joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Everton LFC

Evertono moterų futbolo klubas () – Anglijos Premier League rungtyniaujančio Liverpulio „Evertono“ klubo filialas, įkurtas 1983 m. Šiuo metu komanda rungtyniauja FA WSL čempionate, o namų rungtynes žaidžia Krosbyje.

Istorija 
Klubas buvo įkurtas 1983 m. kaip „Hoylake WFC“. 1987–88 m. buvo laimėta Šiaurės vakarų lyga ir pasiektas moterų FA taurės finalas, kuriame pralaimėta „Doncaster Belles“ 1–3.
1995 m. pavadinimas buvo pakeistas į „Everton LFC“. 1997 m. pasiektas Premier lygos taurės finalas, o po metų laimėtas ir lygos turnyras, kuris iki šiol yra didžiausia klubo pergalė. 1999 m. komanda pasiekė Lygos taurės finalą, o 2005 m. – FA taurės finalą, tačiau abu kartus pralaimėjo.

2007–08 m. sezone klubas dalyvavo UEFA Women‘s Cup varžybose., o pirmajame susitikime 4–0 įveikė „Gintros-Universiteto“ komandą. 2010 m. buvo laimėta FA taurė, o 2011 m. UEFA Čempionų lygos turnyre pasiektas ketvirtfinalis.

Sezonai

Titulai 

FA Women's Premier League National Division:
 Laimėta (1): 1997–98
 2 vieta (5): 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10

FA Women's Cup:
 Laimėta (2): 1988–89, 2009–2010
 Finalas (2): 1987–88, 2004–05

FA Women's Premier League Cup:
 Laimėta (1): 2007–08
 Finalas (2): 1996–97, 1998–99

FA Women's Community Shield:
 Finalas (2): 2006–07, 2008–09

Liverpool County FA Cup:
 Laimėta (3): 2006, 2007, 2008'''

Žaidėjos 
Atnaujinta; 2021 m. rugpjūčio 25 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Klubo svetainė
 SOCCERWAY

Anglijos moterų futbolo ekipos
Liverpulis
Domantas Sabonis

Domantas Sabonis (g. 1996 m. gegužės 3 d. Portlande, JAV) – Lietuvos krepšininkas.

Šeima 
Tėvas – Arvydas Sabonis (g. 1964 m.), krepšininkas (olimpinis ir pasaulio čempionas), nuo 2011 m. Lietuvos krepšinio federacijos prezidentas. Motina – Ingrida Mikelionytė-Sabonienė, 1988 m. grožio konkurso „Gražioji vilnietė – 88“ (dabar – Mis Lietuva) nugalėtoja. Broliai Tautvydas ir Žygimantas. Sesuo Aušrinė.

Karjera 
2012–2013 m. D. Sabonis žaidė už Malagos „Clinicas Rincon“ (Ispanijos III divizionas). Kitame, 2013–2014 m. sezone, atstovavo Malagos „Unicaja“ (Ispanija) ekipą. 2014 m. lapkričio 14 d., Domantas Sabonis tvirtai debiutavo NCAA lygoje, žaisdamas 20 minučių, įmetęs 14 taškų, atkovojęs 8 kamuolius, atlikęs du rezultatyvius perdavimus, perėmęs vieną kamuolį ir atlikęs bloką.

D. Sabonį 2016 m. NBA naujokų biržoje 11 šaukimu pasirinko Orlando „Magic“ klubas, tačiau čia pat jį išmainė Oklahoma Sičio „Thunder“ už Serdže Ibaką. Prieš tai D. Sabonis žaidė NCAA, Gonzagos „Bulldogs“ klube.

2017 m. liepos 6 d. buvo iškeistas į Indianos ekipą už žvaigždę Paulą Džordžą

2018–2019 m. NBA sezone D. Sabonis buvo išrinktas tarp finalininkų laimėti NBA „Geriausio šešto žaidėjo“ apdovanojimą.

2019 m. spalio 21 d. D. Sabonis pasirašė 77 milijonų vertės kontraktą su Indianos „Pacers“ komandą, tapęs pirmuoju lietuviu pasirašiusiu tokios vertės kontraktą.

2022 m. vasario 9 d. D. Sabonis buvo iškeistas į Sakramento „Kings“ už Tairesą Haliburtoną, Budį Hieldą ir Tristaną Tompsoną.

Pasiekimai 
 2015 m. Europos čempionato vicečempionas.
 2014 m. buvo nominuotas vienu geriausių jaunųjų Europos Metų žaidėjų ().
 2020 m., 2021 m. dalyvavo NBA Visų žvaigždžių rungtynėse.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Lietuvos krepšininkai
Lietuvos olimpiečiai
Kauno buitinių paslaugų ir verslo mokykla

Kauno buitinių paslaugų ir verslo mokykla – valstybinė mokymo įstaiga, teikianti pirminį ir tęstinį profesinį mokymą, įsikūrusi V. Krėvės pr. 84, Kaune. Mokyklos tipas – profesinė mokykla, įstaigos kodas – 111964378, teisinė forma – valstybės biudžetinė įstaiga, steigėjas – Švietimo ir mokslo ministerija.

Istorija 

Kauno buitinių paslaugų ir verslo mokykla savo veiklą pradėjo 2000 m., reorganizavus Kauno buitinių paslaugų ir Kauno trikotažininkų mokyklas, t. y. apjungus buvusias 37–ąją ir 56–ąją profesines technikos mokyklas.

37-toji profesinė technikos mokykla įkurta 1966 m. Rengė sukimo ir verpimo operatores bazinei gamyklai „Dirbtinis pluoštas“, siuvėjas ir mezgėjas A.Šiaučiūnaitės trikotažo susivienijimui. Mokyklai vadovavo šie direktoriai: Genovaitė Bružienė, 1966–1984 m.; Jelena Ulčenko, 1984–1988 m.;
Andrius Čedavičius, 1988–2000 m. Mokyklos pavadinimų kaita:
 37-oji profesinė technikos mokykla, 1966–1984 m.
 37-toji vidurinė profesinė technikos mokykla, 1984–1988 m.
 Kauno 14-oji profesinė technikos mokykla, 1988–1990 m.
 Kauno trikotažininkų ir pluoštininkų mokykla, 1990–1996 m.
 Kauno trikotažininkų mokykla, 1996–2000 m.
 Kauno buitinių paslaugų ir verslo mokykla, nuo 2000 m.

56-toji profesinė technikos mokykla įkurta 1981 m. Rengė darbininkus lengvosios pramonės įmonėms, buitinio gyventojų aptarnavimo kombinatams, skalbykloms, cheminio valymo įmonėms („Mada“, „Snaigė“ „Vaivorykštė“ ir kt.). Mokiniai mokėsi tuomet labai populiarių, paklausių specialybių: moteriškų viršutinių ir lengvų drabužių siuvėjo, vyriškų drabužių siuvėjo, mezgėjo plokščiafanginėmis mezgimo mašinomis, drabužių priežiūros operatoriaus, kompleksinių punktų užsakymų priėmėjo.

Iki reorganizacijos (1981–2000 m.) Kauno buitininkų mokyklą baigė daugiau negu 5000 mokinių. Mokyklai vadovavo šie direktoriai: Vladas Bartašis, 1981–1991 m.; Sniega Marčiukaitienė, 1991–2000 m. Mokyklos pavadinimų kaita:
 56–toji profesinė technikos mokykla, 1981–1984 m.
 56-toji vidurinė profesinė technikos mokykla, 1984–1988 m.
 Kauno 13-oji profesinė technikos mokykla, 1988–1990 m.
 Kauno buitininkų mokykla, 1990–2000 m.
 Kauno buitinių paslaugų ir verslo mokykla, nuo 2000 m.

Specialybės 

Baigusieji 12 klasių gali įgyti šias specialybes:
 pramonės įmonių prekybos komersantas, draudimo konsultantas, vizualinės reklamos gamintojas, sukirpėjas-konstruktorius, siuvėjas (specializacija: drabužių modeliavimas arba siuvimo verslas), floristas, viešbučio darbuotojas, kelionių agentas, nekilnojamojo turto agentas, apeigų ir švenčių organizatorius, smulkiojo verslo paslaugų organizatorius.

Baigusieji 10 klasių gali įgyti šias specialybes:
 pramonės įmonių prekybos konsultantas, smulkiojo verslo paslaugų teikėjas, siuvėjas (specializacija: drabužių modeliavimas arba siuvimo verslas), floristas, auklė, kelionių agentas, viešbučio darbuotojas, sporto klubo veiklos organizatorius.

Direktoriai 
 Sniega Marčiukaitienė, nuo 2010 m.
 Andrius Čedavičius, 2000–2010 m.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos profesinio mokymo įstaigos
 Oficiali svetainė
 Informacija apie mokyklą (aikos.smm.lt) 

Kauno miesto savivaldybės mokyklos
Lietuvos profesinės mokyklos
2012 m. jaunimo žiemos olimpinės žaidynės

I jaunimo žiemos olimpinės žaidynės vyko 2012 m. sausio 13-22 dienomis Insbruke Austrijoje. Tai buvo antrosios jaunimo olimpinės žaidynės po 2010 m. jaunimo vasaros olimpinių žaidynių.

Miesto atranka 
Olimpinių žaidynių šeimininkės atranka įvyko 2008 m. gruodžio 12 d.

Dalyvaujančios šalys

Kalendorius

Medalių lentelė

{| 
|-
| 1 ||align=left|  || 8 || 7 || 2 || 17
|-
| 2 ||align=left|  ||7 || 4 || 4 || 15
|-bgcolor=ccccff
| 3 ||align=left|  ||6 || 4 || 3 || 13
|-
| 4 ||align=left|  ||6 || 3 || 2 || 11
|-
| 5 ||align=left|  ||5 || 4 || 7 || 16
|-
| 6 ||align=left|  ||4 || 1 || 2 || 7
|-
| - ||align=left|  NOC || 3 || 3 || 3 || 9
|-
| 7 ||align=left|  ||3 || 0 || 5 || 8
|-
| 8 ||align=left|  ||2 || 5 || 9 || 16
|-
| 9 ||align=left|  ||2 || 5 || 2 || 9
|-
| 10 ||align=left|  ||2 || 3 || 3 || 8
|-
| 11 ||align=left|  ||2 || 2 || 5 || 9
|-
| 12 ||align=left|  ||2 || 2 || 1 || 5
|-
| 13 ||align=left|  ||2 || 2 || 0 || 4
|-
| 13 ||align=left|  ||2 || 2 || 0 || 4
|-
| 15 ||align=left|  ||2 || 1 || 6 || 9
|-
| 16 ||align=left|  ||1 || 4 || 2 || 7
|-
| 17 ||align=left|  ||1 || 1 || 1 || 3
|-
| 18 ||align=left|  ||1 || 1 || 0 || 2
|-
| 19 ||align=left|  ||1 || 0 || 0 || 1
|-
| 19 ||align=left|  ||1 || 0 || 0 || 1
|-
| 21 ||align=left|  ||0 || 2 || 0 || 2
|-
| 21 ||align=left|  ||0 || 2 || 0 || 2
|-
| 23 ||align=left|  ||0 || 1 || 2 || 3
|-
| 24 ||align=left|  ||0 || 1 || 0 || 1
|-
| 24 ||align=left|  ||0 || 1 || 0 || 1
|-
| 24 ||align=left|  ||0 || 1 || 0 || 1
|-
| 24 ||align=left|  ||0 || 1 || 0 || 1
|-
| 28 ||align=left|  ||0 || 0 || 2 || 2
|-
| 29 ||align=left|  ||0 || 0 || 1 || 1
|-
| 29 ||align=left|  ||0 || 0 || 1 || 1
|- class="sortbottom"
!colspan=2| Viso || 63 || 63 || 63 || 189|}

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

2012 sporte
Jaunimo olimpinės žaidynės
Kijevo mūšis (1941 m.)

Pirmasis Kijevo mūšis vyko 1941 m. rugpjūčio 23 d. – rugsėjo 26 d., mūšis buvo kova dėl Kijevo miesto kontrolės, jis vyko vykdant nacių planą Barbarosa. Tarybų sąjungos istorijoje šis mūšis vadinamas Kijevo gynybos operacija ().

Didysis Tėvynės karas
Antrojo pasaulinio karo operacijos
Abramas Kikoinas

Abramas Kikoinas (1914 m. vasario 23 d. Žagarėje, Rusijos imperija – 1999 m. rugsėjo 22 d. Jekaterinburge, Rusija) – Lietuvos žydų kilmės TSRS fizikas, matematikas, profesorius.

Biografija 

Gimė 1914 m. vasario 23 d. Žagarėje, Isako Kikoino ir Bunės Majofis šeimoje, brolis taip pat mokslininkas Isakas Kikoinas. 1930 m. rugsėjį baigė Pskovo mokyklą ir įstojo mokytis į Leningrado fizikos-matematikos institutą. 1931 m. perėjo mokytis į Leningrado politechnikos universitetą. 1936 m. baigęs mokslus išsiųstas į Charkovą, kur dirbo fizikos instituto laboratorijoje. 1941 m. prieš naciams užimant Charkovą išsiųstas į Almatą, kur prisidėjo prie karinių gamyklų statybų bei dirbo karininkų instruktoriumi. 1943–1945 m. dirbo viename iš TSRS atominio ginklo kūrimo programos filialų Sverdlovske, tuo pačiu metu dėstė Uralo industrijos institute. 1946–1952 m. buvo fizikos katedros vadovu, universitete dėstė iki 1986 metų. 1946–1970 m. dirbo metalų fizikos institute, kur nuo 1957 m. gegužės iki 1970 m. buvo radiacijos laboratorijos vadovu. Parašė ir išleido molekulinės fizikos vadovėlius skirtus universiteto studentams bei parengė fizikos vadovėlius 8, 9, 10 klasių moksleiviams, kurie buvo leidžiami nuo 1965 m. iki 2007 metų. Parašė apie 70 mokslinių straipsnių į Uralo universiteto žurnalą Kvant. Išėjęs į pensiją 1989 m. įsitraukė į Jekaterinburgo žydų bendruomenės Atikva veiklą. Už nuopelnus mokslui apdovanotas įvairiais valstybiniais apdovanojimais. Mirė 1999 m. rugsėjo 22 d. Jekaterinburge. Sūnus Konstantinas taip pat fizikas.

Nuorodos 
 Biografija I (rus.) 
 Biografija II (rus.)
 Biografija III (rus.) 
 Biografija IV (rus.)

Žydų visuomenės veikėjai
Rusijos fizikai
Rusijos matematikai
Lietuvos kilmės asmenybės
Jonas Jagėla

Jonas Jagėla (g. 1945 m. birželio 29 d. Čivuose, Kupiškio rajonas – m. 2019 m. balandžio 17 d.) – Lietuvos skulptorius, dailininkas. Dailininkų sąjungos, meno kūrėjų asociacijos narys. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiaus kavalierius.

Biografija 
1952–1959 m. lankė Čivonių septynmetę mokyklą, 8 klases baigė Skapiškio vidurinėje mokykloje. 1961–1966 m. mokėsi Telšių taikomosios dailės technikume, metalo specialybėje. 1966–1975 m. studijavo Vilniaus Dailės institute skulptūrą. Nuo 1976 m. dalyvauja parodose, Lietuvos dailininkų sąjungos narys (nuo 1983 m.). Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro Memorialinio meno ir ekspertizės skyriaus skulptorius.

Jo darbams būdingas asociatyvumas, minimalizmas, metaforiškumas, rimtis. J. Jagėla sukūrė garsiąją dvidešimties žymiausių Vilniaus universiteto profesorių biustų galeriją (M. Počobutas, J. Frankas, S. B. Jundzilas, J. Rustemas, L. Stuoka-Gucevičius, P. Smuglevičius, A. Nemčiauskas ir kt., Vilniaus universiteto kolonų salė, Vilnius, 1976–1979 m.). Taip pat žymiųjų Vilniaus universiteto profesorių bei auklėtinių – Ž. Liauksmino, I. Onacevičiaus, I. Domeikos, E. Eichvaldo, J. P. Franko, J. Jablonskio – figūrinius portretus (koridorius prie Vilniaus universiteto kolonų salės, 1984–2004 m.). 

2007 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ riterio kryžiumi. 

Kūrė monumentaliąją skulptūrą, antkapinius paminklus, portretus, mažąją plastiką. Daug darbų rezistencijos ir tremties temomis:
 Ukmergės krašto tremtiniams (Dukstynos kapinės, 1990 m.),
 Algimanto apygardos partizanams (Troškūnai, 1996 m.),
 Didžiosios Kovos apygardos partizanams, ryšininkams ir rėmėjams (Gelvonai, 1998 m.),
 Lietuvos tremtiniams (Spaskas, Kazachstanas, 2004 m.),
 generolui Jonui Žemaičiui (Palanga, 2004 m.),
 Lietuvos tremtiniams Jakutijoje (Vilnius, 2006 m.),
 Daugyvenės krašto kovotojams už Lietuvos laisvę (Rozalimas, 2006 m.),
Lietuvos tremtiniams (Aukų g., Vilnius, 2006 m.)
 Svėdasų krašto kovotojams dėl Lietuvos laisvės (Svėdasai, 2009 m.) ir kt.,
Memorialas 1949 metų vasario 16 d. Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio deklaracijai ir jos signatarams (Minaičiai, 2010 m.), 
Vytautui Didžiajam ir Žalgirio mūšiui, (Raižiai, Alytaus r., 2010 m.)
1941 m. masinių žudynių vietoje Titnago g., (Vilnius, 2011 m.).
Žemaitijos kariams savanoriams (1918-1991) (Palanga, 2014 m.),
 Lazdijų krašto partizanams (Seirijai, Lietuva, 2018 m.), 
Sušaudytiems, mirusiems tremtyje, kalinimo vietose Lietuvos respublikos 1918-1940 m. vyriausybių nariams (Kaunas, 2018 m.),
 Lietuvos partizanų vadui Adolfui Ramanauskui-Vanagui (Lemontas, Čikaga JAV, 2018 m.),
 Partizanų vadams J. Žemaičiui-Vytautui  ir P. Bartkui-Žadgailai (Raseiniai, 2019 m.).

Galerija

Šaltiniai 

Lietuvos skulptoriai
Tulu Nadu

Tulu Nadu () – Indijos regionas, kuriame kalbama tulų kalba ir kuris siekia įgyti pripažintą autonomiją. Apima dalį dabartinių Indijos Karnatakos (Dakshina Kannada ir Udupi rajonai) ir Keralos valstijų (Kasaragod rajonas) teritorijų.  Pagrindiniai miestai yra Mangalore, Udupi ir Kasaragod.

Istorija 

III–IV a. pr. m. e. Tulu Nadu regione gyveno tauta, kurią Sangamo laikotarpio veikaluose vadino Konkilankocar arba Kōcar. Manoma, kad ši tauta yra ta pati kaip ir satjaputrai (Satyaputras) Ašokos laikų raštuose.

Istoriškai Tulu Nadu apima du atskirus regionus – Haiva ir Tuluva. Prieš 1100 metų šią teritoriją valdė Sullia karaliai Balalai. XIII a. Udupyje Madhvacharya pastatė 8 vienuolynus (mathas).

Tulu Nadu buvo tėvynė dinastijos, kuri įkūrė Vidžajanagarų imperiją. Vidžajanagarų imperijoje Tulu Nadu buvo padalintas į du administracinius vienetus – Mangaluru Rajya ir Barakuru Rajya. Tulu Nadu iki XVII a. valdė Vidžajanagarų imperijos vasalai. Ilgiausiai Tulu Nadu valdžiusi dinastija buvo Alupai. Alupai buvo keleto žymių Karnatakos dinastijų vasalai. Pirma dinastija, kuria pavaldūs Alupai klestėjo, buvo Kadambai iš Banavasio. Vėlesni Alupų sinjorai buvo Raštrakutai iš Manjakhetos, Čalukjai iš Badamio, Čalukjai iš Kaljanio, Hoisalai iš Durasamudros ir Vidžajanagarai. Alupai buvo praktiškai savarankiški, ir jų pavaldumas buvo faktiškai nominalus.
Alupai valdė, kol XIV–XVII a. Tulu Nadu dominavo Vidžajanagarai. Jų dominavimo laikais regionas itin suklestėjo, iškilo Barkuras ir Mangalore. Žlugus Vidžajangarų imperijai didžiąją dalį Tulu Nadu ėmė valdyti Keladžio Najakai.

Šaltiniai 

Indijos administraciniai vienetai
Ngozis

Ngozis () – miestas šiaurės Burundyje, 65 km į šiaurės rytus nuo Bužumbūros, netoli Ruandos sienos, į šiaurę nuo Njačižimos upės, 1820 m aukštyje. Provincijos centras. Keliai į Butarę, Kajanzą, Mujingą, Gitegą.

Burundžio miestai
Kajanza

Kajanza () – miestas šiaurės Burundyje, netoli Ruandos sienos, beveik 2000 m aukštyje. Provincijos centras. Pro miestą eina Bužumbūros–Butarės–Kigalio plentas, taip pat keliai į Ngozį, Bubanzą. Svarbus arbatos ir kavos auginimo regiono centras.

Burundžio miestai
Taibao

Taibao () – miestas pietvakarių Taivane. Dziaji apskrities administracinis centras. Miestas išsidėstęs Dzianano lygumoje, apie 10 km į vakarus nuo Dziaji. Palei šiaurinį miesto pakraštį teka Pudzi upė. Gyventojų 34 tūkst. (2003 m. duomenys).

Eina plentas Taipėjus–Gaosiongas.

Taivano miestai
Sinbėjus

Sinbėjus (; pe̍h-ōe-jī: Sin-pak-chhī) arba Naujasis Taipėjus – didžiausias Taivano miestas, turintis išskirtojo statusą. Gyventojų 3,9 mln. (2010 m. duomenys). Išsidėstęs šiaurinėje salos dalyje ir supa šalies sostinę Taipėjų. Pagal plotą tai yra antras didžiausias išskirtojo statusą turintis miestas šalyje, pirmas – Gaosiongas.

Bančiao rajone įsikūrusi miesto savivaldybė, rajonas taip pat yra ir didžiausias komercinis centras.

Istorija 
2010 m. gruodžio 25 d. buvusi Taipėjaus apskritis pertvarkyta į naujai sukurtą Sinbėjaus miestą. Dėl to miesto statuso neteko Bančiao, Ludžou, Sančongas, Šulinas, Tučengas, Sidži, Sindianas, Sindžuangas, Jonghė ir Džonghė, jie tapo naujaisiais miesto rajonais.

Geografija 
Miestas išsidėstęs šalies šiaurėje ir aprėpia nemažą dalį salos šiaurinės pakrantės (viso 120 km) bei supa Taipėjaus baseiną, kuriame įsikūrusi šalies sostinė Taipėjus. Šiaurės rytuose ribojasi su Dzilongu, pietryčiuose su Jilano apskritimi ir pietvakariuose su Taojuanu. Miesto šiaurėje driekiasi Jangmingšano kalnų grandinė, palei pietrytinį pakraštį – Suešano kalnagūbris. Aukščiausia viršukalnė mieste yra Džudzi kalnas (1094 m v.j.l.), stūksantis Sandži rajone. Miesto teritorija teka Tamsujus (su intakais – Kilungu ir Sindianu), taip pat Dahanas. Šių upių parkai formuoja natūralų miesto išplanavimą.

Kadangi Sinbėjus susikūrė iš buvusios Taipėjaus apskrities, jame nėra tikrojo miesto centro. Tankiausiai apgyvendinti rajonai, kurie ribojasi su Taipėjumi, tuo tarpu kiti rajonai daugiau pasižymi kaimišku kraštovaizdžiu.

Administracinis suskirstymas 
 Taip pat skaitykite – Taivano administracinis suskirstymas.

Sinbėjus yra padalintas į 29 rajonus (區), kurie savo ruožtu skirstomi į 1017 kaimų (里), o šie dar padalinti į 21 683 apylinkes (鄰). (2008 m. birželio duom.)

Rajonai:

Švietimas 
 Fu Dzen katalikiškasis universitetas

Išnašos
Pudzi

Pudzi () – miestas pietvakarių Taivane, Dziaji apskrityje. Išsidėstęs Dzianano lygumoje, prie Taivano sąsiaurio. Šiauriniame miesto pakrašty teka Pudzi upė. Pudzi kartu su Taibao dalinasi valdžios institucijomis, todėl Pudzi turi miesto statusą, nors paprastai toks statusas suteikiamas, miestams turintiems nemažiau kaip 150 000 gyventojų. Gyventojų 44 tūkst. (2011 m. duomenys).

Veikia 2 universitetai.

Taivano miestai
Burušai

Burušai arba burišiai, buriškiai, burušaskiai, veršikiai – Azijos tauta, gyvenanti dabartinio Pakistano šiaurėje, Gilgito-Baltistano krašte, Hunzos ir Nagaro aukštikalnių slėniuose. Populiacija 2000 m. siekė 87 tūkst. žmonių. Rasiškai burušai yra europidai. Kalba genetiškai izoliuota burušaski kalba. Dauguma tikinčiųjų yra musulmonai (šiitai bei izmailitai).

Tradicinis verslas – terasinė ariamoji žemdirbystė ir sodininkystė. Verčiasi ir gyvulininkyste. Kultūra artimi kašmyrams.

Burušų kilmė yra ginčų objektas. Patys burušai save laiko graikų, IV a. pr. m. e. atkeliavusių su Aleksandru Makedoniečiu, palikuonimis. Tiesa, genetiniai tyrimai jokių ženklesnių sąsajų su Graikijos ar Makedonijos gyventojais neparodė. Burušai genetiškai artimi Hunzos ir aplinkiniuose slėniuose gyvenantiems vachams ir šinams, tačiau nuo jų skiriasi savo kalba.

Burušai pasižymi savo ilgaamžiškumu.

Šaltiniai 

Pakistano tautos
Giorgos Alkaios

Giorgos Alkaios (; g. 1971 m. gruodžio 24 d.) – graikų dainininkas. Jo karjera prasidėjo 1989 metais, kai pasirodė graikų realybės šou. Jo pirmasis singlas „Ti Ti“ tapo populiarus Graikijoje. Alkaios atstovavo Graikijai 2010 m. Eurovizijoje su daina „OPA“.

Diskografija

Studijiniai albumai 
 1992: Me Ligo Trak
 1993: Ah! Kita Me
 1994: Den Pirazi
 1995: Anef Logou (Gold)
 1996: Entos Eaftou (Platinum)
 1997: En Psichro (Platinum)
 1998: Ichi Siopis (Platinum)
 1999: Sirmatoplegma (Gold)
 2000: Pro Ton Pilon
 2001: Oxygono
 2003: Kommatia Psichis
 2004: Ethousa Anamonis: Special Edition
 2006: Nichtes Apo Fos
 2007: Eleftheros
 2008: To Diko Mas Paramithi

Rinkiniai 
 1998: Ta Dika Mou Tragoudia
 2002: Ta Tragoudia Mou

Gyvo garso albumai 
 2005: Live Tour

EP & CD Singlai 
 1999: The Remix – EP
 2002: Karma – CD Single
 2010: Dos Moy Ligo Fos

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

|-

Graikijos muzikai
Graikijos atstovai Eurovizijoje
2010 m. Eurovizijos dalyviai‎
Bonnie Blair

Bonnie Blair (g. 1964 m. kovo 18 d.) – buvusi JAV sportininkė, daugkartinė olimpinė greitojo čiuožimo čempionė. Ji laikoma viena sėkmingiausių šios sporto šakos atstovių. B. Blair dalyvavo 4 olimpinėse žaidynėse ir laimėjo 5 aukso bei 1 bronzos medalį.

Pirmą kartą olimpinėse žaidynėse dalyvavo 1984 m. Jose ji užėmė 8 vietą 500 metrų rungtyje. Kitose 4 žaidynėse sportininkė laimėjo medalius. 1988 m. sportininkė laimėjo auksą 500 m ir bronzą 1000 m rungtyse, 1992 m. ir 1994 m. – po du aukso medalius.

Šaltiniai 

JAV olimpiečiai
Greitojo čiuožimo sportininkai
Vokietija olimpinėse žaidynėse

Vokietija dalyvavo beveik visose olimpinėse žaidynėse nuo pat pirmųjų modernių žaidynių 1896 m. Šalis rengė tris olimpines žaidynes, 1936 m. – vasaros ir žiemos žaidynes, o 1972 m. – vasaros žaidynes. Be to, Vokietijai buvo patikėta surengti 1916 m. vasaros ir 1940 m. žiemos žaidynes, bet jos abidvi buvo atšauktos dėl Pasaulinių karų. Po šių karų Vokietijai, kaip agresorei, buvo uždrausta dalyvauti 1920, 1924 ir 1948 m. žaidynėse. Kol šalis buvo padalinta, kiekviena iš dviejų Vokietijų boikotavo vienerias vasaros olimpines žaidynes; 1980 m. Vakarų Vokietija buvo viena iš 65 šalių, kurios nedalyvavo Maskvoje vykusiose žaidynėse, taip protestuodama prieš Tarybų Sąjungos intervenciją į Afganistaną, o 1984 m. Rytų Vokietija prisijungė prie Tarybų Sąjungos (ir keleto kitų šalių) boikoto Los Andželo žaidynėms.

Įskaitant 2012 m. Londono olimpiadą, Vokietijos sportininkai laimėjo 1662 medalius, iš kurių 539 yra aukso, 561 sidabro ir 562 bronzos. Tarptautinis olimpinis komitetas šalies laimėjimus dalina į keturias dalis, nors tik Rytų Vokietijos Demokratinė Respublika (VDR) nuo 1968 iki 1988 m. siuntė atskirą sportininkų komandą varžytis su Vokietijos NOK, kuris reprezentuoja Vokietiją nuo 1896 m. 1956–1964 m. olimpiadose dalyvavo iš abiejų šalių sudaryta Jungtinė Vokietijos komanda. Taip pat po Antrojo pasaulinio karo buvo sukurta trumpai gyvavusi (1947–1956 m.) Saro valstybė, kuri siuntė savo delegaciją į 1952 m. žaidynes. 1956 m. Saras tapo Vokietijos Federacinės Respublikos dalimi.

Vasaros žaidynėse sėkmingiausios sporto šakos yra baidarių ir kanojų irklavimas bei jojimas, o žiemos žaidynėse – biatlonas ir greitasis čiuožimas. Vokietijos olimpinio sporto federacija įkurta 1895 m., tais pačiais metais pripažinta TOK. Dabartinis federacijos prezidentas yra Alfons Hörmann.

Medalių lentelės 
* Raudonas rėmelis pažymi, kad šalis buvo žaidynių šeimininkė.

Šaltiniai
Gintaras Jasinskas

Gintaras Jasinskas  (g. 1968 m. sausio 28 g. Marijampolėje) – biatlonininkas, olimpietis, dalyvavęs su Lietuvos rinktine 1992 m. ir 1994 m. žiemos olimpinėse žaidynėse. 

Per XVI žiemos olimpinių žaidynių (1992 m., Albervilis, Prancūzija) atidarymo paradą nešė Lietuvos Respublikos vėliavą. Jis buvo pirmasis istorijoje Lietuvos olimpinės delegacijos vėliavnešys. Jo užimta 19 vieta išlieka geriausiu Lietuvos biatlonininkų olimpiniu rezultatu vyrų varžybose (2014 m. duom.).

Olimpinėse žaidynėse pasiekti rezultatai:

 XVI žiemos olimpinės žaidynės (Albervilis, Prancūzija, 1992 m.): 
 10 km lenktynės, 29:44.3, 64 vieta (tarp 94 dalyvių)
 20 km lenktynės, 59:17.8, 19 vieta (tarp 94 dalyvių) 
 XVII žiemos olimpinės žaidynės (Lilehameris, Norvegija, 1994 m.):
 10 km lenktynės, 32:15,4, 55 vieta (tarp 69 dalyvių)
 20 km lenktynės, 1.04:08,9, 58 vieta (tarp 70 dalyvių)

Šaltiniai

Nuorodos 

 Gintaras Jasinskas (sports-reference.com) 
 Gintaras Jasinskas (biathlonresults.com)
 Lietuvos sportininkai žiemos olimpinėse žaidynėse

Lietuvos biatlonininkai
Lietuvos olimpiečiai
Konkanas

Konkanas, Konkano krantas (, ) – raižyta Indijos vakarinės pakrantės dalis. Šį 720 km ilgio pakrantės ruožą sudaro Karnatakos, Goa ir Maharaštros pakrančių dalys. Konkano kranto Karnatakos dalis dar vadinama Karavali ar Canara. Senovinis regionas sapta-Konkan yra šiek tiek didesnis, jis aprašytas „Skanda Purana“, kur vadinamas Parashurama Srishti.

Ribos 
Konkano regiono tikslūs apibrėžimai varijuoja. Jis apibrėžiamas kaip kraštas tarp Vakarų Ghatų ir Arabijos jūros, tarp Tapčio upės šiaurėje ir Čandragiri upės pietuose.

Konkano regionas apima šiuos dabartinės Indijos rajonus – Thanė, Mumbajus, Raigadas, Ratnagiris, Sindhudurgas, Šiaurės Goa, Pietų Goa, Uttara Kannada, Udupis ir Dakshina Kannada.

Maharaštros valstijos oficialiame administraciniame suskirstyme yra  ('Konkano divizija'), kurį sudaro visi Maharaštros pakrantės rajonai.

Indijos krantai
Jušanas

Jušanas (;  'žalsvas kalnas'), dar žinomas kaip Ju kalnas – aukščiausias kalnas Taivane ir apskritai ketvirtas pagal aukštį kalnas, stūksantis saloje. Seniau anglakalbių emigrantų ir misionierių tarpe kalnas vadintas Morisono kalno vardu, kaip manoma, tokiu būdu pagerbiant XIX a. misionierių Robertą Morisoną.

Žiemą Jušano viršukalnę paprastai dengia storas sniego sluoksnis, tad tai jam suteikia panašų į nefrito () žvilgumą. 2009 m. Jušanas buvo vienas iš 28 finalininkų renkant Naujuosius septynis pasaulio gamtos stebuklus.

Jušanas ir jį supantys kalnai priklauso Jušano kalnagūbriui, kuris patenka į Jušano nacionalinio parko teritoriją. Šis nacionalinis parkas yra didžiausias, aukščiausiai įsikūręs ir atokiausias iš visų Taivano saugomų teritorijų. Jame driekiasi didžiausias tyrlaukių ruožas Taivane, taip pat nacionalinis parkas vertingas savo nepaliestais miškais ir gyvūnijos įvairove, kuri apima daugelį endeminių rūšių.

Aukščiausias Jušano kalnų grandinės taškas yra Jušanas (3952 m). Tai taip pat aukščiausias geografinis taškas vakariniame Ramiojo vandenyno regione už Kamčiatkos pusiasalio. Kadaise Jušanas buvo po vandenyno paviršiumi ir iškilo į dabartinį aukštį, kuomet Eurazijos plokštė pasislinko po kaimynine Filipinų jūros plokšte.

Pirmasis į Jušano kalną 1898 m. įkopė vokiečių tyrinėtojas Karl Theodor Stöpel.

Jušanas turi penkias pagrindinis viršūnes:
 Jušano pagrindinė viršūnė (玉山主峰), 3952 m
 Jušano rytinė viršūnė (玉山東峰), 3869 m – 1,2 km nuo pagrindinės viršūnės
 Jušano šiaurinė viršūnė (玉山北峰), 3858 m – 2,2 km nuo Vėjų tunelio (風口)
 Jušano pietinė viršūnė (玉山南峰), 3844 m – 3,1 km nuo Paijuno kalnų trobelės (排雲山莊)
 Jušano vakarinė viršūnė (玉山西峰), 3467 m – 4 km nuo Paijuno kalnų trobelės (排雲山莊)

Literatūra 
 Юйшань (Моррисон, Ниитакаяма) // Элоквенция – Яя. – М. : Советская энциклопедия, 1957. – С. 386. – (Большая советская энциклопедия : [в 51 т.] / гл. ред. Б. А. Введенский ; 1949–1958, т. 49).

Šaltiniai 

Taivano kalnai
Mantas Gimžauskas

Mantas Gimžauskas (dar žinomas kaip Šamanas, 1976 m. vasario 6 d. Vilniuje – 2007 m. kovo 11 d. Vilniuje) – poetas, vertėjas, filmų kūrėjas.

Biografija 

Gimė Vilniuje. 1994–1996 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką. 2002 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje baigė televizijos režisūros studijas. Manto Gimžausko straipsniai spausdinti „Aktyviose jungtyse“, „Literatūroje ir mene“. Nuo 1994 m. periodiškai publikavo savo poeziją almanachuose „Įžanga“, „Poezijos pavasaris“, „Žiemos žodžiai“, „Atolas“. Yra publikavęs literatūros recenzijų ir kritinių straipsnių „Šiaurės Atėnuose“, „Poezijos pavasaryje“ ir kitur. 1997 m. kūryba įvertinta Prano Lemberto premija. Kūriniai versti į lenkų ir vokiečių kalbas, publikuoti keliuose literatūriniuose leidiniuose.

2007 m. kovo 11 d. kartu su Remigijumi Audiejaičiu-Remiu žuvo gaisro metu Vilniuje.

Vaidybinių ir dokumentinių filmų scenarijai 

 „Lengvai ir saldžiai“ (režisierius Ignas Miškinis, 2003 m. lankomiausias metų lietuviškas filmas);
 „Mes – pasaulio Lietuva“ (režisierius Linas Augutis, 2003 m.);
 „Perspektyvi Pora“ (režisierius Kęstutis Gudavičius, 2005 m.);
 „Normali Pora“ (režisierius Kęstutis Gudavičius, 2005 m. AXX festivalio prizas už geriausią scenarijų);
 „Diringas“ (režisierius Ignas Miškinis, 2006 m.);
 „Keturios susikertančios tiesės“ (režisierius Kęstutis Gudavičius, 2006 m.).

Bibliografija 

 Nuo dangaus lig dangaus, Vilnius: Vario burnos, 1996 m. (eilėraščių ciklai);
 J. I. M, Vilnius, 1996 m. (eilėraščiai);
 ……………… darbai (vardas, pavardė), Vilnius: Vario burnos, 1998 m. (poezijos knyga);
 CV (2003–1976), Vilnius: Vario burnos, 2003 m. (virtuali poezijos knyga su Aleksandros Fominos iliustracijomis);
 Šamanas™, Kaunas: Kitos knygos / Vario burnos, 2007 m. (poezijos knyga su autoriaus iliustracijomis).

Nuorodos 

 Manto Gimžausko virtualus muziejus

Lietuvos režisieriai
Lietuvos poetai
Lietuvos scenaristai
Kirtimų geležinkelio stotis

Kirtimų geležinkelio stotis – geležinkelio stotis Kirtimuose, Vilniaus miesto dalyje, esančioje į pietus nuo centro. Čia yra aptarnaujami pietiniai Vilniaus pramonės rajonai ir Vilniaus tarptautinis oro uostas. Geležinkelio stotis yra Vilniaus–Lydos linijoje. Iki maršruto panaikinimo 2015 m. stotyje stodavo priemiestiniai keleiviniai traukiniai į Stasylas. Keturiais bėgių ruožais nuolat juda sąstatai. Pro čia tranzitu vyksta traukiniai iš Baltarusijos, kurie trumpam stabteli patikrinti stabdžių.

Adresas: Kirtimų geležinkelio stotis, AB „Lietuvos geležinkeliai“,
Dariaus ir Girėno g. 90A (Naujininkai), LT-02188 Vilnius.

Kirtimų-Vilniaus tarpstotyje yra draudžiamas prekinių traukinių eismas, kadangi bėgiais labai greitai leidžiamasi į Vilniaus pusę žemyn. Antrojo pasaulinio karo metais čia įvyko traukinio katastrofa, kuomet sprogmenų prikrautas traukinys su sugadintais stabdžiais buvo paleistas nuo Kirtimų žemyn. Saugumo sumetimais šiuo tarpstočiu dabar leidžiama važiuoti tik santykinai lengviems keleiviniams traukiniams. Visi kroviniai į stotį yra atvežami ir išvežami pro Valčiūnus ir Vaidotus.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kirtimų geležinkelio stotis (Wikimapia)

Vilniaus geležinkelio stotys
Šumsko geležinkelio stotis

Šumsko geležinkelio stotis – buvusi geležinkelio stotis (pusstotė) Šumsko GS gyvenvietėje, 1 km į rytus nuo Šumsko (Kalvelių seniūnija, Vilniaus rajono savivaldybė). Dabar jau nebeveikianti geležinkelio pusstotė iki Lietuvos įstojimo į Šengeno erdvę buvo naudojama kaip galinė priemiestinių traukinių iš Vilniaus stotelė. Po įstojimo į Šengeno erdvę visa geležinkelio atkarpa nuo Kenos iki Gudagojo buvo atitverta, ir keleivinių traukinių maršrutai buvo sutrumpinti iki Kenos. Po Lietuvos įstojimo į Šengeno erdvę Kenos geležinkelio stotis tapo svarbiausiu pasienio punktu Lietuvos geležinkeliuose, todėl buvo smarkiai išplėsta ir modernizuota.

Nuorodos 
 Šumsko geležinkelio stotis (Wikimapia)

Vilniaus rajono geležinkelio stotys
Hehuanšanas

Hehuanšanas (; pe̍h-ōe-jī: Ha̍p-hoan-soaⁿ) – kalnas vidurio Taivane. Aukštis siekia 3416 m virš jūros lygio. Viršukalnė stūkso pasienyje tarp Nantou ir Hualiano apskričių, Taroko nacionalinio parko teritorijoje. Tai Žongjango kalnagūbrio dalis.

Žiemą gan dažnai kalno viršūnę dengia sniegas. Nuo Puli iki Vulingo (3275 m) balnakalnio, esančio tarp pagrindinės ir rytinės Hehuanšano viršūnių, eina apie 35 km kelias, todėl tai yra aukščiausias transporto priemonėmis pasiekiamas taškas Taivano saloje. Seniau čia buvo įrengtas slidininkų keltuvas, kurio dalis įrangos yra išlikę. Nuo kelio link pagrindinės kalno viršūnės eina apie 1 km ilgio kalnų perėja. Viršūnėje stovi meteorologinė stotis.

Taivano kalnai
Ziultas

Ziultas (, fryz. Söl) yra Vokietijos sala, esanti Šiaurės jūroje. Viena iš Šiaurės Fryzų salų. Sala priklauso Šlėzvigo-Holšteino žemei. 21 190 gyventojų (2007 m.). Sala yra žinoma todėl, nes joje yra žymūs šalies kurortai Vesterlandas, Kampenas ir Veningštetas.

Saloje yra Listo bendruomenė. Ji yra ypatinga tuo, kad tai yra labiausiai į šiaurę nutolusi vokiškai kalbanti bendruomenė Europoje, o labiausiai į pietus nutolusi (1005 km) vokiškai kalbanti bendruomenė yra Cermatas, Šveicarijoje.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Puslapis apie Ziulto salą

Vokietijos salos
Šlėzvigas-Holšteinas
Elizabeth Yarnold

Elizabeth Yarnold (g. 1988 m. spalio 31 d. Sevenokse) – Jungtinės Karalystės skeletonininkė. Olimpinė čempionė.

Biografija 
E. Yarnold sportinę karjerą pradėjo kaip septynkovininkė. 2008 m. jai pasiūlyta dalyvauti skeletono varžybose pagal Jungtinės Karalystės Girls4Gold talentų paieškos schemą. Nuo 2010 m. E. Yarnold priklauso nacionalinei komandai. 2010–11 m. pasaulio taurės įskaitoje sportininkė liko vos 35-a, o 2013–14 m. pasaulio taurėje jau buvo čempione. 2012 m. pasaulio čempionato bronzos medalininkė. 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse E. Yarnold laimėjo visus keturis nusileidimus ir tapo olimpine čempione. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pjongčange ji iškovojo antrąjį olimpinį aukso medalį.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Skeletonininkai
Jungtinės Karalystės olimpiečiai
Petu kalba

Petu kalba () – maišyta kalba, susidariusi su vokiečių aukštaičių, vokiečių žemaičių, danų ir pietų jutlandų kalbų elementais. Pastaroji yra stipriai įtakota vokiečių žemaičių kalbos ir laikoma danų kalbos tarme.

Petu buvo kalbama Flensburge, Vokietijos–Danijos pasienyje. Šios kalbos žodynas įtakotas vokiečių aukštaičių kalbos su kai kuriais danų kalbos akcentais, leksika ir gramatika paremtos danų ir vokiečių žemaičių kalbų. Petu išsivystė XIX a. ir dar buvo gyva 1950-aisiais metais. Šiuo metu ji yra ant išnykimo ribos.

Petu vardas kilęs nuo metinio bilieto plaukti keltais Flensburgo fjorde prancūziškos kilmės pavadinimo partout (). Petu kalbą žinojo dažniausiai pagyvenusios moterys, kurios susitikdavusios iškylų laivuose ir fjordo pakrančių kavinėse.

Kalbos pavyzdžiai

Nuorodos 

 Petu kalba
 Petu kalba Flensburge
 Kelionės Flensburge

Literatūra 

 Karl Nielsen Bock, 1933. "Niederdeutsch auf dänischem Substrat. " Studien zur Dialektgeographie Südostschleswigs. Copenhagen and Marburg.

Vokiečių kalba
Spazmas (filmas)

Spazmas () – 1974 m. italų režisieriaus Umberto Lenzi sukurtas giallo stiliaus kriminalinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai 
 Aktorius – vaidmuo
Robert Hoffmann – Kristianas Baumanas
 Suzy Kendall – Barbara
 Ivan Rassimov – Fricas Baumanas
 Adolfo Lastretti – Tatumas
 Monica Monet – Klorinda
 Guido Alberti – Malkolmas
 Mario Erpichini – Aleksas

Turinys 

Atvykę prie jūros Kristianas su sužadėtine aptinka paplūdimyje be sąmonės gulinčią moterį. Pastaroji prisistato esanti Barbara ir netrukus nuo jų pasprunka. Kitą dieną Kristianas ją susitinka Alekso, jos meilužio jachtoje. Pajutę abipusę aistrą, jiedu atsiduria motelyje, kur Kristianą užpuola nepažįstamas vyras. Grumtynių metu Kristianas jį nušauna ir jiedu su Barbara pasišalina. Netrukus jis pastebi palikęs motelyje grandinėlę ir grįžta jos paimti, tačiau neberanda kūno.

Jiedu su Barbara nusprendžia pasislėpti atokiuose jos draugės namuose, tačiau šie išnuomoti kitai porai – Malkolmui ir Klorindai, kurie Kristianui atrodo anksčiau matyti.

Po nakties Kristianas neberanda Barbaros, o jos ieškodamas susiduria su Tatumu – vyru, kurį manė nušovęs motelyje. Šis ketina inscenizuoti nelaimingą atsitikimą, tačiau Kristianui pavyksta jį pergudrauti ir, nužudžius, nustumti mašinoje nuo skardžio, palikus įrodymų, kad mašinoje yra jo kūnas.

Pastebėjęs, kad tolumoje mašinos kritimą nuo olos stebėjo paslaptinga juoda mašina atvažiavę žmonės, Kristianas, juos sekdamas, atsiduria netoli esančio gamykloje, kur sužino, kad jo žmogžudystę užsakė brolis Fricas, įtikinęs Barbarą, kad iš tiesų ketina padėti broliui. Nusikaltimo motyvas – Kristianą kamuojanti paveldėta šizofrenija, dėl kurios jis gali tapti pavojingas...

1974 filmai
Italijos filmai
Kriminaliniai filmai
Giallo
Gustav Kirchhoff

Gustavas Kirchhofas (; 1824 m. kovo 12 d. – 1887 m. balandžio 17 d.) – vokiečių mokslininkas, fizikas, žinomas už savo darbus elektronikos, termodinamikos ir kitose fizikos mokslo srityse. Aktyvus Kirchhofo šiluminės radiacijos tyrimas tiesiogiai lėmė spektroskopijos metodo atsiradimą. Plačiai naudojami Kirchhofo elektrinės grandinės charakteristikos skaičiavimo dėsniai. Už nuopelnus Karališkosios Londono mokslininkų draugijos apdovanotas Rumfordo medaliu.

Biografija 

Gustavas Kirchhofas gimė Karaliaučiuje, Rytų Prūsijoje, teisininko Frydricho Kirchhofo šeimoje. Dar būdamas jaunas pasižymėjo gabumais matematikos ir fizikos srityse. Lankė tų metų žymių mokslininkų seminarus, o 1847 m. gavo aukštąjį išsilavinimą Karaliaučiaus universitete. Tais pačiais metais pradėjo eiti privatdocento pareigas Berlyne, 1850–1854 m. dėstė Vroclavo universitete, 1875 m. priimtas į Berlyno mokslų akademiją, įkurtą Leibnico.

Savo elektrinė grandinės dėsnius Kirchhofas suformulavo dar 1845 m., būdamas studentas. 1857 m. nustatė, kad elektros signalas juda taip pat nepriklausomai kaip ir šviesos spindulys, o 1861 m. publikavo šiluminės radiacijos tyrimą, atradęs cezį ir rubidį, bei apibrėžė absoliučiai juodo kūno šiluminės radiacijos dėsnį. Nuo 1854 m. su Robertu Bunsenu pradėjo spektroskopijos metodo vystymą. Domėjosi J. Maksvelo veikalais ir optikos klausimais.

Mirė 1887 m., buvo palaidotas Šv. Mato kapinėse, Berlyne, netoli brolių Grimų kapų.

Išnašos

Nuorodos 

  Biografijos faktai

Vokietijos fizikai
Andrezinho

André Francisco Williams Rocha da Silva arba tiesiog Andrezinho (g. 1986 m. vasario 12 d. Igarapėje, Mino Žeraise) – Brazilijos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje. Nuo 2014 metų vasario mėnesio žaidė Vilniaus Žalgirio klube, tačiau tarpsezonyje, sugrįžus išnuomotiems Mantui Kukliui ir Pavelui Komolovui, su brazilu sutartis buvo nutraukta.

Pasiekimai 

VMFD Žalgiris Vilnius
 LFF taurės laimėtojas (1) 2013-2014 m.

Šaltiniai 

Brazilijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Elazar Shach

Elazaras Šachas (1899 m. sausio 1 d. Vabalninke, Rusijos imperija – 2001 m. lapkričio 2 d. Bene Berake, Izraelis) – Lietuvos žydų kilmės Izraelio ortodoksų rabinas, visuomenės veikėjas.

Biografija 

Gimė 1899 m. sausio 1 d. Vabalninke prekeivių šeimoje. 1909 m. pradėjo mokytis Panevėžio ješivoje, o nuo 1913 m. Vilijampolės ješivoje, kur mokėsi Talmudo pas rabiną Moshe Mordechai Epstein. 1915 m. išvyko mokytis į Slucko ješivą. Po I pasaulinio karo persikėlė į Klecko ješivą. 1923 m. vedė Guttel Gilmovski su kuria persikraustė į Myrių, tačiau po kelerių metų vėl grįžo į Klecką. Nuo 1925 m. dalyvavo Klecko ješivos valdyme. 1934 m. paskirtas Naugarduko ješivos vyriausiuoju roš ješiva, tačiau jau 1935 m. perėjo dirbti į Lunineco ješivą. Prieš prasidedant II pasauliniam karui išvyko į Vilnių pas rabiną Chaim Ozer Grodzinski, kuris parūpino E. Šachui bilietus į Palestiną. 1944 m. Bene Berake atkūrus Panevėžio ješivą jam buvo pasiūlyta tapti ješivos mokytoju. 

E. Šachas buvo Haredi judaizmo propaguotojas, jis pasisakė prieš pasaulietines mokyklas, teigė kad psichologijos ir istorijos studijos yra erezija, o verslo studijavimas jame nedalyvaujant yra nereikalingas. Jo teigimu Holokaustas įvyko kaip bausmė už visas žydų nuodėmes: Dievas skaičiavo visas žydų nuodėmes ištisus šimtmečius kol nuodėmių skaičius pasiekė 6 milijonus. Žydai turi tuo tikėti, nes jei jie tuo netiki jie yra eretikai ir jei mes nepriimsime Holokausto kaip bausmės tai yra tas pats kas netikėti į Dievą. 

Taip pat jis pasisakė prieš demokratiją, įvardindamas Torą kaip tikrąją demokratiją. Pasisakė ir prieš žydų naujakurių statybas Vakarų Krante ir Gazos Ruože. Siekdamas kovoti prieš pasaulietiškumą ir sionizmą jis 1984, 1988 ir 1992 m. kandidatavo į Izraelio parlamentą, tačiau nebuvo išrinktas. Jo pasisakymai būdavo spausdinami spaudoje ir jis turėjo nemažai pasekėjų. E. Šachas mirė 2001 m. lapkričio 2 d. Bene Berake, jo laidotuvėse dalyvavo apie 200,000 žmonių. Po jo mirties Izraelio ministras pirmininkas Arielis Šaronas teigė, kad Izraelis prarado svarbią asmenybę.

Nuorodos 
 Biografija (ang.)
 Biografija (rus.)
 Rabbi Shach and Lithuanian Anti-Zionism
 Susiję straipsniai www.haaretz.com
 Orthodox Jewish leader whose manoeuvrings kept the Israeli right in power
 Rabbi Eliezer Shach, ex-Shas leader, dies

Šaltiniai

Rabinai
Dominyka Batkovskytė

Dominyka Batkovskytė (g. 1993 m. lapkričio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos šachmatininkė, Lietuvos moterų šachmatų rinktinės narė, Lietuvos moterų žaibo šachmatų čempionė (2008, 2013, 2014 m.), 2006 m. Europos Sąjungos mergaičių (iki 14 metų) čempionė. Europos jaunių greitųjų šachmatų čempionė (2011 m.), daugkartinė Lietuvos vaikų, jaunučių, jaunių (merginų iki 18 m.) šachmatų čempionė.

Biografija 
Vilniaus šachmatų ir šaškių sporto mokyklos auklėtinė. Baigė Vilniaus „Saulės“ privačią gimnaziją. Vilniaus universiteto (VU) Chemijos fakultete studijuoja biochemiją. Daugkartinė Lietuvos vaikų čempionė, Pasaulio ir Europos šachmatų čempionatų dalyvė. Lietuvos universitetinių aukštųjų mokyklų šachmatų čempionato nugalėtojos VU rinktinės narė. 2013 m. 27 d. Rodo saloje (Graikija) Europos šachmatų klubų taurės varžybose Lietuvai atstovavusios „MRU-Vilniaus fortas“ klubo komandos narė.

ES jaunių čempionato Lietuvos komandos narė. 2010 metų lapkričio 13-14 d. Ukmergėje vykusiose tradicinėse asmeninėse varžybose, skirtose treneriui Antanui Molevičiui pagerbti, 2 vietos jaunių grupėje ir 1 vietos moterų grupėje laimėtoja.

2011 ir 2013 metais dalyvavo Europos moterų komandinis šachmatų čempionate.

2011 metais Druskininkuose vykstančiame XI Europos jaunių greitųjų šachmatų ir žaibo čempionate įveikė Europos čempionę Mariją Severiną iš Rusijos.

2012 m. gruodžio 30 dieną tris dienas vykusio atvirojo Vilniaus miesto šachmatų čempionato nugalėtoja. 2014 metų Lietuvos moterų šachmatų čempionato 3 vietos laimėtoja. 
2014 m. Tromsėje vykusioje  moterų šachmatų olimpadoje  Lietuvos  rinktinėje  žaidė prie 4-tos lentos (5 tšk iš 9).

Lietuvos moterų komandų šachmatų lyga – 1 vieta; Lietuvos merginų iki 20 metų čempionatas – 1 vieta; Europos merginų iki 18 metų čempionatas – 10 vieta (2011 m.); Pasaulio merginų iki 20 metų čempionatas – 34 vieta (2012 m.).

Pasiekimai 
 Geriausia Vilniaus universiteto 2012 metų sportininkė (šachmatų kategorija)
 2013 m. gegužės 24-26 d. 29-osios Baltijos šalių SELL studentų sporto žaidynės, Ryga (Latvija):
 Asmeninė įskaita – 3 vieta
 Komandinė įskaita – 3 vieta (kartu su Matu Narmontu)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Partijos (ChessGames.com)

Lietuvos šachmatininkai
Beris (Saudo Arabija)

Beris – naftos gavybos rajonas šiaurės rytų Saudo Arabijoje, patenka į Persijos įlankos naftingąjį baseiną. Atrastas 1964 m. Nafta glūdi 2,2–2,3 km gylyje. Naftos tankis – 0,876 g/cm³. Spėjamos atsargos – 1,9 mlrd. tonų.

Šaltiniai 

Saudo Arabijos geografija
Naftos pramonė
Tautos vienybės sąjunga

Tautos vienybės sąjunga – Lietuvos politinė partija, įsikūrusi Vilniuje. Organizacijos kodas – 191929656, vadovas – Algimantas Matulevičius.

Tautos vienybės sąjunga buvo sukurta 2011 m. reorganizavus Pilietinės demokratijos partiją.

2012 m. dalyvavo Nacionalinio susivienijimo „Už Lietuvą Lietuvoje“ veikloje.

Šaltiniai 

Lietuvos partijos
Tarptautinė Amerikos mokykla Vilniuje

Tarptautinė Amerikos mokykla Vilniuje, TAMV () – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo ugdymo mokykla Vilniuje, Subačiaus g. 41, vykdanti ikimokyklinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 111968960, teisinė forma viešoji įstaiga.

Didžioji dalis mokyklos auklėtinių gyvena migruojančiose šeimose. Tai – diplomatų ar Užsienio reikalų ministerijos darbuotojų vaikai, daug keliaujančių verslininkų atžalos. Dalis šeimų, leidžiančių vaikus į TAMV, neslepia ketinimų darbo reikalais ilgesniam laikui išvykti į užsienį ar visai emigruoti.

Mokymo programa 
Mokoma anglų kalba pagal Amerikos ugdymo programas. Lietuvių, kaip gimtoji kalba, dėstoma penkis kartus per savaitę pagal lietuviškų vadovėlių programą. Moksleiviai priimami į 1-12 klases, 2-5 metų vaikai – į darželio ir parengiamąją grupes. Mokyklos tikslas – sudaryti sąlygas į Lietuvą atvykusių diplomatų, verslininkų ir nuolat Lietuvoje gyvenančių šeimų vaikams mokytis anglų kalba pagal Lietuvoje ir užsienyje pripažįstamą formaliojo ugdymo programą.

TAMV – vienintelė mokykla Baltijos šalyse, turinti dvejopą tarptautinę akreditaciją: kviečia mokytis pagal amerikietišką bei tarptautinę formaliojo ugdymo programą. Akredituota Pasaulio Tarptautinio Bakalaureato (TB) mokykla, kurioje nuo 2013–2014 mokslo metų 11-12 klasių moksleiviai taip pat gali mokytis pagal IB Diplomo programą.

Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija ją pripažįsta kaip atitinkančią šalies švietimo strategiją ir standartus. Įstaiga traktuojama kaip užsienio mokykla Lietuvoje, todėl jos auklėtiniai į šalies aukštąsias mokyklas stoja kaip bet kuris kitas užsienietis.

Mokykla priklauso tarptautinių mokyklų Rytų ir Centrinėje Europoje asociacijai CEESA (Central and Eastern European Schools Association).

Istorija 
TAMV – pirmoji tarptautinė mokykla, įkurta Vilniuje 1993 m.

2011 m. mokykla išleido pirmąją abiturientų laidą – ją baigė aštuoni jaunuoliai: 3 lietuviai, austras, amerikietis, JAV lietuvis, vengrė ir graikė. 2012 m. mokyklą lankė daugiau nei 190 vaikų. Daugiau nei pusė jų – lietuviai. Kiti vaikai iš 20 pasaulio šalių: Pietų Korėjos, JAV, Čekijos, Estijos, Indijos, Skandinavijos valstybių ir kt.

Mokyklą išlaiko tėvai, mokantys už savo vaikų mokslą. Be to, mokyklą remia JAV Tarptautinių mokyklų biuras (Office of Overseas Schools). Yra įsteigtas stipendijų fondas gabiems, gerai anglų kalbą įvaldžiusiems 3–12 klasių moksleiviams, kurių tėvai gali pagrįsti finansinį poreikį.

Direktoriai 
 Stephane Ruz

Panašios tarptautinės mokyklos Vilniuje 
 Vilniaus prancūzų vidurinė mokykla (Šilo g. 13-1)
 Vilniaus tarptautinė Meridiano mokykla (M.Daukšos g. 7)
 Vilniaus tarptautinė mokykla (Rusų g. 3)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Mokyklos svetainė 
 Mokykla aikos.smm.lt svetainėje 
 Tarptautinės mokyklos Vilniuje

Vilniaus mokyklos
Lietuvos gimnazijos
Juozas Preikšas

Juozas Preikšas (1926 m. lapkričio 22 d. Griškabūdyje – 2018 m. vasario 11 d. Kaune, Lietuva) dvasininkas, Panevėžio vyskupijos vyskupas (1989-2002).

Biografija 

Gimė 1926 m. lapkričio 22 d. Griškabūdyje, darbininkų šeimoje. Mokėsi Griškabūdyje, Šakių gimnazijoje. 1945 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1949 m., mažinant seminaristų skaičių, sovietinės valdžios pašalintas iš ketvirtojo kurso. Kurį laiką dirbo vargonininku, vėliau grįžo į seminariją.

1951 m. rugsėjo 23 d. įšventintas kunigu. 1954 m. paskirtas Kauno šv. Arkangelo Mykolo parapijos klebonu. Tęsė studijas teologijos fakultete ir įgijo teologijos licenciato laipsnį. Trylika metų dėstė teologiją Kauno kunigų seminarijoje, dvidešimt metų klebonavo Kaune ir Vilkaviškyje.

1984 m. gruodžio 2 d. įšventintas vyskupu ir paskirtas Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos apaštališkojo administratoriaus Liudo Povilonio pagalbininku. 1988 m., Šventajam Sostui priėmus arkivyskupo Povilonio atsistatydinimą, vyskupas Juozas Preikšas kurį laiką buvo Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos apaštališkuoju administratoriumi. 1989 m. paskirtas Panevėžio vyskupijos apaštališkuoju administratoriumi. Nuo 1991 m. gruodžio mėnesio – Panevėžio vyskupijos ordinaras. 2002 m. sausio 5 d. popiežius Jonas Paulius II priėmė Panevėžio vyskupo Juozo Preikšo atsistatydinimą, sulaukus Kanonų teisės kodekse numatytos 75-erių metų amžiaus ribos.

Šaltiniai

Lietuvos kunigai
Lietuvos vyskupai
2014 m. Australijos Grand Prix

2014 m. Australijos Grand Prix – pirmosios 2014 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko kovo 14-16 dienomis Albert Park trasoje. Tai buvo 19 kartas, kuomet šioje trasoje rengiamas Australijos Grand Prix.

Treniruotės 
Pirmose treniruotėse greičiausias buvo ispanas Fernando Alonso su Ferrari (1:31.840). Antras liko britas Jenson Button (1:32.357). Antrose treniruotėse pirmavo abu Mercedes ekipos nariai – Lewis Hamilton (1:29.625) ir Nico Rosberg (1:29.782).

Šeštadienį greičiausias buvo N. Rosberg (1:29.375), antras liko Jenson Button iš McLaren (1:30.766).

Kvalifikacija 

Pastabos:
 Valtteri Bottas ir Esteban Gutierrez gavo po 5 starto pozicijų baudą dėl pavarų dėžės keitimus.

Lenktynės 

Pastabos:
 Jules Bianchi nebaigė daugiau nei 90 % distancijos, tad nebuvo įrašytas į klasifikaciją.
 Daniel Ricciardo buvo diskvalifikuotas iš antros vietos po lenktynių dėl kuro tėkmės ribų neatitikimo taisyklėms.

Kita 
S. Vettel ir F. Massa dėvėjo specialius raudonos spalvos šalmus pagerbdami komoje esantį Michael Schumacher. Mercedes ir Ferrari komandos taip pat specialiai pažymėjo savo automobilius.

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2014 sporte
2013 m. Brazilijos Grand Prix

2013 m. Brazilijos Grand Prix – paskutinės 2013 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko lapkričio 22-24 dienomis Interlagos trasoje.

Šios lenktynės buvo paskutinės Formulėje 1 australui Mark Webber. Lenktynėse 9 pergalę iš eilės pelnė vokietis Sebastian Vettel.

Šiame sezone pirmą kartą nuo 1980 m. McLaren ekipa nė karto nefinišavo ant podiumo.

Kvalifikacija 

Pastabos
 Sergio Perez kvalifikavosi 14 vietoje, tačiau buvo nubaustas 5 starto pozicijų bauda dėl pavarų dėžės keitimo.

Lenktynės

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2013 sporte