joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba

LTSR Kultūros ministerijos Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba – kultūros paminklų apsaugos įstaiga, veikusi Lietuvoje 1967–1991 m.

Istorija 
Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba įsteigta nuo 1967 m. sausio 1 d. Lietuvos TSR Kultūros ministro 1966 m. rugpjūčio 8 d. įsakymu Nr. 242a. tarybai pavesta vykdyti 1967 m. balandžio 15 d. priimtą Kultūros paminklų apsaugos įstatymą (Žin., 1967, Nr. 11-80). Jos darbui vadovavo Kultūros ministerijos Muziejų ir kultūros paminklų apsaugos valdyba. Tarybai buvo pavaldžios nuo 1966 m. sausio 1 d. prie Vilniaus ir Kauno miestų vykdomųjų komitetų kultūros skyrių sudarytos kultūros paminklų apsaugos inspekcijos ir prie Klaipėdos m. vykdomojo komiteto kultūros skyriaus kultūros paminklų apsaugos inspekcija sudaryta 1969 m. rugsėjo 1 d.

Pagrindiniai uždaviniai:
 vykdyti kultūros paminklų apskaitą;
 tikrinti, tirti kultūros paminklus, nustatyti jų klasifikacija; svarstyti kultūros paminklų sąrašus bei pasiūlymus įtraukti į atitinkamus kultūros paminklu sąrašus naujus paminklus ar išbraukti iš jų kai kuriuos paminklus, raštu pateikiant motyvus Muziejų ir kultūros paminklų apsaugos valdybai;
 teikti mokslinius metodinius patarimus bei pasiūlymus kultūros paminklų apsaugos klausimais;
 kaupti mokslinę medžiagą apie kultūros paminklus, sudarant mokslinį fondą. Šį fondą sudaro fiksavimo medžiaga (apmatavimų brėžiniai, tyrimų medžiaga, fotogrametrinė fiksacija (su pagalbine geodezine ir topografine medžiaga); fototeka (foto pozityvai ir diapozityvai); ikonografinė, archyvinė dokumentinė medžiaga; paminklų pasai, mokslinės kartotekos; biblioteka (specialiosios ir pagalbinės literatūros); kultūros paminklų inventorizacinė medžiaga;
 kontroliuoti paminklo tyrimo, remonto, konservavimo, restauravimo darbus.

Prie Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos visuomeniniais pagrindais veikė išplėstinė mokslinė metodinė taryba, kurią sudarė žymiausi respublikos mokslininkai, kultūros istorijos tyrinėtojai, restauravimo-konservavimo specialistai iš įvairių žinybų. 

1991 m. vietoje tarybos įkurtas Kultūros paveldo centras.

Bibliografija 
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas. Vilnius, 1973.

Šaltiniai 

Lietuvos institucijos
Lietuvos paveldas
Archeologinės institucijos
Šiaulių televizorių gamykla

Šiaulių televizorių gamykla – įmonė Šiauliuose, Pramonės g. 15, veikusi nuo 1963 m. spalio 30 d. iki 1993 m. rugsėjo 8 d.

Istorija 

Įsteigta 1961 m. TSRS Ministrų tarybos nutarimu, vėliau priklausė gamybiniam susivienijimui „Banga“, 1991–1993 m. Šiaulių valstybinė akcinė televizorių gamykla „Tauras“. Prie gamyklos veikė 13-oji profesinė technikos mokykla, rengusi darbininkus ir techninį personalą gamyklai. Įmonėje leistas laikraštis „Žydrasis ekranas“, veikė vyrų choras „Tauras“, moterų choras, tautinių šokių, meno ir sporto kolektyvai. 1976 m. pastatyta Televizorių gamyklos sporto salė, dab. sporto rūmai „Šiauliai“, vėliau – gamyklos poliklinika.

Iš pradžių gamykla surinkinėjo Maskvos televizorių gamyklos Temp-2 mazgus, vėliau joje sukurtus 43 cm įstrižainės OIRT standarto televizorius „Dubysa“, kurie, pastačius gamyklos korpusą Girulių g. pervadinti „Temp-6“. Nuo 1966 m. gamintas juodai-balto vaizdo 12 kanalų televizorius „Tauras“ mediniu korpusu su Panevėžio gamyklos „Ekranas“ 59 cm įstrižainės kineskopais (dizaineris Viktoras Kunickas). Nuo 1970 m. gamintas „Tauras 202“, nuo 1972 m. – 61 cm įstrižainės „Tauras 204“, nuo 1978 m. – 61 cm įstrižainės spalvotas lempinis televizorius „Tauras 714-1“, 1982–1986 m. – „Tauras 736D“, turėjęs 12 VHF kanalų ir 21-45 UHF kanalus. 1986 m. sukonstruotas ir nuo 1986 m. gamintas 61 cm įstrižainės spalvotas „Tauras C-257D“ su puslaidininkinėmis–integralinėmis schemomis, 1987 m. – 42 cm įstrižainės „Šilelis C-530D“ su japoniškais „Toshiba“ kineskopais, 1987–1989 m. 61 cm įstrižainės „Tauras C-276D“, 1989 m. – 51 cm įstrižainės „Tauras 51TC-311DI“, 1992 m. – „Tauras 51TS-402D“.  Daugumą televizorių konstrukcijų nuo 1968 m. sukūrė gamyklos konstravimo biuras ir jo pagrindu 1978 m. įkurtas Televizijos institutas.

Be to, 1970 m. Šiaulių televizorių gamykloje pradėta gaminti televizijos studijinę aparatūrą ir kilnojamąsias televizijos stotis. Gamykla tapo vedančiąja šios aparatūros kūrėja ir gamintoja buvusioje TSRS. Ši aparatūra buvo moderni, kokybiška, gerai vertinama ir kitose pasaulio šalyse. Rengiantis Maskvos olimpinėms žaidynėms Šiaulių televizorių gamykla kartu su Kauno radijo gamykla pagamino beveik visą televizijos techniką. 1988 m. įkurta gamyklos televizijos studija, kurios pagrindu 1991 m. liepos 29 d. įsteigta ir 1992 m. kovo 19 d. pirmą laidą žiūrovams parodė „Šiaulių televizija“.

Lietuvai paskelbus nepriklausomybę nutrūko komplektuojančių detalių tiekimas iš TSRS. Įmonei bankrutavus jos cechų pagrindu įsteigta 12 privačių įmonių. Televizorių gamybą nuo 1994 m. iki 2015 m. tęsė UAB „Šiaulių tauro televizoriai“.

Direktoriai 
 1962 m. kovo 26 d. – 1985 m. Povilas Morkūnas,
 1985–1992 m. Vytautas Juškus

Šaltiniai 

Televizorių
Televizija Lietuvoje
Augustinas Vaitiekaitis

Augustinas Vaitiekaitis (1890 m. rugsėjo 2 d. Kirmiškiuose – 1986 m. liepos 4 d. Vilniuje) – Lietuvos kunigas, kapelionas.

Biografija 
Mokėsi pas kaimo daraktorių, baigė vietos rusišką dviklasę pradžios mokyklą, progimnaziją. Baigęs Peterburgo dvasinę seminariją, 1914 m. gavo kanonų teisės licenciato laipsnį ir civilinės teisės diplomą. 1914 m. balandžio 3 d. įšventintas į kunigus.

Po Pirmojo pasaulinio karo grįžo į Lietuvą, buvo Vidaus reikalų ministerijos kulto reikalų referentas. 1926 m. mirė mama, išlydėjus ją į kapus, dėl nežinomų priežasčių užsidegė ir iki pamatų sudegė gyvenamasis namas. Kunigas nutarė persikelti arčiau tėviškės.

Nuo 1928 m. Šakių „Žiburio“ gimnazijos vicedirektorius. 1929 m. atstatė tėviškės namus. 1930 m. paskirtas Vilkaviškio gimnazijos kapelionu, dažnai parvažiuodavo į Kirmiškius. Čia parašė vadovėlius „Visuomenės mokslo pagrindai“ (1934 m.) ir „Trumpa bažnyčios istorija“ (1934 m.). 1935 m. Alytaus gimnazijos kapelionas. 1938 m. Kauno karo ligoninės kapelionas. 1942–1944 m. Vilniaus kunigų seminarijos profesorius. Išleido knygą „Lietuvos karo kapelionų praeitis“.

Po karo buvo Kauno kunigų seminarijos vicerektorius, rektorius. 1951–1955 m. sovietų valdžios ištremtas į Kurską. Grįžęs į Lietuvą apsigyveno Vilniuje, nes tėviškė buvo nuniokota. Buvo altarista prie šv. Onos bažnyčios Vilniuje. Mirė 1986 m. liepos 4 d. Vilniuje, palaidotas Sintautuose.

Lietuvos kunigai
Lietuvos kapelionai
Lisa Stansfield

Liza Stensfyld (piln. ) – D. Britanijos pop atlikėja, dainų autorė, aktorė. Įvardijama garsiausia 1990-ųjų Anglijos soul ir R&B atlikėja. 

Liza Stensfyld gimė 1966 m. liepos 11 d. Heivude, Lankašyro graf. (dabar Didysis Mančesteris). Nuo pat jaunų dienų Liza dalyvavo įvairiuose muzikiniuose ir TV projektuose. 1982 m. pirmu pasirodymu laimėjo TV talentų konkursą su perdainuota The Human League daina. 

Liza Stensfyld išpopuliarėjo 1989 m. atlikusi vokalo partiją Coldcut dainos „People Hold On“ koveryje, o pasaulinio populiarumo pasiekė su superhitu „All Around The World“ (JK − 1 vieta, JAV − 3), bei debiutiniu, sėkmingiausiu savo karjeros albumu „Affection“ (JK − 2 vieta, JAV − 9). Tuo metu susiformavo Lisa dvejopas muzikinis stilius, kurį galima suskirstyti į soul/R&B (dainos „All Around The World“ (1989), „Affection“ (1989), „Time to Make You Mine“ (1991) ir discopop su soul elementais (dainos „This Is the Right Time“ (1989), „Change“ (1991), „Someday (I'm Coming Back“ (1992).

1992 m. Liza Stensfyld dalyvavo Freddie Mercury atminimo koncerte ir laimėjo „Brits“ apdovanojimą geriausios solo atlikėjos kategorijoje.

Po 1993 m. Lisa padarė pertrauką karjeroje ir grįžo 1997 m. su hitu „The Real Thing“ ir sėkmingu albumu „Lisa Stansfield“ (JK − 2 vieta), kuriame atidavė duoklę savo įkvėpėjui Barry White koveriu „Never Never Gonna Give You Up“. Iš albumo paminėtini soul pavyzdžiai „Never Gonna Fall“ ir „The Line“. 2001 m. Liza Stensfyld dar pasižymėjo discopop hitu „8-3-1“. 2001 m. nutrūko jos bendradarbiavimas su įrašų kompanija „Arista Records“. 2003 m. „Arista Records“ išleido geriausių Lizos dainų rinkinį „Biography“. 

2004 m. su nauja įrašų kompanija „ZTT“ įrašytas Lizos Stensfyld albumas „The Moment“ su singlu „If I Hadn't Got You“. 2014 m. pasirodė septintasis studijinis albumas „Seven“.

Albumai

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Allmusic apie Lisa Stansfield
 

Anglijos atlikėjai
Girls Aloud

Girls Aloud – Anglijos merginų pop grupė, kurią sudarė Nadine Coyle, Sarah Harding, Nicola Roberts, Cheryl Tweedy(Cole) ir Kimberley Walsh. Grupė buvo suformuota 2002 m. per britų realybės šou „Popstars: The Rivals“. Po realybės šou grupė išleido penkis studijinius albumus, kurie Jungtinėje Karalystėje tapo platininiais.

Diskografija

Studijiniai albumai

Rinkiniai 

 2006 m. „The Sound of Girls Aloud: The Greatest Hits“
 2008 m. „Girls A Live“ (koncertinis)
 2012 m. „Ten“

Singlai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 

Anglijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Merginų grupės
Tuniso vyrų krepšinio rinktinė

Tuniso vyrų krepšinio rinktinė atstovauja Tunisą visose tarptautinėse vyrų krepšinio varžybose. 2011 m. Afrikos krepšinio čempionate Tuniso ekipa pirmą kartą istorijoje tapo nugalėtoja. Tokiu būdu ji pirmą kartą istorijoje pateko ir į olimpines žaidynes. Prieš tai ji laimėjo sidabro medalius (1965 m.) ir keturi kartus bronzos medalius (1970, 1974, 2009 ir 2015). Tuniso rinktinė nugalėtoja tapo ir 2017 m. Afrikos krepšinio čempionate. Tuniso rinktinė nugalėtoja tapo ir 2021 m. Afrikos krepšinio čempionate

Tuniso vyrų krepšinio rinktinė pasauliniame FIBA reitinge užima 28 vietą (2021 m.).

Dalyvavimas pasaulio čempionatuose 
 2010 m. – 24 vieta
 2019 m. – 20 vieta

Dalyvavimas olimpinėse žaidynėse 
 2012 m. – 11 vieta

Dalyvavimas Afrikos čempionatuose 

 1964 – 4 vieta
 1965 – 2 vieta 
 1970 – 3 vieta 
 1972 – 5 vieta
 1974 – 3 vieta 
 1975 – 5 vieta
 1981 – 6 vieta
 1985 – 8 vieta
 1987 – 5 vieta
 1989 – 8 vieta
 1992 – 7 vieta
 1993 – 8 vieta
 1999 – 5 vieta
 2001 – 4 vieta
 2003 – 6 vieta
 2005 – 8 vieta
 2007 – 6 vieta
 2009 – 3 vieta 
 2011 – 1 vieta 
 2013 – 9 vieta
 2015 – 3 vieta 
 2017 – 1 vieta 
 2021 – 1 vieta

Žymesni žaidėjai 
 Salah Mejri
 Michael Roll
Tuniso sporto rinktinės
Vyrų krepšinio rinktinės
Cheryl

Cheryl Ann Tweedy (taip pat žinoma Cheryl Cole ir Cheryl; g. 1983 m. birželio 30 d. Niukaslas prie Taino, Šiaurės Rytų Anglija) – britų pop atlikėja, modelis, TV laidų vedėja. Tris kartus nominuota „BRIT Awards“ apdovanojimams, iki 2016 m. penki jos singlai pasiekė JK topo pirmąją vietą.

Biografija 
Cheryl Ann Tweedy šgarsėjo kaip merginų grupės Girls Aloud narė. Ištekėjusi už Anglijos rinktinės futbolininko Ashley Cole ir pradėjusi teisėjauti britų X-Factor TV talentų šou tapo viena labiausiai aptariamų įžymybių Anglijos spaudoje.

Solo muzikinę karjerą Cheryl Cole pradėjo 2009 m. albumu „3 Words“. Ir albumas, ir singlas iš jo „Fight For This Love“ pasiekė JK topų pirmąsias vietas. 2010 m. albumas „Messy Little Raindrops“ ir daina „Promise This“ pasirodė ne mažiau komerciškai sėkmingi − abu atitinkamai užėmė pirmąsias vietas JK topuose. 2012 m. albumas „A Million Lights“ pasiekė JK topų antrą vietą, singlas „Call My Name“ − pirmąją.

2010 m. Cheryl išsiskyrė su Ashley Cole ir 2014 m. ištekėjo už prancūzo Jean-Bernard Fernandez-Versini, skyryboms su kuriuo padavė pareiškimą 2016 m. pradžioje.

Nuo 2016 metų pradžios bendrauja su "One Direction" grupės nariu Liam Payne. 2017 metų pradžioje po ilgų spėlionių oficialiai patvirtinta, kad atlikėjai laukiasi pirmagimio.

Diskografija

Albumai

Singlai

Nuorodos 

 Asmeninis tinklalapis
 

Anglijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Aliodija Ruzgaitė

Aliodija Ruzgaitė (1923 m. birželio 24 d. Kaune – 2017 m. birželio 27 d. Vilniuje) – Lietuvos baleto artistė, baleto istorikė, teatrologė, kritikė.

Biografija 
Tėvas Vincas Ruzgas (1890–1972) buvo Pedagoginio muziejaus ir Vinco Kudirkos skaityk­los įkūrėjas.

Mokėsi Anatolijaus Obuchovo baleto studijoje, 1939 m. baigė Kauno Valstybės teatro baleto studiją. 1941–1949 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto (nuo 1946 m. Kauno universitetas) Filosofijos fakulteto Filologijos skyriuje, 1954 m. baigė Lunačiarskio valstybinį teatro meno institutą.

1942–1966 m. LSSR operos ir baleto teatro solistė, 1959–1966 m. ir baletmeisterė repetitorė. 1952–1959 m. LSSR konservatorijos, 1952–1964 m. Vilniaus universiteto, 1966–1973 m. Vilniaus kultūros mokyklos, nuo 1966 m. Čiurlionio meno mokyklos dėstytoja.

Baleto scenoje sukūrė ne vieną temperamentingą vaidmenį, vėliau, greta baleto istorikės veiklos, aktyviai dalyvavo šokio kultūros gyvenime, televizijos laidose, pačios sumanytuose ir Vilniaus rotušėje vedamuose „Video siurprizuose“, kurių metu pristatydavo įdomius garsių choreografų klasikinių ir šiuolaikinių spektaklių vaizdo įrašus. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių apie baletą autorė.

Vaidmenys 
 Vanda – Juozas Pakalnis. Sužadėtinė
 Zarema – Borisas Asafjevas. Bachčisarajaus fontanas
 Laurensija – Aleksandras Kreinas. Laurensija
 Alyvų fėja, Piktoji fėja – Piotras Čaikovskis. Miegančioji gražuolė
 Kitrė – Liudvigas Minkus. Don Kichotas
 Žalioji Dama – Edvardas Grygas. Peras Giuntas
 Ragana – Vytauto Grivicko filmas-baletas pagal Eduardo Balsio muziką „Eglė žalčių karalienė“, 1965 m.

Bibliografija 
 Choreografijos menas. – Vilnius, 1960.
 Lietuviško baleto kelias. – Vilnius: Mintis, 1964.
 Baletas. – Vilnius, 1976.
 Lietuvių tarybinis teatras, bendraautorė. – Vilnius, 1979.
 Prisiminimų blyksniai: baleto artistės, teatrologės atsiminimai (sud. Alė Šimkienė). – Vilnius: Tyto alba, 2010. – 241 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-16-773-0

Įvertinimas 
 1964 m. LSSR nusipelniusi artistė
 1998 m. LDK Gedimino 4 laipsnio ordinas 
 2004 m. Auksinis scenos kryžius

Šaltiniai

Nuorodos 
 Su Aliodija Ruzgaite – jos Laisvės alėjomis, 2008-05-23

Lietuvos baleto artistai
Lietuvos baletmeisteriai
Lietuvos enciklopedininkai
Lietuvos istorikai
Lietuvos kritikai
Valsčius (Lenkija)

Valsčius ( kilęs nuo ) – Lenkijoje naudojamo administracinio suskirstymo teritorinis darinys. Nuo 1972 m. valsčiai yra pagrindinis vietinės valdžios organas. Kiekvienas valsčius turi savo įstatus. 2010 m. iš viso buvo 2,479 valsčiai. Lenkiškas pavadinimas gmina kilęs nuo vokiečių kalbos žodžio gemeinde, kuris reiškia bendrija. Kai kuriais atvejais valsčiaus pavadinimas kilęs nuo miesto kuriame įsikūrusi valsčiaus administracija, bet pats miestas valsčiui nepriklauso. Valsčiai yra skirstomi į:
 kaimo-miesto (gmina miejsko-wiejska) – sudaro miestelis ir jį supantys kaimai;
 kaimietiškus (gmina wiejska) – sudaro tik kaimai;
 miestietiškus (gmina miejska) – sudaro vienas miestas ar miestelis.

Valsčių pasiskirstymas

Didžiausi ir mažiausi valsčiai

Taip pat skaitykite 

 Valsčius.

Lenkijos valsčiai
Albertas Sent Georgijus

Albertas Sent Georgijus (; 1893 m., rugsėjo 16 d. Budapešte, Austrijoje-Vengrijoje – 1986 m., spalio 22 d. Woods Hole, Masačusetse, JAV) – vengrų kilmės amerikiečių biochemikas, 1937 metų Nobelio premijos laureatas, aktyvus Antrojo pasaulinio karo pasipriešinimo dalyvis, pokaryje – Vengrijos politinis veikėjas. Emigravo į JAV 1947 m. Mokslininko didžiausi pasiekimai – vitaminų oksidacijos-redukcijos reakcijos srityje. Jam priskiriamas vitamino C išgavimas.

Nuorodos 

 Alberto Sent Georgijaus biografija
 Alberto Sent Georgijaus politinė veikla

Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatai
JAV mokslininkai
Vengrijos asmenybės
2011 m. Amerikos krepšinio čempionatas

2011 m. Amerikos krepšinio čempionatas buvo 15-as FIBA organizuotas Amerikos krepšinio čempionatas. Jis vyko Argentinoje rugpjūčio 30-rugsėjo 11 dienomis. Pirmas dvi vietas užėmusios komandos (Argentina ir Brazilija) pateko į 2012 m. olimpines žaidynes Londone. 3-5 vietas užėmusios komandos (Dominikos Respublika, Puerto Rikas ir Venesuela) pateko į 2012 m. pasaulio krepšinio olimpinį atrankos turnyrą, kuriame 12 ekipų kovos dėl 3 kelialapių į olimpines žaidynes.

2011 m. Amerikos krepšinio čempionato nugalėtoja antrą kartą tapo Argentina, finale 80-75 nugalėjusi Brazilijos komandą.

Čempionato rikiuotė

Nuorodos 
Oficiali čempionato svetainė

Šaltiniai 

2011 sporte
Amerikos krepšinis
Kororas (sala)

Kororas (Koror) arba Oreoras (Oreor) – sala Ramiajame vandenyne, Karolinų salose, Palau sudėtyje. Yra į pietus nuo didžiausios Palau salos Babeltuapo. Plotas – 9,3 km². Sala vulkaninės bei koralinės kilmės, aukštis iki 100 m. Vietomis apaugusi tropinėmis džiunglėmis.

Kororo saloje gyvena ~12 tūkst. žmonių, joje įsikūrusi didžiausia šalies gyvenvietė Kororas. Sala su aplinkinėmis salelėmis sudaro Kororo valstiją.

Palau salos
Juodoji pušis

, Mažojoje Azijoje ir Š.Afrikoje

Juodoji pušis (Pinus nigra) – pušinių šeimai (Pinaceae), pušų genčiai priklausanti spygliuočių medžių rūšis.

Paplitimas 
Natūraliai paplitusi pietų Europoje (ypač apie Viduržemio jūros regioną), Mažojoje Azijoje ir šiaurės Afrikoje (Atlaso kalnuose). Keliose JAV vietovėse natūralizuota pušis. Naujojoje Zelandijoje paskelbta kaip invazinė rūšis. Introdukuota Lietuvoje.

Ekologija 
Atspari šalčiui (iki −30 °C („Pinus nigra subsp. nigra“ porūšis)), užterštam miesto orui, nereikli dirvožemiui, pakenčia sausrą, bet neatspari ilgesniam šaknų užmirkimui ir nepakenčia paunksmės. Prie gerų sąlygų gyvena iki 800 metų.

Požymiai 
Auga palyginti gana greitai, per metus paauga apie 30–70 cm. Užauga 20-50 m aukčio. Kamienas tiesus iki 1,85 m skersmens. Žievė nuo pilkos iki gelsvai rudos. Medžio laja kūgiška, rutuliška, o seni medžiai įgauna skėtinę formą. Spygliai standūs, tamsiai žali, apie 80-150 mm ilgio, kuokšteliuose po 2. Kankorėžiai be kotelio, pilkai rudi, apie 5-10 cm, rečiau iki 11 cm ilgio, ovališkos ar kiaušiniškos formos, ant šakelių auga po 2-4. Sėklos 6–8 mm ilgio, su gelsvais 20–25 mm ilgio sparneliais. Jas išnešioja vėjas, kada gruodžio – balandžio mėnesiais prasiveria kankorėžiai. Seksualiai medžiai subręsta 15–40 metų. Gausiai uždera sėklos kas 2–5 metai.

Porūšiai 
Juodoji pušis turi 2 porūšius, kurie turi dar smulkesnes atmainas:
 „Pinus nigra subsp. nigra“
 „Pinus nigra subsp. nigra var. nigra“ (syn. „Pinus nigra var. austriaca, Pinus nigra subsp. dalmatica“) – Rytų Alpėse ir Balkanų pusiasalyje (išskyrus pietų Graikiją).
 „Pinus nigra subsp. nigra var. pallasiana“ (syn. „Pinus nigra subsp. pallasiana“) – Kryme.
 „Pinus nigra subsp. nigra var. caramanica“ – Turkijoje, Kipro saloje, pietų Graikijoje.

 „Pinus nigra subsp. salzmannii“
 „Pinus nigra subsp. salzmannii var. corsicana“ (syn. „Pinus nigra subsp. laricio, Pinus nigra var. maritima“) – Pietų Apeninuose, Sicilijos, Korsikos salose.
 „Pinus nigra subsp. salzmannii var. salzmannii“ – Pirėnų kalnuose, Pietų Prancūzijoje, Iberijos pusiasalio šiaurėje.
 „Pinus nigra subsp. salzmannii var. mauretanica“ – Atlaso kalnuose (Marokas, Alžyras).

Nuorodos 
 Apie juodąją pušį iš conifers.org, Anglų k.

Galerija 

Pušiniai
Medžiai ir krūmai
2011 m. Okeanijos krepšinio čempionatas

2011 m. Okeanijos krepšinio čempionatas buvo 21-as FIBA organizuotas Okeanijos krepšinio čempionatas. Jis vyko rugsėjo 7-11 dienomis Australijoje. Čempionate dalyvavo tik dviejų šalių - Australijos ir Naujosios Zelandijos krepšinio rinktinės.

Iš viso buvo sužaistos trejos rungtynės – Melburne, Brisbene ir Sidnėjuje.

Rungtynių rezultatai 

Nugalėjusi čempionate Australijos vyrų krepšinio rinktinė pateko į 2012 m. vasaros olimpines žaidynes. Naujoji Zelandija dalyvavo 2012 m. pasaulio krepšinio olimpiniame atrankos turnyre, kuriame iškrito po pogrupio varžybų.

2011 sporte
Okeanijos krepšinis
FIBA Okeanijos krepšinio čempionatai
Mindaugas Tamošiūnas

Mindaugas Tamošiūnas:

 Mindaugas Tamošiūnas (1934) – kompozitorius, dirigentas, pedagogas;
 Mindaugas Mykolas Tamošiūnas – politikas.
Johanisburgo apskritis

Johanisburgo apskritis () – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos, nuo 1905 m. Alnaštyno apygardos administracinis teritorinis vienetas. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą. Centras – Johanisburgas.

Geografija 

Johanisburgo apskritis apėmė pietrytinę Rytų Prūsijos provincijos dalį, ribojosi su Ortelsburgo, Zensburgo, Lėciaus ir Luko apskritimis. Apskrities plotas 1684 km², iš jų 33,1% užėmė miškai, 11,4% pelkės, 11,4% dykra. 1945 m. sausio 1 d. apskrityje buvo Ario, Gelenburgo (iki 1938 m. Biala) ir Johanisburgo miestai bei 166 savivaldybės.

Istorija 
Buvusios Prūsijos kunigaikštystės Lietuvos departamento Johanisburgo apskritis įsteigta 1818 m. reorganizuojant krašto valdymą. Johanisburge įkurta Landrato įstaiga. Apskrityje buvo 7 parapijos. 1905 m. Johanisburgo apskritis priskirta naujai suformuotai Alnaštyno apygardai.

1945 m. apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorijoje buvo suformuotas Pisko pavietas, kuris nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.

Gyventojai  

1837 m. apie 89% gyventojų gimtąją kalbą užsirašė lenkų–mozūrų tarmę, 11% kalbėjo vokiečių kalba. 1890 m. lenkais užsirašė 37 000, arba 76%, vokiečiais – 24% gyventojų.

Gyventojai pagal tikėjimą

Landratai 
 1818: Ludwig Wilhelm Heinrichs
 1832: Oppeln-Bronikowski
 1837: Müllner
 1847: Robert Reuter
 1851: Rudolf Hermann von Hippel
 1873: Eduard Maubach
 1888: Maximilian August Müller
 1893: Max Maria Norbert Engelhard
 1902: Emil Kautz
 1905: Arthur Bollert
 1914: Freiherr von Gablenz
 1916: Georg Gottheiner
 1930: Herbert Ziemer

Šaltiniai

Nuorodos 
 Johanisburgo apskrities kraštiečių tinklalapis
 Johanisburgo apskritis GenWiki

Alnaštyno apygardos apskritys
Gumbinės apygardos apskritys
Bo McCalebb

Lesteris Bo Makalebas (Lester „Bo“ McCalebb / Лестер „Бо“ Мекејлеб; g. 1985 m. gegužės 4 d.) – amerikiečių krepšininkas, turintis dvigubą JAV/Makedonijos pilietybę. Rungtyniauja įžaidėjo pozicijoje.

Makalebas pradžioje rungtyniavo „New Orleans Privateers“ koledžo komandoje. 2008 m. pradėjo profesionalo karjerą Turkijos klube „Mersin BB“, tapo daugiausiai kamuolių perimančiu lygos žaidėju. 2009 m. perėjo į Belgrado „Partizan“, su kuriuo laimėjo šalies čempionatą ir taurę, Adrijos taurę bei pateko į Eurolygos finalo ketvertą. 2010 m. tapo Sienos „Montepaschi“ žaidėju.

Bo Makalebas priėmė Makedonijos pilietybę ir tapo pagrindiniu šios šalies rinktinės lyderių. Jo vedama komanda 2011 m. Europos čempionate sensacingai pateko į finalo ketvertą, o pats Makelebas tapo rezultatyviausiu žaidėju ir išrinktas į geriausių turnyro žaidėjų penketuką.

Laimėjimai 
 Adrijos lyga: 2009–2010
 Koračo taurė (Serbijos krepšinio taurė): 2010
 Eurolygos finalo ketvertas: 2009–2010, 2010–2011
 Italijos krepšinio supertaurė: 2010
 Italijos krepšinio taurė: 2011
 Krepšinio lyga Serija A: 2011
 Europos krepšinio čempionatas, 4 vieta: 2011

McCalebb
Linas Ryškus

Linas Ryškus (g. 1970 m. Kaune) – Lietuvos prodiuseris, režisierius ir aktorius.

Biografija 
1988 m. baigė Kauno Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą, 1992 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, 1996 m. Lietuvos muzikos akademijos Kino ir TV fakultetą, 2002 m. Kanados kino institutą.

1998–2000 m. TV3 vyr. prodiuseris. 2000 m. laidos „Robinzonai“ prodiuseris ir režisierius. 2001–2003 m. Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos vyr. prodiuseris. 2004–2008 m. 5 kanalo generalinis direktorius ir filmų įgarsintojas.  2009–2011 m. TV3 laidos „Dar pažiūrėsim“ scenaristas, 2010–2011 m. aktorius. 2011–2012 m. BTV laidos „Šeštasis pojūtis“ vedėjas. Nuo 2013 m. sausio mėn. iki 2019 m. balandžio mėn. Lietuvos ryto TV generalinis direktorius. 

Išsiskyręs. Buvusi žmona Gabija Jaraminaitė-Ryškuvienė (g. 1972 m.), aktorė. Gyvenimo draugė Edita Užaitė (g. 1981 m.), aktorė, TV laidų vedėja. Pora turi dukrą (g. 2011 m.).

Šaltiniai 

Lietuvos prodiuseriai
Lietuvos režisieriai
Lietuvos laidų vedėjai
Lietuvos aktoriai
Svebodzinas

Svebodzinas (; ) – miestas Lenkijos vakaruose. Svebodzino apskrities administracinis centras. 20 138 gyventojai (2011 m. duomenys). Nuo 1999 m. priklauso Liubušo vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Zelionos Guros vaivadijoje. Nutolęs 39 km į šiaurės rytus nuo Zelionos Guros, 195 km į šiaurės vakarus nuo Vroclavo bei 110 km į vakarus nuo Poznanės.

Svarbus susisiekimo mazgas. Netoli miesto eina E65 greitkelis.

2010 m. lapkričio 21 d. pastatyta didžiausia pasaulyje Kristaus statula.

Galerija 

Lenkijos miestai
Raigardo valsčius

Raigardo valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje. Centras – Raigardas. Ribojasi su Barglavo, Goniondzo, Grajevo, Kalinavo ir Prostkų valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo XIII-XIV a. iki 1513 m. dabartinės valsčiaus žemės priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1815 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1870–1923 m. veikė iš miesto teises praradusio Raigardo miesto sudarytas Raigardo valsčius. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. valsčius priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Grajevo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 207,16 km², iš kurių:
 ariama žemė: 58%
 miškai: 29%
 vandens telkiniai: 13%
Valsčius sudaro 21,42% Grajevo apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1330,28 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Belda, Biebža, Budai, Bukovas, Ciševas, Čarna Viešas, Danovas, Karčevas, Karvovas, Kolakai, Kosilai, Kosuvka, Kozluvka, Kuligai, Lazažė, Miečė, Ožechuvka, Pienčikovas, Pienčikuvekas, Piklai, Pžeima, Pžestželė, Raigardas, Ribčizna, Ridzevas, Skrodzkiai, Solkai, Stočekas, Tama, Turčinas, Vikovas, Voidai, Vožnaviešas, Vulka Mala ir Vulka Piotrovska.

Šaltiniai 

 
Grajevo apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Club Atlético Adelante

Club Atlético Adelante – Argentinos futbolo klubas, 1919 metais įkurtas Rekonkistoje. Klubo komanda 2011–2012 m. sezone žaidžia Argentinos Torneo Argentino C lygoje.

Klubui taip pat priklauso krepšinio, žolės riedulio, plaukimo komandos.

Nuorodos 
Oficiali svetainė 

Adelante
Valsčius (Prūsija)

Valsčius () – 1874–1945 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos ir iki 2010 m. sausio 1 d. Šveicarijos Berno kantono administracinis teritorinis vienetas.

Istorija 
1872 m. gruodžio 13 d. Vokietijos imperijos įstatymu „Dėl apskričių pertvarkymo šešiose Rytų Prūsijos provincijose“, siekiant pašalinti policinį dvarų valdytojų smurtą, žemės ūkio bendruomenės, dvarai ir girininkijos (valstybiniai medžioklės rezervatai) nuo 1874 m. sausio 1 d. buvo sujungti į valsčius. Prūsijos valsčius neturėjo savivaldos teisių, tačiau jis nebuvo pavaldus ir apskrities administracijai.

Valsčiaus valdytojas, renkamas, arba karaliaus, vėliau valdančiojo prezidento skiriamas 6 metų kadencijai, buvo vyriausia krašto policijos institucija. 1920 m. Gdansko mieste kadencija sutrumpinta iki 4 metų, Klaipėdoje – iki 3 metų.

Istoriniai administraciniai vienetai
 
Prūsijos administraciniai vienetai
Grajevo valsčius

Grajevo valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje. Centras – Grajevas. Ribojasi su Goniondzo, Prostkų, Radziluvo, Raigardo, Ščučino ir Vonsošo valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo 1138 m. iki 1526 m. dabartinės valsčiaus žemės priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei, o nuo 1529 m. iki 1569 m. Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1815 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. valsčius priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Grajevo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2007 metų duomenis valsčiaus plotas yra 308,13 km², iš kurių:
 ariama žemė: 62 %
 miškai: 30 %
 vandens telkiniai: 12 %
Valsčius sudaro 31,86 % Grajevo apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2009 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1358,81 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Bialaševas, Bialaševo Kolonija, Bialogrondai, Bialogrondų Kolonija, Bočkų Švidorovas, Bžozova, Bžozova Vulka, Choinuvekas, Cemnošijė, Ciprkai, Danuvekas, Dibla, Elžbiecinas, Flešė, Gackiai, Godlevas, Grozimai, Kacprovas, Kapicė, Konopkai, Konopkų Kolonija, Košaruvka, Kotų Ribnas, Kureiva, Kurejevka, Kurkai, Lamanės Grondai, Lenkovas, Lipinskiai, Lipnikas, Loikai, Losevas, Mareckiai, Mieruciai, Modzelė, Okulas, Pieniožkai, Podlasekas, Popovas, Pžechodai, Ruda, Senickiai, Sikora, Soičino Borovai, Soičino Borovų Kolonija, Soičino Grondovai, Soičinekas, Šimanai, Šimanų Kolonija, Točilovas, Ušciankai, Viežbovas, Vojevodzinas ir Zaborovas.

Šaltiniai 

 
Grajevo apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Radziluvo valsčius

Radziluvo valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje. Centras – Radziluvas. Ribojasi su Goniondzo, Grajevo, Jedvabno, Pžitulų, Tžcianų ir Vonsošo valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo 1138 m. iki 1526 m. dabartinės valsčiaus žemės priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei, o nuo 1529 m. iki 1569 m. Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1815 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. valsčius priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Grajevo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 199,38 km², iš kurių:
 ariama žemė: 70 %
 miškai: 9 %
 vandens telkiniai: 21 %
Valsčius sudaro 20,61 % Grajevo apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1395,98 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Barvikai, Boravskių Avisa, Boravskių Avisos Kolonija, Brodovas, Brichai, Čachai, Čaplė, Červonkai, Dembuvka, Dušė, Glinkai, Grondas, Janovas, Karvovas, Kieljanai, Klimaševnica, Konopkai, Konopkų Avisa, Kaunatkai, Kramaževas, Lojės Avisa, Lojės Grezkas, Mikutai, Mšcichai, Okrasinas, Ostrovikas, Raciborai, Radziluvas, Radziluvo Kolonija, Ridzevo Šlacheckiai, Ridzevo Pienožekas, Slučas, Slučo Kolonija, Sošnia, Švienceninas, Šviencenino Kolonija, Šlasai, Šijkai, Viozovnica, Vipichai, Zakževas ir Zavisiai.

Šaltiniai 

 
Grajevo apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Ščučino valsčius

Ščučino valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje. Centras – Ščučinas. Ribojasi su Biala Piskos, Grabovo, Grajevo, Prostkų ir Vonsošo valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo 1138 m. iki 1526 m. dabartinės valsčiaus žemės priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei, o nuo 1529 m. iki 1569 m. Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1815 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. valsčius priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Grajevo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 115,72 km², iš kurių:
 ariama žemė: 77 %
 miškai: 16 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 11,96 % Grajevo apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1344,92 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Balceris, Benčkovas, Bžežnas, Bzurai, Chojnovas, Čarnuvekas, Čarnovas, Danovas, Dolengai, Gutkai, Jambžikai, Koneckų Malė, Koneckų Rostroševas, Kurkai, Lipnikas, Mazevas, Mientusevas, Milevas, Nečkovas, Nedžviadna, Nedžviedzkiai, Nove Zacečkai, Obritkai, Pžeškoda, Rakovas, Skajė, Sokolai, Stare Gutai, Ščučinas, Švidrų Avisa, Tarachai, Vulka, Zacečkai, Zaluskai, Zofiuvka.

Šaltiniai 

 
Grajevo apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Vonsošo valsčius

Vonsošo valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje. Centras – Vonsošas. Ribojasi su Grabovo, Grajevo, Pžitulų, Radziluvo ir Ščučino valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo 1138 m. iki 1526 m. dabartinės valsčiaus žemės priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei, o nuo 1529 m. iki 1569 m. Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1815 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. valsčius priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Grajevo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 117,92 km², iš kurių:
 ariama žemė: 72 %
 miškai: 21 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 12,19 % Grajevo apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1471,68 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Bagienicė, Bukovo Dužė, Grudžo Kolonija, Jakai, Kendziorovas, Komosevas, Kudlačevas, Lavskas, Lavsko Kolonija, Lazų Kolonija, Lempicė, Modzelė, Nebžidai, Necikai, Sulevo Kaunatai, Sulevo Prusai, Šimanai, Vonsošas, Zalesiai ir Žebrai.

Šaltiniai 

 
Grajevo apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
2011 m. Singapūro Grand Prix

2011 m. Singapūro Grand Prix buvo 14-as 2011 m. Formulės 1 sezono etapas. Lenktynės vyko rugsėjo 23-25 dienomis Singapūro trasoje.

Kvalifikacija 

Pastabos:
 – Adrian Sutil ir Paul di Resta neišvažiavo į trasą 3-ioje kvalifikacijos dalyje, o Michael Schumacher nuvažiavo tik apšilimo ratą.
 – Kamui Kobayashi patyrė avariją antros kvalifikacijos apšilimo rate.
 – Vitantonio Liuzzi buvo skirta 5 starto vietų bauda už avarijos sukėlimą 2011 m. Italijos Grand Prix.

Lenktynės 

Pastabos:
 – Jaime Alguersuari patyrė avariją 60 rate, bet buvo klasifikuotas kaip baigęs lenktynės, nes nuvažiavo daugiau nei 90% lenktynių distancijos.

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pateiktos tik penkios geriausios vietos

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2011 sporte
Grabovo valsčius

Grabovo valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje. Centras – Grabovas. Ribojasi su Biala Piskos, Kolno, Pžitulų, Staviskų ir Vonsošo valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Kolno rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 128,48 km², iš kurių:
 ariama žemė: 75 %
 miškai: 20 %
 vandens telkiniai: 5 %
Valsčius sudaro 13,67 % Kolno apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1469,94 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Andrichai, Baginskiai, Božimai, Chelchai, Cemianka, Dombrova, Galozkai, Gnatovas, Golankai, Grabovas, Grabovskiai, Grondų Michalai, Grondų Moždženiai, Gutų Podlešnė, Jadluvekas, Kaminskiai, Konopkų Bialistokas, Konopkų Monetai, Kovnacinas, Kurkovas, Lebkų Dužė, Lebkų Malė, Lubianė, Markai, Milevo Galozkai, Pasichai, Pžiborovas, Rosochatė, Sivkai, Skroda Velka, Stare Gutai, Stavianė, Suralai, Švidrų Podlešnė, Švidrų Dobžicė, Višovatė, Voislavai ir Žebrkai.

Šaltiniai 

 
Kolno apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Kolno valsčius

Kolno valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje. Centras – Kolnas. Ribojasi su Biala Piskos, Grabovo, Malų Plocko, Pišo, Staviskų, Turošlo ir Zbuinos valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artimos baltų gentys jotvingiai ir galindai. Nuo XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Kolno rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai. 2008 m. gegužės 29 d. pradėti naudoti Kolno valsčiaus herbas ir Kolno valsčiaus vėliava.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2005 metų duomenis valsčiaus plotas yra 282,13 km², iš kurių:
 ariama žemė: 72 %
 miškai: 21 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 30,02 % Kolno apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2005 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1451,42 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Bialikai, Borkovas, Bžozovas, Bžuzkai, Černicė, Červonė, Danovas, Filipki Dužė, Filipki Malė, Gietkai, Glinkai, Gromadzino Viknas, Gurskiai, Gurščizna, Janovas, Kielče Kopkai, Kolimagai, Kosakai, Kovalevas, Koziki Olšinai, Koziolas, Kumelskas, Lachovas, Losevas, Niksovizna, Obiedzinas, Okurovas, Pachučinas, Rupinas, Ridzevo Šviontkai, Stare Kielčė, Stari Gromadzinas, Truški Kučė, Truški Patorai, Truški Zalesiai, Tiški Vondolovas, Tiški Labnas, Vaškai, Vincenta, Všeborai, Vikovas, Všceklicė, Zabielė, Zakalenas, Zaskrodziai ir Žebrai

Šaltiniai 

 
Kolno apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Turošlo valsčius

Turošlo valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje. Centras – Turošlas. Ribojasi su Kolno, Lisės, Pišo ir Zbuinos valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artimos baltų gentys jotvingiai ir galindai. Nuo XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 198,43 km², iš kurių:
 ariama žemė: 68 %
 miškai: 26 %
 vandens telkiniai: 6 %
Valsčius sudaro 21,12 % Kolno apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1451,76 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Adamusai, Charubinas, Charubinai, Cecorai, Celoška, Dudų Nadžečnė, Kruša, Ksebkai, Lacha, Lemanas, Nova Ruda, Popiolkai, Potasiai, Ptakai, Pudelkas, Pupkai, Samulė, Šablakai, Turošlas, Tžcinskiai, Vanacja ir Zimna.

Šaltiniai 

 
Kolno apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Staviskų valsčius

Staviskų valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje. Centras – Staviskai. Ribojasi su Grabovo, Jedvabno, Kolno, Malų Plocko, Piontnicos ir Pžitulų valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Kolno rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 165,55 km², iš kurių:
 ariama žemė: 75 %
 miškai: 19 %
 vandens telkiniai: 6 %
Valsčius sudaro 17,62 % Kolno apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1221,57 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Bažikovas, Budų Porickiai, Budų Staviskiai, Budziskai, Cedrai, Chmielevas, Cvalinai, Dzežbia, Dzengielė, Dombrova, Grabuvekas, Hipolitovas, Ignacevas, Jevilinas, Južeco Šlacheckai, Južeco Vlošcianskai, Karvovas, Kučinai, Lisai, Lojevekas, Michnai, Miečkų Sucholaščkai, Miešolkai, Poritė, Porite Malė, Porite Šlacheckiai, Porite Vlošcianskiai, Ramotai, Rogalė, Romanai, Rostkai, Skroda Mala, Sokolai, Staviskai, Tafilai, Vilčevas, Visokie Dužė, Visokie Malė, Zabielė, Zaborovas, Zalesiai ir Želazkai.

Šaltiniai 

 
Kolno apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai