama Gruzijoje (apie 3,9 milijono kalbančiųjų).

Nuorodos 

 ISO 9984, standartas gruzinų rašmenų perrašai į lotyniškuosius
 Gruzinų – vokiečių – gruzinų kalbos žodynas 
 Gruzinų rašto klaviatura

Kartvelų kalbos
Kabombiniai

Kobombiniai (Cabombaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima, paplitusi vidutinio ir tropinio klimato srityse.

Šeimoje dvi gentys, 7 rūšys:
Brasenia 
Kabomba (Cabomba)

Nuorodos 
 Google: Brasenia genties augalų nuotraukos
 Google: Cobomba genties augalų nuotraukos
Kalnijos

Kalnijos – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Sedos, prie Beržupio (sudarytas Kalnijų tvenkinys). Seniūnaitijos centras. Praeina kelias .

Gyventojai

Nuorodos

Šaltiniai 

Mažeikių rajono savivaldybės gyvenvietės
Wielka Encyklopedia Powszechna PWN

Didžioji visuotinė enciklopedija (Wielka Encyklopedia Powszechna PWN) – lenkiška 12 tomų enciklopedija, išleista 1962–1969 metais Państwowe Wydawnictwo Naukowe leidyklos.

Apimtis 
82 000 straipsnių, 12 000 iliustracijų, 200 spalvotų ir 650 nespalvotų iliustracijų, 120 spalvotų žemėlapių. Straipsnius rašė apie 2 000 autorių, dirbo 100 redaktorių. Leidybą koordinavo Lenkijos mokslų akademija (Polska Akademia Nauk) ir Švietimo ministerija, prof. Tadeušas Kotarbinskis (Tadeusz Kotarbiński).

Istorija 

Iniciatyva leisti visuotinę enciklopediją kilo 1957 m.: tada buvo nutarta išleisti 8 tomus. Vėliau tomų skaičius išaugo iki 12.

1959 balandžio mėn. Buvo pradėti rašyti straipsniai. Teminių lemų bei dalykinių rodyklių sudarymas truko 14 mėnesių, o pirmajam tomui išleisti reikėjo apie 16 mėnesių.

1962 pasirodė pirmasis tomas. Tolesni tomai buvo leidžiami kas 9 mėnesius.

1970 išleistas papildomas – 13 – tomas; jame apie 5 000 (naujų, paredaguotų, papildytų) straipsnių.

Wielka encyklopedia powszechna kurta racionalizmo bei materializmo dvasia, atspindint socialistines laikmečio nuotaikas šalies bei Rytų bloko valstybių gyvenime.

Tomai 

 A – Ble, 1962
 Bli – Deo, 1963
 Dep – Franc, 1964
 Frang – Im, 1964
 In – Kons, 1965
 Kont – Mam, 1965
 Man – Nomi, 1966
 Nomo – Polsc, 1966
 Polska – Robe, 1967 (straipsnis „Lenkija“ padalintas į 35 sekcijas, 224 psl.)
 Robi – Step, 1967
 Ster – Urz, 1968
 Usa – Ż, 1969
 Suplement, 1970

Nuorodos 
 Atnaujinta visuotinė lenkų enciklopedija („Nowa encyklopedia powszechna PWN“)

Visuotinės enciklopedijos
Lenkiškos enciklopedijos
Slabada

Slabada – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Paliepių, pakeliui į Raseinius, prie . Kaime teka Ūsupis ir Diegupis. Seniūnaitijos centras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Stasiūnai

Stasiūnai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Kaišiadorių, šalia kelio . Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka (nuo 1974 m.), Stasiūnų mokykla-darželis „Nykštukas“, buvusio Vladikiškių dvaro pastatai ir parkas, kaimo turizmo sodybos „Dalios sodyba“ ir „Roko sodyba“. Iš rytų prieina Strošiūnų kraštovaizdžio draustinis.

Istorija 

Stasiūnai įkurti 1927 m. Sovietmečiu buvo sodininkystės tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė. 1971–1990 m. prie Stasiūnų buvo prijungti Kiemeliai.

Galerija

Gyventojai

Šaltiniai 

Kaišiadorių rajono savivaldybės gyvenvietės
Trakininkai (reikšmės)

Trakininkais vadinami kaimai:

 Alytaus rajone;
 Anykščių rajone;
 Pagėgių savivaldybėje;
 Panevėžio rajone;
 Tauragės rajone.

Buvę kaimai:
 Rytprūsių Pilkalnio apskrityje
Teismas

Teismas – institucija, kuriai pavedama spręsti (teisinį) ginčą, vykdyti teisingumą. Viešųjų organizacijų (valstybių, tarpt. organizacijų) teismai įgyvendina teisminę valdžią (Teisminė valdžia). Teismas pagal savo veiklos mastus, priskirtų ginčų pobūdį, kompetenciją gali nacionalinis, tarptautinis. Nevalstybinis teismas gali būti garbės teismas, draugiškasis teismas ir kiti. Teismai gali būti skirstomi į valstybinius, privačius (arbitražas), religinius (bažnytinius). Nacionalinių teismų veiklą reglamentuoja pagrindinis šalies įstatymas – Konstitucija ir kiti specialieji įstatymai (pvz., Teismų įstatymas). Kiekvienoje šalyje nustatoma sava teismų sistema.

Rūšys 
 Bendrosios kompetencijos teismas
 Administracinis teismas
 Finansų teismas
 Socialinis teismas
 Ūkinis teismas

Instancijos 
 Pirmosios instancijos teismas
 Apeliacinis teismas
 Kasacinis teismas

Lietuvos teismai 

Lietuvos teisinėje sistemoje nacionaliniai teismai yra:
 Bendrosios kompetencijos:
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Lietuvos apeliacinis teismas
 Apygardų teismai ir
 Apylinkės teismai bei
 Specializuoti (administraciniai teismai:
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas.
 Apygardos administraciniai teismai.

Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas į teismų sistemą neįeina. Jis sprendžia, ar įstatymai, kiti (tam tikri) norminiai teisės aktai neprieštarauja LR Konstitucijai.

Latvijos teismai 

 Latvijos Respublikos Aukščiausiasis Teismas
 Latvijos Respublikos Konstitucinis Teismas
 kt.

Vokietijos teismai 

 Vokietijos Aukščiausiasis Teismas
 Vokietijos Federalinis Administracinis Teismas
 Vokietijos Federalinis Darbo Teismas
 Vokietijos Federalinis Socialinis Teismas
 Vokietijos Konstitucinis Teismas
 kt.

Taip pat skaitykite 
 Kvaziteismas

 
Ginčų sprendimas
Encyclopédie

Enciklopedija, arba Aiškinamasis mokslų, menų ir amatų žodynas () – prancūziška enciklopedija, didžiausias Prancūzijos Švietimo epochos mokslo ir kultūros paminklas.

„Enciklopedijos“ 35 tomai buvo leisti XVIII a., 1751–1780 m. Pagrindinį leidimą sudarė 17 tomų teksto (60 000 straipsnių) ir 11 tomų graviūrų – teksto iliustracijų.

1776–1777 išleisti 4 papildomi tomai, skirti iliustracijoms, 1780–1782 tomai nuorodoms, rodyklėms. Deni Diro buvo pagrindinis organizatorius, atsakingasis redaktorius, prospekto sudarytojas bei daugumos tiksliųjų mokslų straipsnių autorius. Daugiausia straipsnių (apie 17 300 medicinos, biologijos, ekonomikos ir kitų temų) „Enciklopedijai“ parašė Lui de Žokuras. Antruoju „Enciklopedijos“ redaktoriumi iki 1758 buvo Žanas Le Ronas d'Alamberas.

Reikšmė 
„Enciklopedijos“ istorinė reikšmė yra ta, kad ji ideologiškai prisidėjo prie Didžiosios Prancūzijos revoliucijos; straipsniai, parašyti patrauklia, populiaria forma, buvo nukreipti prieš feodalizmo santvarką.

„Enciklopedija“ pagal to meto mastus pasiekė plačius gyventojų sluoksnius. Prenumeratorių skaičius – apie 4 000.

Enciklopedija buvo pakartotinai leidžiama Lukoje (1758–76), Ženevoje (1778–1779), Lozanoje (1778–81), daugelyje valstybių buvo verčiama ištisai arba iš dalies.

Taip pat skaitykite 

 Enciklopedininkai

Išnašos 

Istoriniai žinynai
Visuotinės enciklopedijos
Prancūziškos enciklopedijos
Antikvariniai žinynai
Amatai
AutoCAD

AutoCAD – Autodesk kompanijos kuriama grafinė automatizuoto projektavimo sistema (), veikianti Windows aplinkoje. Jos paskirtis – palengvinti projektavimą, automatizuoti, susisteminti projektavimo etapus, projektinės dokumentacijos (brėžinių) ruošimą, modeliuoti sudėtingas dvimates ir trimates erdvines konstrukcijas. AutoCAD naudojama įvairiose veiklos srityse: statyboje, mechanikoje, elektrotechnikoje, kartografijoje, drabužių, baldų projektavime ir t. t. Pati AutoCAD programinė įranga tėra tik bazė Autodesk kompanijos siūlomai, įvairioms sritims pritaikytai, programinei įrangai (AutoCAD MAP 3D, AutoCAD CIVIL 3D ir kt.). AutoCAD produktų šeima pirmauja automatizuoto projektavimo rinkoje.

AutoCAD palaiko aplikacijų programavimo sąsają (AutoLISP, Visual LISP, VBA, .NET ir ObjectARX). Tai leidžia naudotojams kurti nuosavus komandų rinkinius, automatizuoti darbą.

AutoCAD versijos 
 Version 1.0 (Release 1) – 1982 m. gruodis
 Version 1.2 (Release 2) – 1983 m. balandis
 Version 1.3 (Release 3) – 1983 m. rugpjūtis
 Version 1.4 (Release 4) – 1983 m. spalis
 Version 2.0 (Release 5) – 1984 m. spalis
 Version 2.1 (Release 6) – 1985 m. gegužė
 Version 2.5 (Release 7) – 1986 m. birželis
 Version 2.6 (Release 8) – 1987 m. balandis
 Release 9 – 1987 m. rugsėjis
 Release 10 – 1988 m. spalis
 Release 11 – 1990 m. spalis
 Release 12 – 1992 m. birželis (paskutinė versija Apple Macintosh kompiuteriams)
 Release 13 – 1994 m. lapkritis (paskutinė versija Unix OS, MS-DOS ir Windows 3.11)
 Release 14 – 1997 m. vasaris
 AutoCAD 2000 (R15.0) – 1999 m. kovas
 AutoCAD 2000i (R15.1) – 2000 m. liepa
 AutoCAD 2002 (R15.6) – 2001 m. birželis
 AutoCAD 2004 (R16.0) – 2003 m. kovas
 AutoCAD 2005 (R16.1) – 2004 m. kovas
 AutoCAD 2006 (R16.2) – 2005 m. kovas
 AutoCAD 2007 (R17.0) – 2006 m. kovas
 AutoCAD 2008 (R17.1) – 2007 m. kovas
 AutoCAD 2009 (R17.2) – 2008 m. kovas
 AutoCAD 2010–2009 m. kovas
 AutoCAD 2011–2010 m. kovas
 AutoCAD 2012–2011 m. kovas
 AutoCAD 2013–2012 m. kovas

Nuorodos 
 Autodesk oficiali svetainė

Programinė įranga
Gedrimai

Apie kaimą Skuodo rajone žr. Gedrimai (Skuodas).

Gedrimai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Gadūnavo ir tiek pat į šiaurės rytus nuo Alsėdžių, šalia kelio Telšiai-Žemaičių Kalvarija. Seniūnaitijos centras. Yra koplyčia, biblioteka, paštas (LT-88080), kultūros namai, parduotuvė, savarankiško gyvenimo namai. Šalia teka Sruojos upelis.

Istorija 

1936 m. įsteigta pradžios mokykla, 1953–1993 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 1993 m. Gedrimų pagrindinė mokykla.

1950–1995 m. Pasruojės žuvininkystės ūkio centrinė gyvenvietė.  Šalia Gedrimų yra keliolika tvenkinių, kuriuose auginamos žuvys.

Gyventojai

Šaltiniai 

Telšių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kalniškiai (reikšmės)

Kalniškiais vadinami kaimai Lietuvoje –

 Akmenės rajone;
 Jurbarko rajone:
 Jurbarkų seniūnijoje,
 Skirsnemunės seniūnijoje,
 Šimkaičių seniūnijoje;
 Kelmės rajone:
 Kražių seniūnijoje,
 Kukečių seniūnijoje,
 Pakražančio seniūnijoje,
 Šaukėnų seniūnijoje,
 Tytuvėnų seniūnijoje,
 Vaiguvos seniūnijoje;
 Kretingos rajone:
 Imbarės seniūnijoje,
 Kartenos seniūnijoje;
 Mažeikių rajone:
 Laižuvos seniūnijoje,
 Šerkšnėnų seniūnijoje;
 Molėtų rajone;
 Pakruojo rajone;
 Plungės rajone:
 Nausodžio seniūnijoje,
 Žlibinų seniūnijoje;
 Raseinių rajone:
 Ariogalos seniūnijoje – Kalniškiai I,
 Ariogalos seniūnijoje – Kalniškiai II,
 Raseinių seniūnijoje,
 Šiluvos seniūnijoje;
 Rokiškio rajone:
 Kalniškiai I,
 Kalniškiai II;
 Šiaulių rajone;
 Miesto Kalniškiai Skuodo rajone;
 Šalčininkų rajone;
 Šilalės rajone:
 Bijotų seniūnijoje,
 Pajūrio seniūnijoje – Kalniškiai I,
 Šilalės seniūnijoje,
 Tenenių seniūnijoje – Kalniškiai II;
 Tauragės rajone:
 Skaudvilės seniūnijoje,
 Tauragės seniūnijoje;
 Telšių rajone:
 Kalniškiai,
 Naujieji Kalniškiai,
 Senieji Kalniškiai.

Taip pat kaimai Lenkijoje –
 Geldapės apskrityje:
 Geldapės valsčiuje – Kalniškiai I (),
 Geldapės valsčiuje – Kalniškiai II ().

Buvę kaimai:
 Rytų Prūsijos Pilkalnio apskrityje.
Kurmaičiai (Mažeikiai)

Kurmaičiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje. Aplinkui įsikūrė 7 sodų bendrijos. Dalis jų įeina ir į Troškučių kaimą. Iki 2005 m. rudens sodų bendrijos priklausė Mažeikių miesto teritorijai, dabar priklauso Mažeikių apylinkės seniūnijai.

Istorija 

Minimas 1738 m. birželio 17 d. Tirkšlių seniūnijos inventoriuje ir nurodyta, kad yra 5 kiemai.

Gyventojai 

1923 m. – 18 ūkių ir 109 gyv. 2005 m. dar buvo likusios 5 senosios sodybos.

Šaltiniai 

 

Mažeikių rajono savivaldybės gyvenvietės
Banga (reikšmės)

Banga:

Fizikoje:
 Banga – energijos perdavimo būdas;
 Akustinės bangos (garso bangos);
 Infragarso banga;
 Ultragarso banga;
 Elektromagnetinė banga;
 Radijo banga;
 Mikrobanga;
 de Broilio banga;
 Atsispindėjusioji banga;
 Išilginė banga;
 Koherentinė banga;
 Krintančioji banga;
 Lūžusioji banga;
 Skersinė banga;
 Stovinčioji banga;
 Smūginė banga;
 Bangos frontas;
 Bangos ilgis;
 Bangos lūžis;
 Bangos vektorius;
 Koherentinės bangos;
 Rosbio bangos;
 Gravitacinės bangos.

Fizinėje geografijoje:
 Jūros banga – jūrų ir vandenynų paviršinės bangos.

Geologijoje:
 Seisminė banga.

Ekonomikoje:
 Verslo banga.

Sporte:
 FK Banga Gargždai;
 FK Bangelė Gargždai;
 FK Banga Užventis;
 Meksikietiška banga.

Kinematografijoje:
 Prancūzų naujoji banga;
 Virpesiai 2. Naujoji banga.

Spaudos leidinys:
 Banga (dienraštis);
 Banga (Klaipėda);
 Banga (laikraštis);
 Banga (savaitraštis);
 Banga (žurnalas);
 Bangos (žurnalas).
 Bangelės – Klaipėdos krašto mokytojų draugijos dvisavaitis iliustruotas žurnalas vaikams, ėjęs 1937 m. balandžio mėn. – 1938 m. balandžio mėn. Klaipėdoje.

Taip pat:
 Bangos uola;
 Kauno radijo gamyklos pavadinimas;
 Kilio banga (astronomija);
 Naujoji banga;
 Smegenų bangos.
Urvinė hiena

Urvinė hiena, žeminis vilkas, urvinis vilkas (Proteles cristatus) – hieninių (Hyaenidae) šeimai priklausantis plėšrus žinduolis, gyvenantis Pietų ir Rytų Afrikos savanose. Panašus į vilkus, bet neturi tokių tvirtų žandikaulių ir dantų, nes daugiausia minta termitais ir vabzdžių lervomis. Kartais gaudo peles ar ėda ant žemės perinčių paukščių kiaušinius. Žeminio vilko dryžuotas kailis – puiki maskuotė.

Hieniniai
Dėmėtoji hiena

Dėmėtoji hiena (Crocuta crocuta) – hieninių (Hyaenidae) šeimos plėšrus žinduolis. Gyvena Afrikos savanose. Minta dvėsena, liūtų grobio likučiais, bet puikiai ir medžioja. Gali perkąsti kaulus, kurių neįveikia net liūtas, kadangi jos žandikaulių sukandimas beveik dvigubai stipresnis už šį jos pagrindinį konkurentą.

Kūno matmenys 
Tai stambiausia hieninių šeimos rūšis. Suaugusios kūno ilgis 95–165,8 cm, pečių aukštyje 70–91,5 cm. Serengetyje subrendę patinai sveria 40,5–55,0 kg, suaugusios patelės 44,5–63,9 kg. Zambijoje gyvenančios dėmėtosios hienos stambesnės, čia patinų vidutinis svoris 67,6 kg, o patelių 69,2 kg. Yra pasitaikiusių ir 81,7–90 kg pavienių individų. Apytikriai apskaičiuota, kad jau anksčiau išnykusios Eurazijos populiacijos hienos sverdavo apie 102 kg.

Santykiai su žmonėmis 
Kaip ir daugelis plėšrūnų, dėmėtosios hienos vengia žmonių artumo ir šviesiu paros metu laikosi iki 300 metrų atstumo. Naktimis drąsesnės ir laikosi mažesniu atstumu sekdamos žmogų. Nepaisant pasitaikančių žmonių užpuolimų, tokie atvejai yra reti, dažniau pasitaiko rugsėjo mėnesį, kada žmonės miega lauke. Žmones medžiojančios ir ėdančios dėmėtosios hienos turi būti gana stambios. Pavyzdžiui 1962 m. Malavyje, Mlandžėje (Mlanje) 27 žmones sudorojusios hienos svėrė 72–77 kg. Puola dažniausiai moteris, vaikus ar negaluojančius, paliegusius vyrus. Gausu atvejų, kada gamtos tyrinėtojai vengdami jos nasrų, įkopdavo į medį.

Šaltiniai 

Hieniniai
Mekšrinis (Varėnos r.)

Mekšrinis – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Dzūkijos nacionaliniame parke, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Marcinkonių, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Zervynų, 0,3 km į rytus nuo Ūlos upės. Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 0,69 km, plotis iki 0,3 km. Altitudė 106,9 m. Krantai aukšti, sausi, apaugę Dainavos girios pušynais (Zervynų miškas). Ežeras nenutekantis, priklauso Ūlos baseinui. Pietrytinėje pakrantėje įrengta stovyklavietė.

Šalia telkšo mažesnis ežeras Išrūginis.

Ežerėvardis Mekšrìnis kilęs nuo vietinio kuojos pavadinimo mekšras.

Šaltiniai 

Varėnos rajono ežerai
Išrūginis

Išrūginis – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Dzūkijos nacionaliniame parke, apie 8,5 km į šiaurės rytus nuo Marcinkonių, 1 km į vakarus nuo Zervynų. Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 0,3 km, plotis 0,15 km. Altitudė 108 m. Krantai statūs, aukšti, apaugę Dainavos girios pušynais. Ežero vanduo žalzganas. Šiaurėje išteka Ūlos intakas Išrūginis.

Šalia telkšo didesnis ežeras Mekšrinis.

Šaltiniai 

Varėnos rajono ežerai
Dzūkijos nacionalinis parkas
Vykis

Vykis – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 11 km į pietryčius nuo Marcinkonių, Čepkelių raisto pietinėje dalyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,22 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 132,3 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę pelkiniu retmiškiu. Ežeras nenutekantis, priklauso Katros upės baseinui.

Šaltiniai 

Varėnos rajono ežerai
Vido ežeras

Vido ežeras – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 10,5 km į pietryčius nuo Marcinkonių, Čepkelių raisto centrinėje dalyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,31 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 132,9 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę pelkiniu retmiškiu. Ežeras nenutekantis, priklauso Katros upės baseinui.

Šaltiniai 

Varėnos rajono ežerai
Čepkių ežeras

Čepkių ežeras – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 10 km į pietryčius nuo Marcinkonių, Čepkelių raiste. Ežeras trikampio formos, ilgis iš vakarų į rytus – 0,23 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 132,7 m. Krantai žemi, apaugę retais medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Katros upės baseinui.

Šaltiniai 

Varėnos rajono ežerai
Užkapiai

Užkapiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Šėtos, prie Lankesos upės. Per kaimą eina kelias . Įsteigtas Lankesos botaninis draustinis. Kaimo šiaurėje, netoli Bublių tvenkinio patvankos Lankesoje, šalimais keliuko į Aristavą stovi senas medinis kryžius.

Į pietus nuo Užkapių, Aukupėnuose yra Aukupėnų koplyčia.

Istorija 
XIX a. pab. Užkapiai buvo Virbickų ir Narkevičių valda Kėdainių valsčiuje.

Gyventojai

Išnašos 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Eugenija Meškienė

Eugenija Meškienė (1945 m. kovo 24 d. Rakandžiuose, Gruzdžių valsčius, Šiaulių apskritis – 2008 m. lapkričio 27 d. Akmenėje) – zootechnikė, agrarinių mokslų daktarė, Lietuvos ir Akmenės rajono savivaldybės politinė veikėja.

Biografija 
1953–1961 m. mokėsi Šiupylių septynmetėje mokykloje, 1961–1965 m. Ginkūnų neakivaizdinės mokyklos Šiupylių vakarinėje vidurinėje mokykloje. 1966–1971 m. studijavo zootechniką Lietuvos veterinarijos akademijoje, 1981–1984 m. Estijos A. Meldero gyvulininkystės ir veterinarijos instituto aspirantūroje, biomedicinos kandidatė, agrarinių mokslų daktarė.

1961–1964 m. Šiaulių rajono „Tarybinės žemės“ kolūkio fermos, 1964–1966 m. Valstybinės veislininkystės stoties darbininkė, 1966 m. „Tarybinės žemės“ kolūkio pieno kontrolierė, 1967–1975 m. vyr. zootechnikė, 1975 m. Pakruojo rajono „Komunizmo ryto“ kolūkio vyr. zootechnikė. 1976–1978 m. Akmenės rajono Žemės ūkio valdybos vyr. zootechnikė. 1978–1987 m. valdybos viršininko pavaduotoja, 1987–1989 m. Akmenės raj. liaudies kontrolės komiteto pirmininkė.

1992–1996 m. Seimo nario Juozo Baranausko padėjėja. 1995–1997 m. Akmenės rajono Žemės ūkio valdybos viršininkė. 1997–2007 m. Akmenės rajono savivaldybės mero pavaduotoja. Nuo 2007 m. balandžio 11 d. Akmenės rajono savivaldybės merė.

1989 m. LKP Akmenės rajono tarybos pirmoji sekretorė, 1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos Akmenės rajono tarybos pirmininkė. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė, Akmenės rajono skyriaus narė. Nuo 2001 m. sausio mėn. LSDP tarybos narė, Akmenės skyriaus pirmininko pavaduotoja, nuo 2003 m. pirmininkė, LSDP Šiaulių apskrities tarybos pirmininkė. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos Šiaulių apskrities koordinatorė.

1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir 2007–2008 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.

Lietuvai pagražinti draugijos centro valdybos narė, draugijos Akmenės rajono skyriaus pirmininkė. Lietuvos moterų draugijos valdybos narė, Lietuvos moterų kolegijos prezidiumo narė, Akmenės rajono savivaldybės bendruomenės sveikatos tarybos pirmininkė, Akmenės kultūros ir švietimo labdaros fondo pirmininkė, Vaikų rėmimo fondo narė. 

Po sunkios ligos mirė 2008 m. lapkričio 27 d.

Šaltiniai

Literatūra 
 Vitražas metų lange: leidinys buvusios Akmenės rajono merės Eugenijos Meškienės atminimui (sud. Julija Sejavičienė). – Utena: Utenos Indra, 2009. – 159 p.: iliustr. – ISBN 978-609-8004-11-3

Lietuvos agronomai
Akmenės politikai
Akmenės merai
Monrealis

Monrealis (, ) – antrasis pagal dydį Kanados miestas, didžiausias Kvebeko provincijos miestas. 3,27 mln. gyventojų (2007). Išsidėstęs prie Šv. Lauryno upės. Tarptautiniai oro uostai, iš jų Monreal Triudo – vienas didžiausių Kanadoje. Didelis šalies pramonės, prekybos ir finansų centras. Išvystyta mašinų, chemijos, maisto, tekstilės, naftos pramonė, spalvotoji metalurgija.

Mieste įrengtas metropolitenas, yra 3 universitetai, muziejai (tarp jų – dailės menų). Pilis (XVIII a.), seminarija (XVII a.), Bonsecours bažnyčia (XVII–XVIII a.), Pasaulinės parodos 1967 m. pastatai.

Istorija 

Indėnai šioje teritorijoje gyvena jau 8 tūkst. metų. Pirmieji europiečiai Monrealio salą ir joje esantį Hočelagos kaimelį aplankė 1535 m. Monrealiu miestas pradėtas vadinti nuo 1775 m.

1967 m. čia vyko Pasaulinė paroda.

Sportas 

1976 m. mieste vyko XXI vasaros olimpinės žaidynės.

Mieste žaidžia Monrealio „Canadiens“ ledo ritulio klubas.

Ekonomika 

Monrealis yra svarbiausias Kanados jūrų uostas. Miesto pramonė yra: farmacijos, plieno, elektros prietaisų, perdirbtos naftos, transporto įrangos, tekstilės, drabužių, maisto ir alkoholinių gėrimų, tabako gamyba.

Nuorodos 
 Montrealio dangoraižių diagrama

Kvebeko provincijos miestai
Milijoniniai miestai
Edvardas Žakaris

Edvardas Žakaris (g. 1952 m. gegužės 25 d. Pagėgiuose, Klaipėdos sritis) – ekonomistas, Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1971 m. baigė Kelmės 1-ą vidurinę mokyklą, 1985 m. Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius ekonomistas organizatorius, 1988 m. Šiaulių pedagoginį institutą, tiflopedagogas.

1973–1974 m. Kelmės 1-os vidurinės mokyklos mokytojas. 1982–1984 m. Vilniaus vaisių ir daržovių susivienijimo darbininkas. 1984–1989 m. Lietuvos aklųjų ir silpnaregių sąjungos Kelmės rajono organizacijos pirmininkas. 1989–1992 m. LASS Šiaulių įmonės, vie­šosios įstai­gos „Ak­si­da“ direktoriaus pavaduotojas, 1992–2004 m. ir nuo 2017 m. direktorius.

2004–2016 m. Seimo narys.

1987–1990 m. Kelmės rajono, 1990–1995 m. Šiaulių miesto tarybos deputatas, 2000–2004 m., 2007 m. (mandato atsisakė), 2011 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2019 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.  2002–2003 m. valdybos narys, 2004 m. Kultūros, švietimo ir sporto komiteto pirmininkas.

Nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 2000–2001 m. LSDP Šiaulių skyriaus pirmininkas, 2001–2010 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas, LSDP tarybos narys, 2010–2019 m. skyriaus pirmininkas.

LASS tarybos narys, Lietuvos neįgalių žmonių įmonių asociacijos pirmininkas, Lietuvos socialinių įmonių asociacijos tarybos narys. 

Žmona Jolanta, vaikai Vaidas, Donatas, Lukas, Ignas, Urtė.

Šaltiniai 

Šiaulių politikai
Kelmės politikai
Lietuvos tiflopedagogai
Silpnaregiai ir neregiai
Seimo nariai
Alvydas Šedžius

Alvydas Šedžius (g. 1951 m. kovo 12 d. Galintėnuose, Alytaus raj.) – inžinierius, Lietuvos politinis veikėjas, KGB rezervo karininkas (kapitono laipsnis).

Biografija 
1957–1960 m. mokėsi Galintėnų pradžios, 1961–1964 m. Nemunaičio aštuonmetėje, 1965–1966 m. Ryliškių, 1967–1968 m. Merkinės vidurinėje mokyklose. 1973 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, automobilių transporto inžinierius mechanikas.

1973–1977 m. Šiaulių politechnikumo dėstytojas, 1977–1982 m. LLKJS Šiaulių miesto komiteto pirmasis sekretorius, 1982–1988 m. gamyklos „Nuklonas“ direktoriaus pavaduotojas, 1988 m. LKP Šiaulių miesto komiteto sekretorius, 1990 m. pirmasis sekretorius. 1991 m. UAB „Vara“ direktorius, 1992 m. IAB „Kraštietis“ direktorius, 1993–1995 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės atstovas Šiaulių regione, 1995–1997 m. Šiaulių apskrities valdytojas. 1997–1999 m. banko „Hermis“ Šiaulių filialo rinkodaros vadybininkas, 1999–2001 m. UAB „Manukas“ direktorius. 2001–2009 m. Šiaulių apskrities viršininkas.

1989–2001 m. LDDP Šiaulių miesto tarybos pirmininkas, 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių skyriaus pirmininkas, nuo 2001 m. sausio mėn. LSDP tarybos narys. 1997–2000 m. ir 2000–2003 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. Nuo 2009 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys.

Šiaulių politikai
Lietuvos apskričių viršininkai

Šaltiniai
Mantviliškis

Mantviliškis – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Akademijos, prie Jonavos-Šeduvos plento ir Šiaulių-Vilniaus geležinkelio. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka. Kaimo pakraščiu teka Dotnuvėlė, ant kurios įrengtas Mantviliškio tvenkinys. Svarbiausia įmonė – Mantviliškio ŽŪB. Archeologijos paminklas – Mantviliškio akmuo („su dubeniu“).

Kaimo dalis, kuri vadinasi Mantviliškis II, yra Gudžiūnų seniūnijoje.

Etimologija 

Vietovardis Mantviliškis (dar žinomas kaip Montviliškis, Montviliškiai) yra priesagos -iškis vedinys iš asmenvardžio Mañtvila ar Mañtvilas.

Istorija 

Kaime rasti 3 senoviniai akmeniniai kirviai. Mantviliškis minimas 1591 metais (kaip miestelis). XIX a. buvo pašto stotis. Buvo Mantviliškio dvaras (1902 m. jame gyveno 21, 1923 m. – 55 žmonės).

II pasaulinio karo metais TSRS valdžia Mantviliškyje paskyrė žemę ~10 tūkst. sentikių, atkeltų iš Suvalkų krašto. Tačiau užėjus vokiečiams, žemė buvo konfiskuota, ir sentikiai buvo priversti apsigyventi tarp kitų Lietuvos bendratikių.

1950–1975 m. buvo Mantviliškio apylinkės centras. Tarybiniais metais Mantviliškis buvo Žemdirbystės instituto eksperimentinio ūkio pagalbine gyvenviete.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Vincentava

Vincentava – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Skaistgirių. Šalia kaimo praeina , o per kaimą – kelias . Į šiaurę nuo Vincentavos dunkso Juodgirio miškas, o pietuose teka Žvaranta (Žąsino intakas).

Viena dalis dabartinio Vincentavos kaimo priklauso Josvainių seniūnijai, kita dalis – Pernaravos seniūnijai. Abi dalys priklauso Skaistgirių seniūnaitijai.

Istorija 

1881 m. Kauno gubernijos žemvaldžių sąraše nurodyta, jog egzistavo trys gyvenvietės vardu Vincentava, dvi Ariogalos valsčiuje, viena Vilkijos valsčiuje. Ariogalos valsčiuje buvo „Vincentava“ bei „Būda Vincentava”, kurias 1869 m. pavaldėjo Benediktas Henrikas Tiškevičius. Vilkijos Vincentavos žemę valdė keletas bajorų giminių.

Pagal Kauno gubernijos 1892 m. inventoriaus knygą, Vilkijos valsčiuje – Vincentavos viensėdis (8 gyv.) bei Vincentavos okolica (80 gyv.), Ariogalos valsčiuje – Vincentavos viensėdis (20 gyv.).

Anot 1893 m. Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinio žodyno VIII t., Vincentavos buvo dvi – Vincentavos dvaras bei Vincentavos okolica. Vincentavos okolicoje bajorai Bogušai valdė 20 dešimtinių, Kobeckai – 3. Šukevičiai – 150 Vincentavos bei Ramonų okolicose.

Nurodo 1903 m. Žemaičių vyskupijos parapijų inventorius, kad Čekiškės parapijoje radosi Vincentavos okolica, o Pernaravos parapijoje buvo „Rudakių būda arba Vincentava” (Рудацкия буды или Винцентово).

Pagal 1923 m. Lietuvos gyventojų surašymą buvo du viensėdžiai Vincentavos pavadinimu. Vienas Vincentavos viensėdis priklausė Pernaravos valsčiui, jame buvo 3 kiemai, 27 gyventojai. Kitas priklausė Čekiškės valsčiui. Jame buvo 16 kiemų, 124 gyventojai.

1925 m. Žemės Reformos Departamento parceliacijos skyriaus dokumentuose, Pernaravos valsčiuje buvo palivarkai „Vincentavos I“ bei „Vincentavos II“, kurie anksčiau priklausė Benediktui Jonui Tiškevičiui, o Čekiškės valsčiuje buvo didesnis „Vincentavos k.“.

1950–1953 m. Vincentavos apylinkės centras.

Nuo seno gyveno lietuviai ir lenkai Vincentavoje. Bajorai bei daugelis valstiečių kalbėjo lenkiškai, tačiau XX a. pradžioje tik trys šeimos buvo lenkai.

Apie gyvenimą tarp Vincentavos bei netolimųjų kaimų lenkų 1940 m. parašė Lenkijos karys ir pabėgėlis Stanisław Nienałtowski knygoje „Wschodnie losy Polaków“ (Lenkų rytų likimai).

Gyventojai 
1845 m. Vincentavos dalyje, kuri priklausė Čekiškės valsčiui, gyveno 36 Čekiškės parapijiečiai.

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pajieslys

Pajieslys – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Krakių, prie Jieslos žiočių (Šušvės kairysis intakas). Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Pajieslio Švč. Mergelės Marijos, Liūdinčiųjų Guodėjos, bažnyčia (pastatyta 1913 m., yra 4 dailės paminklai). Veikia medicinos punktas, Krakių gimnazijos pradinio ugdymo skyrius (pagrindinė mokykla), biblioteka, paštas (LT-58029), Pajieslio ŽŪB. Šalia gyvenvietės yra Pajieslio geomorfologinis draustinis, Skinderiškio dendrologinis parkas.

Pajieslyje kuriasi vaišnavų vienuolynas, keliasi krišnaizmą praktikuojantys žmonės.

Etimologija 

Pajieslys – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia pratekančio Jieslos upelio.

Istorija 

1857 m. pastatyta Pajieslio bažnyčia. XX a. pradžioje minimas Pajieslio dvaras Krakių valsčiuje. 

Tarybiniais metais Pajieslys buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

2020 m. prijungtas Donavos kaimas.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Bažnyčios šventoriuje palaidota Jozefo Pilsudskio senelė Teodora Butlerytė-Pilsudska.

Galerija

Šaltiniai 

 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pališkiai

Pališkiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 3,5 km į pietus nuo Krakių, pietiniame Meironiškių gyvenvietės pakraštyje. Pro kaimą eina kelias . Yra fermų kompleksas.

Istorija 
XX a. pr. Pališkiai buvo okolica Krakių valsčiuje. Joje žemes valdė Bogušiai, Valatkos, Gedgaudai, Gintautai, Kymantai, Kolčiauskai, Kryžianavičiai, Mikučiai, Čepanaičiai, Šiškevičiai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Medininkai (Kėdainiai)

Medininkai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Dotnuvos, prie kelio  bei jo atšakos į Pajieslį. Netoli kaimo teka Smilga. Medininkai iš visų pusių apsupti miškų (Krakių-Dotnuvos miškai ir Josvainių miškai).

Istorija 
XX a. pr. minimas Medininkų kaimas ir dvaras Krakių valsčiuje.

Seniau veikė mokykla.

Gyventojai 
Tarpukariu šalia buvo Medininkų viensėdis (1923 m. – 12 gyv.).

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Taujėnai (Kėdainiai)

Taujėnai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Lančiūnavos, šalia Paežerių kaimo, prie kelio Šėta–Truskava. Kaimo pakraščiu teka Šumera. Prieina Pasiakų ir Gumbių miškai.

Istorija 
XIX a. pab. buvo Taujėnų dvaro žemė ir okolica. Senovėje žemes valdė Survilos, o XIX a. pab. be Survilų čia valdas dar turėjo Gimbutai, Gožgidai, Domeikos, Labūnskiai, Mingailos, Proščenevičiai, Rimavičiai, Sklodovskiai, Radzevičiai, Šilingai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Daržininkai

Daržininkai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Nemėžio (gyvenvietes skiria geležinkelio ruožas), prie plento . Seniūnaitijos centras. Pro Daržininkus teka Rudaminos dešinysis intakas Nemėža.

Etimologija 

LDK laikais daržininkais vadinosi mažažemiai valstiečiai (t. y. teturėję žemės tik daržui).

Istorija 

Kaime Lenkijos valdymo metais valdžia uždraudė lietuvių organizacijas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės