joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Plungės dekanatas

Plungės dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Alsėdžių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia
 Beržoro Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia
 Gegrėnų Jėzaus Nazaretiečio bažnyčia
 Gintališkės Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia
 Kantaučių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia
 Kulių Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia
 Medingėnų Švč. Trejybės bažnyčia
 Pakutuvėnų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia
 Platelių Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia
 Plungės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Rietavo Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
 Spraudžio Šv. apaštalo Pauliaus bažnyčia
 Stalgėnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia
 Šateikių Šv. evangelisto Morkaus bažnyčia
 Tverų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia
 Žemaičių Kalvarijos Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bazilika
 Žlibinų Švč. Mergelės Marijos, Krikščionių Pagalbos bažnyčia

Literatūra 
 Plungės dekanato sakralinė architektūra ir dailė: Plungė, Kuliai, Stalgėnai, Pakutuvėnai: I tomas (sud. Adomas Butrimas). – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2004. – 207 p.: iliustr. – ISBN 9955-624-11-6
 Plungės dekanato sakralinė architektūra ir dailė: Rietavas, Tverai, Kantaučiai, Lieplaukė, Medingėnai, Žlibinai: II tomas (sud. Adomas Butrimas). – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2005. – 283 p. – ISBN 9955-624-22-1
 Plungės dekanato sakralinė architektūra ir dailė: Kražiai, Plateliai, Beržoras, Gintališkė, Žemaičių Kalvarija, Gegrėnai, Šateikiai: III tomas (sud. Adomas Butrimas). – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2005. – 323 p. – ISBN 9955-624-27-2
 Plungės dekanato sakralinė architektūra ir dailė: Plungė, Kuliai, Stalgėnai, Pakutuvėnai, Rietavas, Tverai, Kantaučiai, Lieplaukė, Medingėnai, Žlibinai, Plateliai, Beržonas, Gintališkė, Šateikiai, Žemaičių Kalvarija, Gegrėnai: bendra knyga (sud. Adomas Butrimas). – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2005. – 819 p. – ISBN 9955-624-28-0
 Rietavo krašto bažnyčios, vargonai ir vargonininkai (sud. Danutė Mukienė). – Vilnius: Regionų kultūrinių iniciatyvų centras, 2009. – 52 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-818-04-5

Nuorodos 
 Dekanato svetainė

Telšių vyskupijos dekanatai
Skuodo dekanatas

Skuodo dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Aleksandrijos Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia
 Barstyčių Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia
 Ylakių Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia
 Lenkimų Šv. Onos bažnyčia
 Mosėdžio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
 Notėnų Šv. kankinės Kotrynos bažnyčia
 Skuodo Švč. Trejybės bažnyčia
 Šačių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Vaičaičių Šv. Onos bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė

Telšių vyskupijos dekanatai
Šilalės dekanatas

Šilalės dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Didkiemio Šv. angelų Sargų bažnyčia
 Girdiškės Švč. Mergelės Marijos Snieginės bažnyčia
 Kaltinėnų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Kvėdarnos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia
 Laukuvos Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia
 Pajūralio Šv. Joakimo bažnyčia
 Pajūrio Švč. Trejybės bažnyčia
 Požerės Kristaus Atsimainymo bažnyčia
 Šilalės Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia
 Tenenių Šv. Barboros bažnyčia
 Tūbinių Dievo Apvaizdos bažnyčia
 Upynos Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia
 Varsėdžių Šv. Roko bažnyčia
 Žvingių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė

Telšių vyskupijos dekanatai
Šilutės dekanatas

Šilutės dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Degučių Šv. Vincento Ferero bažnyčia
 Gardamo Šv. Roko bažnyčia
 Kintų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia
 Pagėgių Šv. Kryžiaus bažnyčia
 Ropkojų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Rukų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia
 Saugų Šv. Kazimiero bažnyčia
 Stemplių Šv. Aloyzo bažnyčia
 Šilutės Šv. Kryžiaus bažnyčia
 Švėkšnos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia
 Vainuto Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Vilkyčių Šv. Brunono bažnyčia
 Vilkyškių Šv. Onos bažnyčia
 Žemaičių Naumiesčio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė

Telšių vyskupijos dekanatai
Tauragės dekanatas

Tauragės dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Adakavo Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Batakių Šv. Onos bažnyčia
 Dauglaukio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
 Gaurės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
 Lomių Kristaus Atsimainymo bažnyčia
 Nemakščių Švč. Trejybės bažnyčia
 Pagramančio Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia
 Pašaltuonio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
 Sartininkų Šv. Jurgio bažnyčia
 Skaudvilės Šv. Kryžiaus bažnyčia
 Smalininkų Šv. Juozapo bažnyčia
 Tauragės Švč. Trejybės bažnyčia
 Vaitimėnų Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia
 Varlaukio Švč. Trejybės bažnyčia
 Viešvilės Kristaus Atsimainymo bažnyčia
 Žygaičių Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė

Telšių vyskupijos dekanatai
Telšių dekanatas

Telšių dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Degaičių Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia
 Eigirdžių Dievo Apvaizdos bažnyčia
 Gadūnavo Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
 Janapolės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
 Kaunatavos Dievo Apvaizdos bažnyčia
 Lauko Sodos Šv. Joakimo bažnyčia
 Lieplaukės Šv. Jurgio bažnyčia
 Luokės Visų Šventųjų bažnyčia
 Mitkaičių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia
 Nerimdaičių Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia
 Nevarėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia
 Pavandenės Šv. Onos bažnyčia
 Telšių Šv. Antano Paduviečio katedra
 Telšių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
 Tryškių Švč. Trejybės bažnyčia
 Ubiškės Šv. Angelų Sargų bažnyčia
 Upynos Šv. Jono Labdario bažnyčia
 Varnių Šv. Aleksandro bažnyčia
 Varnių Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia
 Viekšnalių Švč. Mergelės Marijos Globos bažnyčia
 Viešvėnų Švč. Trejybės bažnyčia
 Žarėnų Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia

Literatūra 
 Adolfas Lukošius. XX a. Telšių vargonininkai. - Telšiai: Individuali įmonė „Spaudos lankas“, 2004. - 189 p. - ISBN 9955-9442-9-3

Nuorodos 
 Dekanato svetainė

Telšių vyskupijos dekanatai
Aleksoto dekanatas

Aleksoto dekanatas priklauso Vilkaviškio vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Aleksoto Šv. Kazimiero bažnyčia
 Aukštosios Panemunės Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia
 Braziūkų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia
 Ežerėlio Šv. Antano Paduviečio bažnyčia
 Garliavos Švč. Trejybės bažnyčia
 Margininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia
 Pažėrų Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
 Rokų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia
 Šlienavos Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia
 Tabariškių Kristaus Karaliaus bažnyčia
 Viršužiglio Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo koplyčia
 Zapyškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilkaviškio vyskupijos dekanatai
Alytaus dekanatas (Vilkaviškis)

Alytaus dekanatas priklauso Vilkaviškio vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Alytaus Šv. Kazimiero bažnyčia
 Alytaus Švč. M. Marijos Krikščionių Pagalbos bažnyčia
 Alytaus Šv. Angelų Sargų bažnyčia
 Krokialaukio Kristaus Atsimainymo bažnyčia
 Miroslavo Švč. Trejybės bažnyčia
 Rumbonių Švč. Trejybės bažnyčia
 Santaikos Kristaus Karaliaus bažnyčia
 Simno Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
 Ūdrijos Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilkaviškio vyskupijos dekanatai
Lazdijų dekanatas

Lazdijų dekanatas priklauso Vilkaviškio vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Būdviečio Jėzaus Nazaretiečio bažnyčia
 Gerdašių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia
 Kapčiamiesčio Dievo Apvaizdos bažnyčia
 Krikštonių Kristaus Karaliaus bažnyčia
 Kryžių Švč. M. Marijos Rožinio Karalienės koplyčia
 Krosnos Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia
 Kučiūnų Šv. Kazimiero bažnyčia
 Lazdijų Šv. Onos bažnyčia
 Leipalingio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
 Liškiavos Švč. Trejybės bažnyčia
 Metelių Kristaus Atsimainymo bažnyčia
 Paveisininkų Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia
 Rudaminos Švč. Trejybės bažnyčia
 Seirijų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia
 Šeštokų Švč. Mergelės Marijos, Nuolatinės Gelbėtojos, bažnyčia
 Šlavantų Viešpaties Apreiškimo Švenčiausiai Mergelei Marijai bažnyčia
 Šventežerio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia
 Veisiejų Šv. Jurgio bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilkaviškio vyskupijos dekanatai
Marijampolės dekanatas

Marijampolės dekanatas priklauso Vilkaviškio vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Akmenynų Šv. Roko bažnyčia
 Ąžuolų Būdos Šv. Antano Paduviečio bažnyčia
 Bagotosios Šv. Antano Paduviečio bažnyčia
 Daukšių Šv. Jurgio bažnyčia
 Gudelių Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia
 Igliaukos Šv. Kazimiero bažnyčia
 Jūrės Dievo Gailestingumo koplyčia
 Kalvarijos Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia
 Kazlų Rūdos Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
 Liubavo Švč. Trejybės bažnyčia
 Liudvinavo Šv. Liudviko bažnyčia
 Lūginės koplyčia
 Marijampolės Šv. arkangelo Mykolo mažoji bazilika
 Marijampolės Šv. Vincento Pauliečio bažnyčia
 Marijampolės Palaimintojo popiežiaus Jono Pauliaus II bažnyčia
 Mindaugų Šv. Mykolo bažnyčia
 Patašinės Šv. Kryžiaus bažnyčia
 Patilčių Šv. Petro Išvadavimo bažnyčia
 Plutiškių Šv. Juozapo bažnyčia
 Riečių Švč. Trejybės bažnyčia
 Sangrūdos Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia
 Sasnavos Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia
 Skardupių Švč. Mergelės Marijos, Krikščionių Pagalbos, bažnyčia
 Šunskų Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia
 Višakio Rūdos Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia

Literatūra 
 Kalvarijos krašto kryžiai, koplytstulpiai, stogastulpiai, koplytėlės (sud. Asta Jankeliūnienė, Dalia Zubrienė, Marija Murauskienė, Laima Murauskienė ir kt.). - Marijampolė: Piko valanda, 2006. - 272 p.: iliustr. - ISBN 9955-642-32-7

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilkaviškio vyskupijos dekanatai
Kambro sprogimas

Kambro sprogimas – geologine prasme staigus didelio gyvūnų fosilijų kiekio atsiradimas maždaug prieš 550 mln. metų. Tai vienas svarbiausių epizodų Žemės planetos istorijoje. 

Manoma, kad gyvybė Žemėje atsirado prieš 4 mlrd. metų. Vėliau šie organizmai beveik nesivystė. Maždaug prieš 530 mln. metų beveik visi išmirė, vietoj jų atsirado nauji gyvūnai. Kambro periode atsirado beveik visi šiuo metu žinomi gyvūnų tipai. Tuo pačiu metu stebima ir kitų organizmų, pvz., fitoplanktono diversifikacija. Žemės biologinio vystymosi istorijoje žinomi ir kiti masinio išmirimo įvykiai. Kambro sprogimo unikalus tuo, kad tarp proterozojaus gyvybės ir naujos kambro gyvybės nėra surasta tarpinių gyvybės formų, taip pat, kad tiek daug naujų rūšių atsirado per labai trumpą etapą – maždaug 5 mln. metų, kas atrodo iš tiesų keista ir manoma jog turėjo būti kiek tai „nepastebėtos evoliucijos“.

Šaltiniai 

Paleozojus
Evoliucija
SV Werder Bremen

Brėmeno „Werder“ – Vokietijos futbolo klubas iš Brėmeno.

Istorija 
Klubas įkurtas 1899 m. vasario 4 d. Čempionais tapo 1965, 1988, 1993, 2004 m.

2021–2022 m. rungtyniavo Antrojoje Bundeslygoje. Joje liko antroje vietoje, tačiau buvo perkelti į Bundeslygą.

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Komandos sudėtis 
Atnaujinta 2021 m. spalio 17 d.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali klubo svetainė
 facebook pakyra
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE

Werder
Brėmenas
Oželiai (Šilutė)

Oželiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 9 km į pietus nuo Švėkšnos, Paičių miške, prie buvusios Mažosios ir Didžiosios Lietuvos ribos; artimiausi kaimai – Labatmedžio, Paičių (abu Švėkšnos sen.), Kurpų, Voverių, Birbalų, Laukstėnų (visi Gardamo sen.).

Oželiuose yra veikiančios senosios kaimo kapinės.

Istorija 

Oželių kaimas minimas 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje; gyveno 4 šeimos. 1695 m. – 7 šeimos. Kaimas pažymėtas (kaip Ozella) 1735 m. J. F. Betgenat Prūsų Lietuvos žemėlapyje. Nuo 1820 m. Oželių kaimas priklausė Vilkėno dvarui. 1880–1882 m., vykęs dvaro žemių atribojimas nuo kaimo, sukėlė ginčus su Vilkėno dvaro savininku grafu Aleksandru Plateriu. 1999 m. kaimo kapinaitėse pastatyta Švč. Mergelės Marijos koplytėlė.

1923 m. Oželių kaime buvo 35 gyventojai (5 ūkiai), 1997 m. – 16 gyventojų (7 ūkiai).

Nuo 2007 metų gyvena 4 gyventojai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Parma FC

Parmos FC – Italijos futbolo klubas iš Parmos, nuo 2018 m. žaidžiantis Serie A lygoje.

Istorija 

Klubas 1913 metais įkurtas Parmoje ir pavadintas Verdi FC. Tų pačių metų pabaigoje klubas pervadintas į Parma FC. Iki XX a. septintojo dešimtmečio klubo komanda žaidė Serie B ir Serie C lygose, vėliau iškrito į žemesnes lygas. 1970 metais susijungė su AC Parmense ir sugrįžo į profesionalų lygas. 1985 metais klubo komanda tapo Serie C1 lygos čempionais ir pakilo į Serie B, 1990 metais komanda pakilo į Serie A.

Spalvinė gama

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Parma
Parma
Padubrinai

Padubrinai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Švėkšnos. Ribojasi su Jonikų, Slabados ir Jokšų kaimais.

Padubrinų kaime yra veikiančios senosios kaimo kapinės.

Istorija 

Padubrinų kaimas istoriniuose šaltiniuose minimas 1664 m. Priklausė Švėkšnos bažnyčios klebonui. Sovietmečiu Padubrinuose buvo Švėkšnos tarybinio ūkio karvidė ir veršidė.

1923 m. Padubrinų kaime buvo 28 gyventojai (7 namų ūkiai), 1997 m. – 9 gyventojai (4 namų ūkiai).

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Paičiai

Paičiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Švėkšnos; iš vakarų, pietų ir rytų apsuptas Paičių miško; šiaurėje tekantis Šiūšis riboja nuo Pelkupio kaimo. Plotas 105 ha.

Istorija 

Paičių kaimas minimas 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje. Gyveno 4 šeimos. 1695 m. – 5 šeimos. Nuo 1820 m. Paičių kaimas priklausė Vilkėno dvarui. 1880–1882 metais, vykdant dvaro žemių atribojimą, Paičių kaimo gyventojai kivirčijosi su Vilkėno dvaro savininku Aleksandru Plateriu.

1923 m. Paičių kaime buvo 45 gyventojai (8 ūkiai), 1997 m. – 6 gyventojai (3 ūkiai)

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Papjaunys

Papjaunys – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Švėkšnos, abipus kelio Švėkšna–Gedminaičiai. Per kaimą teka Pjaunio upelis (Graumenos kair. intakas), nuo kurio ir kilęs kaimo pavadinimas.

Kaimas ribojasi su Gedminaičių, Jurkiškės, Jurizdikos, Užlaukio kaimais ir Švėkšnos miesteliu. Yra individuali medžio apdirbimo įmonė, sąvartynas. Sovietmečiu Papjauniuose buvo Švėkšnos tarybinio ūkio karvių ferma.

1923 m. Papjaunio kaime buvo 10 gyventojų (2 ūkiai), 1997 m. – 16 gyventojų (8 ūkiai).

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
AS Monaco FC

Monako AS (), trumpiau AS Monaco arba Monaco – didžiausias Monako futbolo klubas, įkurtas Monako mieste. Kadangi Monako futbolo sistemoje nėra organizuojamos šalies varžybos, klubo komanda žaidžia Prancūzijos lygoje.

Nuo 1948 m. klubas profesionalus.

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta raudona apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Edgaras Utkus, saugas.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 UEFA svetainė

Monaco
Joneliai (Šilutė)

Joneliai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, nuo Švėkšnos 7 km į pietus, kelio Švėkšna – Ž. Naumiestis kairėje; iš vakarų prieina Paičių, iš rytų – Meiželių miškai. 

Jonelių kaimas ribojasi su Šilininkų (Švėkšnos sen.), Užpiaunio ir Užtenenio (abu Gardamo sen.) kaimais.

Joneliuose yra senosios Jonelių kaimo kapinės, status skardis, vadinamas Vyrų kalnu.

Jonelių kaimas XIX a. priklausė Laukstėnų dvarui, vėliau – Naumiesčio, Švėkšnos valsčiams, sovietmečiu – Inkaklių apylinkei.

1923 m. kaime buvo 18 ūkių, 105 gyventojai, 1997 m. – 6 ūkiai, 12 gyventojų.

Gyventojai

Šaltiniai 
 Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Prūsija. Šilutė. 2000.

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kiemėnai

Kiemėnai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, į rytus nuo kelio Tetirvinai–Bauskė, 8 km į šiaurės vakarus nuo Saločių, ties Lietuvos valstybės siena su Latvija. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka,Kiemėnų biblioteka  paštas (LT-39046), žemės ūkio bendrovė, paštas, medicinos punktas, lopšelis-darželis, kultūros namai.

Istorija 

1554 m. istoriniuose šaltiniuose minimas Kiemėnų kaimas. 1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

1866 m. įsteigta pradžios mokykla, 1949–1993 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, 1993–2004 m. pagrindinė, nuo 2004 m. Saločių mokyklos pradinio ugdymo skyrius.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Kiemėnuose 1945 m. gruodžio 25 d. gimė bibliotekininkė, bibliografė Eugenija Rimkūnienė.
 Miliūnas Juozas (1895–1942), Sovietų Rusijos pilietinio karo didvyris, karinių dalinių vadas, kombrigas (1935), suimtas 1938 m. ir sušaudytas
 Kazys Pūras (gimęs 1926 m. kovo 28) – žurnalistas, redaktorius, vertėjas, aktyvus lietuvos žurnalistų sąjungos ir Lietuvos kinematografijos sąjungos narys.

Šaltiniai 

Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės
Kraštai

Kraštai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Raubonių, 1,5 km į pietryčius nuo kelio Pasvalys-Biržai, prie Biržų rajono ribos. Stovi Kraštų koplyčia, veikia Pajiešmenių mokyklos pradinio ugdymo skyrius, biblioteka. Saugomas Kraštų miško ąžuolas.

Istorija 

1585 m. istoriniuose šaltiniuose minimas Kraštų dvaras. 1775 m. dvarų dūmų surašyme dvare, priklaususiame baronams Ropams, buvo 12 dūmų. XIX a. pradžioje Kraštų palivarkas priklausė Toplickiams. Vėliau savininkais minimi Baltijos vokiečiai Hanai (). 1907 m. likusio be paveldėtojų dvaro valdytoja tapo Biržų apskritis. Jame 1929 m. įkurta našlaičių prieglauda.

1931 m. buvusioje dvaro arklidėje atidaryta pradžios mokykla, kuriai vadovavo mokytojas A. Stonkus. 1971 m. pastatyta nauja mokykla, bet 1991–1999 m. mokykla neveikė. 1949 m. įkurta biblioteka. 1958 m. atidarytas medicinos punktas.

Kraštų plytinė 

Apie 1885 m. pradėjo veikti Kraštų plytinė, plytomis aprūpinusi Pasvalio ir Biržų statybas. Geros kokybės iš vietinio molio gaminamos plytos buvo paklausios. 1921 m. pro Kraštus nutiestas siaurasis geležinkelis Joniškėlis-Biržai, kurio atšaka ėjo iki plytinės. 1923–1940 m. plytinė išsiplėtė, atidarytas kalkių cechas, 1938 m. pastatytas aukščiausias apskrityje 59 m. kaminas, apdainuotas net krašto himne („Kur aukštas kaminas Kraštų į dangų galvą kelia…“) 1939 m. pradėjo veikti naujas plytinės cechas. Plytoms degti žiedinėje krosnyje buvo naudojamos durpės, po Antrojo pasaulinio karo – dar ir akmens anglis.

1948 m. plečiant plytinę nugriauta senoji Kraštų šv. Antano koplyčia.

Gamykla keletą kartų buvo modernizuota, pastatytos tunelinės džiovinimo kameros, nauja kalkių degimo krosnis. Žaliava kalkėms buvo vežama iš Kirdonių dolomito karjero. Išeksploatavus Kraštų molio karjerus, kuriuos rekultivavus buvo užveisti Naradavos sodai, molis buvo vežamas iš Pajiešmenės, vėliau ir iš tolimesnių karjerų, tačiau toli transportuoti žaliavą buvo brangu.

Lietuvoje pastačius kelias silikatinių plytų gamyklas, mažosios molio plytų gamyklos pradėtos uždarinėti. 1967 m. Kraštų plytinėje buvo įsteigta įkalinimo įstaiga, kurioje baigiantys atlikti bausmę kaliniai gamino molinius švilpukus ir kitus suvenyrus. Tai, matyt, nepasiteisino, nes netrukus „lageris“ buvo uždarytas. 1975–1997 m. kaime veikė Joniškėlio statybinių medžiagų gamyklos cechas. Jį uždarius plytinė likviduota.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Stanislovas Dambrauskas, 2001–2003 m. Rokiškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas
 Jonas Genys (1955–), istorikas

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kraštų biblioteka 

Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės
Vigantas Giedraitis

Vigantas Giedraitis (g. 1951 m. gegužės 8 d. Buitūnuose, Utenos rajonas) – pedagogas, Lietuvos ir Neringos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1962 m. baigė Buitūnų pradžios, 1966 m. Kuktiškių aštuonmetę, 1969 m. Saldutiškio vidurinę mokyklas. 1974 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, geografijos ir kūno kultūros mokytojas.

1974–1978 m. Antazavės internatinės mokyklos mokytojas. 1979–1989 m. Nidos vidurinės mokyklos mokytojas, 1989–1990 m. SSD „Žalgiris“ Neringos miesto būriavimo mokyklos direktorius. 1990–1997 m. Nidos vidurinės mokyklos direktorius. 1997–2000 m. Neringos miesto savivaldybės administracijos Švietimo, kultūros ir sporto skyriaus vedėjas, Klaipėdos apskrities švietimo tarybos narys. 2000–2004 m. ir 2011–2015 m. Neringos savivaldybės mero pavaduotojas, 2004–2011 m. Neringos savivaldybės meras.

1993–2000 m. Tėvynės sąjungos narys, 2000–2006 m. Darbo partijos, 2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Neringos skyriaus narys.

1990–1995 m. Neringos miesto tarybos deputatas, nuo 1995 m. Neringos savivaldybės tarybos narys. 

Žmona – Svetlana, vaikai – Egidijus, Erika.

Šaltiniai 

Neringos merai
Neringos politikai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos buriuotojai
Lietuvos mokyklų direktoriai
Kalnalis (Šilutė)

Kalnalis – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Švėkšnos, kelio Švėkšna – Pėžaičiai dešinėje; rytiniu pakraščiu teka upelis Švėkšnalė (Ašvos deš. intakas).

Kalnalio kaimas ribojasi su Pavilnučio, Stirpeikų, Alseikų kaimais bei Švėkšnos miesteliu.

1936 m. Kalnalio kaime buvo 11 ūkių, kurie turėjo 134 ha žemės; stambiausias – Šarkos Prano (33 ha); 6 ūkiai – mažiau kaip 5 ha;

Kalnalio kaime gimė parapijų istorijų rašytojas kunigas Kazys Žąsytis, čia gyveno Švėkšnos parapijos vargonininkas ir Švėkšnos gimnazijos mokytojas Kazimieras Žukas, kurio sūnūs Jonas ir Zigmas Žukai tapo žinomais muzikantais.

1923 m. Kalnalio kaime buvo 12 ūkių ir 76 gyventojai, 1997 m. – 15 ūkių ir 37 gyventojai.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Prūsija. Šilutė. 2000.

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kančaičiai

Kančaičiai (arba Končaičiai) – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Švėkšnos, kelio Švėksna-Kvėdarna kairėje; teka Graumena (Šalpės kair. intakas); iš rytų prieina Medžioklės miškas.

Kančaičių kaimas ribojasi su Gedminaičių, Užlaukio, Vilkėno, Gedikų (visi Švėkšnos sen.) ir Pakalniškių (Veiviržėnų sen.) kaimais.

Kančaičių kaimas minimas 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje. Gyveno 9 šeimos.

Gyventojai 

1923 m. kaime buvo 12 ūkių, 98 gyventojų; 1997 m. – 24 ūkiai, 62 gyventojai.

Šaltiniai 
 Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Prūsija. Šilutė. 2000.

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Gailaičiai (Šilutė)

Gailaičiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje; 5 km į šiaurės vakarus nuo Švėkšnos, prie Šilutės ir Klaipėdos rajonų savivaldybių ribos. Iš vakarų ribojasi su Šarkiškių kaimu (Veiviržėnų seniūnija), iš rytų ir pietų – su buvusio Uoksų kaimo teritorija; iš šiaurės prieina Bilviečio miškas, pietiniame pakraštyje teka Vatinos (Ašvos kair. intakas). Vakariniame kaimo pakraštyje yra piliakalnis.

Šiuo metu buvusios Gailaičių kaimo teritorijos didesnę dalį užima šienaujamos pievos, stūkso keli pavieniai ąžuolai (1-1,5 m skermens) bei medžiotojų bokštelis.

Istorija 
1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje minimas Gailaičių bičių ūkis, 1695 m. kaime gyveno 7 šeimos. Gailaičių kaimas pažymėtas (užrašas Gailaten) 1736 m. J. F. Betgenat Prūsų Lietuva ir 1763 m. Klaipėdos apskrities Prūsijoje išleistuose žemėlapiuose. 1919–1940 ir 1946–1956 m. Gailaičiuose veikė pradinė mokykla. 1923 m. buvo 47 gyventojai, 5 ūkiai, kurie turėjo 119 ha žemės; stambiausias ūkininkas P. Gedmintas (52 ha). 1939 m. kaimas išsikėlė į vienkiemius. 1940–1941 m. Gailaičiuose, ūkininko P. Gedminto sodyboje, buvo įsikūrusi Sovietų 105-ojo Kretingos pasienio būrio Švėkšnos trečiosios pasienio komendatūros 9-oji užkarda. Antrojo pasaulinio karo pradžioje rusų pasieniečiai nukankino gimnazistą Joną Gedmintą, vokiečiai – Stanislovą Jušą, po karo už „politinę“ veiklą suimti Juozas Būdvytis (nukankintas lageryje) ir Stasys Pupšys.

Sovietmečiu suvalstybintoje ūkininko Gedminto daržinėje buvo laikomi javai, šienas; laukuose – auginami javai. 1977–1981 m., „Ašvos” tarybinio ūkio vadovų spaudžiami ir melioracijos skatinami, beveik visi gyventojai iš kaimo išsikėlė (iš šešių sodybų liko viena). 1975 m. Gailaičiuose gyveno 13 gyventojų (10 pensijinio, 2 darbingo, 1 ikimokyklinio amžiaus), 1990 m. – 1 gyventojas.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Gailaičiuose gimė:
 Juozas Gedmintas (1907–1995), visuomenės veikėjas;
 Jonas Dromantas (1950–), energetikas gamybininkas, visuomenės veikėjas;
 Petras Dromantas (1947–2006), lengvosios atletikos treneris;
 Vigantas Žiogas (1943–), daktaras, profesorius, statybos technologijų tyrinėtojas.

Šaltiniai 

 Šilutės rajono savivaldybės Fridricho Bajoraičio viešoji biblioteka. Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Prūsija. Šilutė. 2000.
 A. Rugytė. Švėkšna. Čikaga. 1974. P. 161, 178, 456–457.
 Antanas Klumbys. Gimtoji mano Švėkšna // Sudarytojas P. Čeliauskas. Švėkšna atsiminimuose, K., Aušra. 1999. P. 186.
 Lietuvos inventoriai. XVII a., 1962., Vilnius. P. 399.

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Radeikiai

Radeikiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Utenos, esantis abipus kelio  atkarpos Utena–Zarasai. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka (nuo 1967 m.), Radeikių koplyčia.

Istorija 

Pirmą kartą Radeikiai paminėti išlikusiose Daugailių bažnyčios metrikų knygose. Daugailių bažnyčios 1685–1721 metų metrikų knygoje krikšto įrašas datuotas 1689 m. gruodžio 18 d. Apytikslis įrašo vertimas: „Tą pačią dieną pakrikštytas Nikolajus (Mykolas), Juozapo Žemaičio ir Dorotėjos (neįskaitoma pavardė) teisėtas sūnus iš Radeikių kaimo. Krikšto tėvai Bartolomėjus Juodenis iš Daržinių su Agnete (pavardė neįskaitoma) iš Radeikių“.

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
John Wycliff

John Wycliffe (, Wycliff, Wickliffe; 1320 m. – 1384 m. gruodžio 31 d.) – Anglijos teologas, vienas iš pirmųjų Romos katalikybės reformacijos šalininkų XIV a., už tai katalikų dvasininkų persekiotas.

Gimė 1320 m. Hipswellyje. John Wycliffe buvo pirmasis anglas išvertęs Bibliją iš lotynų kalbos į anglų kalbą.

Tapo pavyzdžiu Janui Husui, Liuteriui, Kalvinui. Jis teigė, kad bažnyčia valdo per daug žemiškųjų turtų, kritikavo jos struktūrą ir hierarchiją. Anot John Wycliff, Kristus su savo natūraliu kūnu ir krauju nedalyvauja Komunijos Sakramente; vyskupas ar kunigai padarę mirtinas nuodėmes, negali dalyti sakramentų; anglikonų bažnyčia neprivalo garbinti jokio popiežiaus, ji turi pasiskelbti nepriklausoma; dvasininkija negali turėti turtų, nes tai nesuderinama su Evangelijos mokslu. Viklifas didžiausią dėmesį kreipė į Bibliją ir reikalavo, kad ji būtų atiduota žmonėms, nes tai esanti gyvenimo knyga, Kristaus tikėjimas, tiesa ir neklystantis įstatymas.

Wycliff
Wycliff
Raplos apskritis

Raplos apskritis (), Raplama (Rapla maakond) – viena iš 15 Estijos apskričių, esanti šalies vakaruose. Šiaurėje ribojasi su Harju, rytuose – su Jervos, pietuose – su Piarnu, vakaruose – su Lianės apskritimis. Administracinis centras – Rapla.

Geografija 
Apskritis išsidėsčiusi pelkėtoje ir miškingoje aukštumoje. Randama naudingų iškasenų: klinčių, dolomito, durpių ir molio.

Gyventojai 
Apskritis užima tik 10 vietą pagal gyventojų skaičių Estijoje. Daugiausia gyventojų susitelkę centrinėje dalyje. Vienintelis miestas – Rapla.

Administracinis suskirstymas 
Kaimų savivaldybės:
 Jurus
 Jervakandis
 Kaiu
 Kehtna
 Kohila
 Keru
 Merjama
 Raikiula
 Rapla
 Vigala

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Estijos apskritys
Kęstas Komskis

Kęstas Komskis (g. 1963 m. spalio 22 d. Sodėnuose, Šilutės rajonas) – Lietuvos ir Pagėgių savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Mokėsi Lumpėnų pagrindinėje mokykloje. 1983 m. baigęs Klaipėdos politechnikumą įgijo autotechniko specialybę. 2004 m. baigė Kaliningrado valstybinį technikos universitetą, įgijo vadybininko specialybę.

1983–1992 m. Žukų, Rambyno tarybinių ūkių specialistas. 1992 m. įkūrė individualią įmonę. 1998 m. ją perregistravo į UAB „Riklaiva“ ir jai vadovavo iki 2000 metų. 2000–2003 m. Pagėgių savivaldybės mero pavaduotojas, 2003–2008 m. Pagėgių savivaldybės meras. 2008–2016 m. Seimo narys.

2000–2008 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys. 2019 m. vėl tapo Pagėgių savivaldybės tarybos nariu (su visuomeniniu rinkimų komitetu „Pagėgių krašto vardan“).

2012–2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo Pirmininko pavaduotojas.

2016 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos nariai pripažino, kad K. Komskio naudai vykdytas balsų pirkimas, jam tekusius balsus vienmandatėje apygardoje nuspręsta pripažinti negaliojančiais.

Lietuvos liberalų sąjungos narys, LLS Šilutės rajono skyriaus pirmininkas. 2003 m. Liberalų demokratų partijos, nuo 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas narys, Pagėgių skyriaus pirmininkas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Biografija (lrs.lt)

Pagėgių politikai
Pagėgių merai
Seimo nariai
Grumman F-14 Tomcat

Grumman F-14 Tomcat – viršgarsinis, dviejų variklių, dvivietis, keičiamo sparnų kampo, karinis reaktyvinis lėktuvas.

F-14 buvo sukurtas XX a. 6-jame dešimtmetyje, siekiant pakeisti F-4 Phantom II tipo naikintuvus. Buvo naudotas JAV laivyne kaip pagrindinis naikintuvas. 1976 metais šiuos naikintuvus įsigijo Iranas. Šiuo metu jie ir yra naudojami tik Irane, JAV 2006 m. buvo pakeisti naujesniais F/A–18E/F Super Hornet.

Techninės charakteristikos (F-14A) 
 Du varikliai TF30-P-412A/414A, pagaminti firmoje „Pratt & Whitney“, kurių trauka siekia 92,97 kN.
 Didžiausias greitis aukštyje – 2485 km/h (2,24 macho)
 Didžiausias pakilimo greitis – 9145 m/min.
 Pakilimo aukštis – 15240 m.
 Kovinio veikimo spindulys su oras-oras 6 raketomis AIM-7 Sparrow ir 4 AIM-9 Sidewinder – 1233 km.
 Tuščio masė – 18191 kg
 Maksimali pakilimo masė – 32089 kg
 Sparnų ilgis: didžiausias – 19,54 m, minimalus – 10,15
 Ilgis – 19,1 m
 Aukštis – 4,88 m
 Ginkluotė:
 šešiavamzdė 20 mm patranka M61A1 Vulcan
 raketos AIM-54 Phoenix, AIM-7 Sparrow ir AIM-9 Sidewinder
 oras-oras raketų pakrovimo variantai: 
 2× AIM-9 + 6× AIM-54
 2× AIM-9 + 2× AIM-54 + 3× AIM-7 (Dažniausiai naudota)
 2× AIM-9 + 4× AIM-54 + 2× AIM-7
 2× AIM-9 + 6× AIM-7
 4× AIM-9 + 4× AIM-54
 4× AIM-9 + 4× AIM-7
 bombos Mk-83 ir Mk-84

F-14 variantai ir modifikacijos 
 YF-14A : Prototipas. 12 vnt.
 F-14A : Modifikacija skirta JAV laivynui.
 F-14A + Plus ar F-14B : Patobulinta F-14A versija su GE F110-400 varikliais. Avionika ir AWG-9 radaras išliko. F-14B buvo gaminamas su F401-PW-400 varikliais.
 F-14D Super Tomcat :Pakeisti varikliai į GE F110-400. Įdėtas naujas radaras AGP-71

Naikintuvai
Grumman orlaiviai
Gintautas Gegužinskas

Gintautas Gegužinskas (g. 1961 m. gruodžio 21 d. Garliavoje, Kauno rajonas) – Lietuvos ir Pasvalio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1968–1979 m. mokėsi Garliavos 1-oje vidurinėje mokykloje, 1984 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultetą ir įgijo mokslinio agronomo specialybę. 2004 m. baigė Mykolo Romerio universitetą, teisės magistras.

1984 m. Pasvalio rajono Joniškėlio tarybinio ūkio – technikumo vyriausiasis agronomas. Nuo 1984 m. lapkričio mėn. iki 1989 m. Pasvalio rajono komjaunimo komiteto pirmasis sekretorius. 1990–1995 m. Pasvalio miesto meras, 1995–2000 m. ir nuo 2003 m. Pasvalio rajono savivaldybės meras. 2000–2003 m. Pasvalio darbo biržos direktoriaus pavaduotojas.

1990–1995 m. Pasvalio rajono tarybos deputatas, nuo 1995 m. Pasvalio rajono savivaldybės tarybos narys. 

1984–1989 m. Lietuvos Komunistų partijos narys. Pradėjus kurtis Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio grupei Pasvalio rajone, įsitraukė į jos veiklą. Nuo 1996 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai), Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys.

Pasvalio Rotary klubo narys. Žmona Vitalija, dukros Gintarė (g. 1982 m.) ir Vilija (g. 1985 m.)

Šaltiniai 

Pasvalio merai
Pasvalio politikai
Lietuvos agronomai
Antanas Matulas

Antanas Matulas (g. 1956 m. liepos 1 d. Pernaravoje, Kėdainių raj.) – Lietuvos ir Pasvalio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1974 m. baigė Pernaravos vidurinę mokyklą ir įstojo į Panevėžio A. Domaševičiaus medicinos mokyklą. 1975–1977 m. tarnavo tarybinėje armijoje. Grįžęs iš armijos, 1979 m. su pagyrimu baigė medicinos mokyklą. 1987 m. baigė Kauno medicinos institutą ir įgijo gydytojo specialybę.

1979–1981 m. Pasvalio rajono centrinės ligoninės greitosios medicinos pagalbos medicinos felčeris. 1987–1991 m. – ligoninės gydytojas akušeris – ginekologas, 1992–1996 m. ir 2000–2002 m. – ligoninės vyriausiasis gydytojas. 1991–1995 m. Pasvalio miesto savivaldybės tarybos pirmininkas. 1996–2000 m. ir nuo 2004 m. Seimo narys. 2003–2004 m. Pasvalio rajono pirminės asmens sveikatos priežiūros centro vyriausiasis gydytojas. 

1990–1995 m. Pasvalio rajono tarybos deputatas, 2000–2004 m. Pasvalio rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1994 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.

Pomėgiai – medicina, žvejyba, organizacinė veikla.

Trys sūnūs (iš pirmos santuokos) – Vismantas, Tautvydas, Žygimantas.

Politinė veikla

Alkoholio reklamos draudimas 
2007 m. gruodį Seimas priėmė A. Matulo inicijuotas pataisas ir uždraudė alkoholio reklamą iki 11 valandos vakaro.

Išnašos 

  

Pasvalio politikai
Seimo nariai
Remigijus Alvydas Kirstukas

Remigijus Alvydas Kirstukas (g. 1946 m. lapkričio 18 d. Klaipėdoje) – gydytojas, Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1964 m. Kaune baigė vidurinę mokyklą, 1970 m. baigė Kauno medicinos instituto Gydomąjį fakultetą, gydytojas.

1970–1979 m. Palangos sanatorinių – kurortinių įstaigų susivienijimo „Jūratė“ gydytojas, skyriaus vedėjas, 1979–1992 m. fizioterapijos gydyklos vyriausiasis gydytojas. 1994–2000 m. dirbo privačiame versle. 2000–2003 m. Palangos miesto ligoninės vyriausiasis gydytojas. 2004–2006 m. Klaipėdos jūrininkų ligoninės Palangos sveikatos priežiūros centro vadovas. 2006–2007 m. ir 2007–2008 m. Palangos savivaldybės meras. Nuo 2008 m. Klaipėdos jūrininkų ligoninės Palangos departamento vedėjas.

Nuo 1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, LiCS Palangos skyriaus pirmininkas.

2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Palangos savivaldybės tarybos narys. 

Palangos Rotary klubo narys. Žmona Regina, dukros Eglė, Radvilė.

Šaltiniai 

Palangos merai
Palangos politikai
Lietuvos gydytojai
Tenerifė

Tenerifė () – Ispanijos vulkaninė sala, didžiausia iš septynių Kanarų salų Atlanto vandenyne, prie Afrikos krantų. Salos plotas – 2034 km². Gyventojų – 933 000. Svarbiausias miestas ir salos sostinė – Santa Krus de Tenerifė.

Tenerifė įsikūrusi salyno centre, tarp Gran Kanarijos ir La Gomeros. Salą juosia kalnų virtinės. Salos centre stūkso 20 km skersmens, 3718 m aukščio, trečias pagal dydį pasaulyje Teidės vulkanas. Šis aukščiausias Ispanijos taškas yra natūrali kliūtis audringiems, drėgniems orams, atkeliaujantiems iš Vakarų Europos. Centrinis kalnų masyvas skiria salą į pietinę ir šiaurinę dalis, skirtingas savo gamtovaizdžiu ir klimatinėmis sąlygomis.

Salos puošmena – Tenerifės nacionalinė gėlė, vadinama „Rojaus paukštės žiedu“ (Tajinaste Rojo).

Kasmet salą aplanko apie šeši milijonai turistų, o tai yra daugiau nei pusė visų atvykstančių į Kanarų salas.

Miestelis La Laguna yra Tenerifės ir visų salų kultūrinis centras. Tai pirmasis ispanų įkurtas miestas Kanarų salose. La Lagunoje išlikusi pati gražiausia ir seniausia architektūra visoje saloje.

Puerto de la Krusas – tai ne tik turizmo industrija, bet ir vietos gyventojų išsaugota tradicinio salos miestelio dvasia.

La Orotava – to paties pavadinimo slėnyje įsikūręs miestelis, salos žemdirbystės centras. Savitą miestelio architektūrinį stilių perėmė daugelis ispaniškai kalbančių teritorijų Lotynų Amerikoje.

Santa Kruz de Tenerifė – salos sostinė, kultūrinis ir administracinis centras. Mieste kasmet vyksta tradicinis Tenerifės karnavalas, kuris mažai kuo nusileidžia Rio de Žaneiro (Brazilija) ar Venecijos (Italija) karnavalams.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Tenerifės internetinė svetainė (anglų, ispanų ir vokiečių k.)

Kanarų salos
Šadžiūnai (reikšmės)

Šadžiūnai yra:

 Lazdijų rajone:
 Lazdijų seniūnijoje;
 Veisiejų seniūnijoje;
 Šalčininkų seniūnijoje;
 Trakų seniūnijoje.
Šadžiūnai (Šalčininkai)

Šadžiūnai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Milkūnų, 6 km nuo Dieveniškių. Tipiškas gatvinis kaimas. Priklauso Rudnios seniūnaitijai.

Istorija 
Šadžiūnai pirmą kartą minimi 1560 m. 1906 m. kaime vyravo dvikalbystė, o 1938 m. lietuvių kalba jau buvo išnykusi.

Žymūs žmonės 
Šadžiūnuose gimė partizanas Eduardas Brinklys, slapyvardis „Daugirdaitis“ (1922–2001). Jis buvo vienas iš pirmųjų partizanų, kovojusių už Lietuvos laisvę. Su draugais organizavo pogrindinę organizaciją „Už laisvę“, kurios tikslas buvo įtraukti aukštųjų mokyklų jaunimą į kovą prieš hitlerizmą. Išdaviko dėka Kaune buvo suimti štabo nariai. Su suklastotais dokumentais E. Brinklys įsidarbino Pagaujėnų (Dieveniškių vls.) pradžios mokykloje. Su juo kartu dirbo ir Lietuvos partizanas Vaclovas Marma. 1945 m. E. Brinklys pateko į pasalą, buvo suimtas ir nuteistas 20 metų kalėti. Lageryje susirgo atvira džiova. 1955 m. paleistas.

Gyventojai

Šaltiniai 
2. http://www.voruta.lt/kova-uz-salcininku-krasta-ir-jo-lietuvybes-issaugojima/

3. http://alkas.lt/2016/04/07/k-misius-is-rytu-lietuvos-lenkinimo-istorijos-dieveniskiu-krasto-gyvenvieciu-lenkinimas/

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Šilaičiai (Panevėžys)

Šilaičiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, šalia kelio Panevėžys-Ramygala. Šilaičiuose yra įkurtos naujosios Panevėžio miesto kapinės, didžiausios apskrityje. Prie kapinių yra pastatytas paminklinis akmuo ir kryžius pokario kovose žuvusiems partizanams. Žvyro telkinys.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Aleksandrava (Panevėžys)

Aleksandrava (arba Aleksandrinė) – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietuose, Raguvos miško vakariniame pakraštyje. Pavadinimas kilęs nuo asmenvardžio Aleksandras arba Aleksandra.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Pamėnkalnis

Pamėnkalnis (arba Tauro kalnas, Taurakalnis, Velnio kalnas, Vaiduoklių kalnas) – kalva Vilniaus centre, Naujamiesčio seniūnijoje.

Istorija 

Archeologo Vykinto Vaitkevičiaus teigimu, nuo senų laikų Pamėnkalnis arba Tauro kalnas turėjo kitą pavadinimą – Velnio kalnas. 1441 m. Ldk Kazimiero Jogailaičio privilegijoje Vilniaus miestiečiams kalnas buvo minimas kaip orientyras – ipa usque ad fluvium Wilia ab vna et a Czarthowahora vsq ad Lukyschky partibus. Velnio kalnas () aptinkamas ir vėliau, o XVII a. atsiranda ir įsitvirtina Pamėnkalnis (šis pavadinimas kilo nuo žodžio pamėnas – „pamėklė, šmėkla“).

Istorikas dr. Jonas Jurkštas tyrinėdamas Vilniaus vietovardžius senųjų aktų rinkiniuose surado 1602 m. aktą, kuriame gatvė, einanti nuo Vilijos (Neries) vartų į Lukiškes, vadinama Pamėnkalnio vardu. 1648 m. Lukiškių planeliuose matosi, kad Tauro kalnas ir Pamėnkalnis – tas pats kalnas.

XVIII a. kalno žemė ar tik jos dalis priklausė LDK matininkui, Stakliškių seniūnui Juozapui Teodorui Daraškevičiui Bufalui (). Vietos gyventojai kalną pradėjo vadinti savininko vardu – . Pirmojo lietuviško vadovo po Vilnių rengimo metu, Mykolas Biržiška su bendraminčiais, gal nelabai gilindamiesi į kalno lenkiško pavadinimo asmenvardinę kilmę, išsivertė pavadinimą pažodžiui – „laukinis jautis“ arba „tauras“. Tai labai gražiai derėjo ir prie legendos apie tai, kaip Gediminas sumedžiojo taurą, o ilsėdamasis susapnavo geležinį vilką ir upių santakoje ėmė statyti Vilniaus miestą.

1860 m. pirmos gildijos Vilniaus pirklys Vilhelmas Šopenas miesto pakraštyje prie Tauro kalno pastatė alaus daryklą (dabartinė „Vilniaus tauro“ alaus darykla).

Žymūs šalies veikėjai, tokie kaip Mikalojus Konstantinas Čiurlionis bei Jonas Basanavičius, ketino ant Pamėnkalnio įkurti Tautos namus – visos Lietuvos kultūros centrą. Apie tai buvo paskelbta 1907 m. Lietuvių mokslo draugijos steigiamajame susirinkime. Šiuo tikslu buvo nupirktas sklypas ir surinkti pinigai, bet idėjos įgyvendinimui sutrukdė prasidėjęs Pirmasis pasaulinis karas. 2007 m. Tautos namų idėjos 100-osioms metinėms ant Pamėnkalnio atidengtas paminklinis akmuo, ant kurio užrašyta, kad šioje vietoje turi stovėti Tautos namai.

1963 metais ant Pamėnkalnio buvo pastatyti Respublikiniai profsąjungų kultūros rūmai, kuriuose 1988 m. gruodžio 12 d. buvo atkurtas Lietuvos tautinis olimpinis komitetas.

Šaltiniai 

Lietuvos kalvos
Vilnius
Papeetė

Papeetė (, ) – Prancūzijos Polinezijos (Prancūzijos „užjūrio valstybė“) sostinė. Išsidėsčiusi Visuomenės salų, Priešvėjinėse salose, Taičio šiaurės vakarinėje pakrantėje. Papeetės komunoje gyvena 26,2 tūkst. gyventojų, tačiau visoje miesto teritorijoje – 127,6 tūkst.

1962 m. šalia miesto įkurtas tarptautinis Faa’a oro uostas. Yra katedra, Septintosios Dienos adventstų šventykla. Miestas taip pat turi svarbų prekybinį jūrų uostą iš jo taip pat vykta kruizinės kelionės). Papeetėje yra ir vienintelis šalies universitetas.

Komunos 

Miesto teritoriją sudaro 7 komunos:
 Faa'a,
 Papeetė,
 Punaauia,
 Pirae,
 Mahina,
 Paea,
 Arue.

Istorija 
Papeetės teritorija apgyvendinta 1818 m. britų misionieriaus William Crook. 1820 m. karalienė Pomare IV čia perkėlė sostinę. Papeetė tapo svarbiu prekybos centru. 1842 m. Tačiau tapusi Prancūzijos protektoratu, Papeetė tapo administraciniu centru. 1884 m. miestą nuniokojo gaisras, o 1906 m. – uraganas. 1995 m. Papeetėje kilo dideli protestai dėl Prancūzijos vykdomų branduolinių bandymų Mururoa atole. Riaušės truko 3 dienas. Per sumaištį nukentėjo 40 žmonių.

Nuorodos 
 Turizmas Taityje

Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Prancūzijos Polinezijos komunos
Dargužiai (Žeimiai)

Dargužiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Žeimių, šalia Vilniaus–Šiaulių geležinkelio, netoli Lankesos upelio. Praeina vieškelis . Kaime yra Žeimių geležinkelio stotis.

Istorija 
2017 m. Žeimių GS gyvenvietė buvo prijungta prie Dargužių kaimo.

Gyventojai 

Žymūs žmonės
 Remigijus Osauskas (g. 1974 m.), politikas, Jonavos vicemeras (2011–2015 m.)

Šaltiniai 

Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Įvartis

Įvartis – situacija įvairiose komandinio sporto šakose, kai kamuolį pataikius į vartus pelnomas taškas ar keli taškai. Pavyzdžiui, futbole ar ledo ritulyje įvartis įskaitomas, jei į vartų plotą patekęs kamuolys pilnai kerta vartų liniją. Amerikietiškame futbole įvartis pelnomas, kai koja smūgiuotas kamuolys praskrenda virš vartų skersinio, už įvartį skiriami 3 taškai. Įvarčiai taip pat naudojami rankinyje, vandensvydyje, žolės riedulyje, grindų riedulyje ir kitose sporto šakose.

Futbolo taisyklės
Sporto terminologija
Draugijos salos

Draugijos salos () – salų grupė Ramiojo vandenyno pietuose, Prancūzų Polinezijoje. Plotas 1598 km². Gyvena 214,5 tūkst. gyventojų (2002 m.). Gyventojų tankumas 134,2 žm./km². Svarbiausias miestas – Papeetė (Taityje).

Salynas gamtiškai ir administraciškai skirstomas į 2 grupes:
 Priešvėjines salas (Îles du Vent)
 Mehetia
 Taitis
 Morea
 Maiao
 Tetiaroa
 Pavėjines salas (Îles Sous – le-Vent)
 Huahine
 Bora Bora
 Raiatea ir Tahaa, kurios apsuptos bendro koralinio rifo
 Maupiti
 Tupai
 Mopelia
 Scilė
 Motu One

Salos vulkaninės kilmės, apsuptos koralinių rifų. Aukštis iki 2241 m (Taityje). Auga drėgnieji tropiniai miškai. Tropinė žemdirbystė, žvejyba.

Salos pavadintos Londono Karališkosios Draugijos garbei. Prancūzijos protektoratu tapo 1843 m., o kolonija – 1880 m.

Nuorodos 
 Vaizdas iš kosmoso

Draugijos salos
Įstatinis kapitalas

Įstatinis kapitalas –  akcinės bendrovės kapitalas, kurio dydį nurodo jos įstatai ir nominalioji akcijų vertė; mažiausio įstatinio kapitalo dydį paprastai nustato valstybė.

Jungtinėje Karalystėje nurodyta, kad įstatinio kapitalo turi būti tiek, kiek reikia ūkinei veiklai vykdyti. Vykdant ūkinę veiklą įstatinis kapitalas gali kisti.

Lietuvoje minimalus įstatinis kapitalas yra apibrėžtas akcinių bendrovių įstatyme:

 25 000 EUR akcinei bendrovei,
 2 500 EUR uždarai akcinei bendrovei.

Akcinės bendrovės įstatinio kapitalo šaltiniai:
 akcijų išleidimas, kurias galima apmokėti grynaisiais pinigais, vertybiniais popieriais ir kitu materialiuoju ar nematerialiuoju turtu,
 privataus kapitalo perregistravimas į akcinį,
 kitos įstaigos pelnas.

Šaltiniai 

Akcinių bendrovių teisė

de:Stammkapital
eo:Nominala kapitalo
fi:Osakepääoma
pl:Kapitał zakładowy
Linkuva (Kaunas)

Linkuva – Kauno miesto dalis į šiaurės vakarus nuo miesto centro, kiek į vakarus nuo Šilainių, prie automagistralės Via Baltica Kauno vakarinio lanksto. Prie Linkuvos yra Veršvo kraštovaizdžio draustinis, jame prie Veršvo upelio išlikusi Linkuvos dvaro sodyba – kultūros paminklas su vertingais memorialiniais kūriniais (Linkuvos dvaro Šv. Jono Krikštytojo koplyčia, Kristaus Karaliaus kompozicija), parko fragmentais. Yra civilinės Linkuvos (Maironiškių) kapinės, sunykusios prancūzų karių kapinaitės. Veršvo slėnyje įsteigtas Veršvo kraštovaizdžio draustinis. Šiai miesto daliai iš dalies priskiriamas IX Kauno fortas.

Istorija 

Istoriniuose šaltiniuose 1678 m. minimas Linkuvos dvaras.

XIX a. pradžioje Linkuvoje buvo apsistoję prancūzų kariai, po nesėkmingo Napoleono žygio į Rusiją dalis jų buvo netoli dvaro palaidoti.

Iki I pasaulinio karo buvo vadinamas Linkava.

1984 m. kovo 28 d. Užliedžių apylinkės Linkuvos gyvenvietė buvo prijungta prie Kauno miesto. Prie miesto buvo prijungta didžioji Linkuvos dalis, bet šiaurinė dalis kaimo liko Kauno rajone. 1992 m. Linkuvos devynmetė mokykla prijungta prie Užliedžių mokyklos. 2017 m. rajoninis kaimas panaikintas, jo žemes priskiriant Giraitės ir Vijūkų kaimams.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Linkuvos dvaras, Kauno m.
 Skirmantė Smilingytė-Žeimienė. Dvasininkija – tarpukario memorialinių dailės kūrinių iniciatorė

Kauno miesto dalys
Faaa

Faaa (:; tait.: Fa’a’a) – komuna ir gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Taičio šiaurės vakaruose, pietinis Papeetės priemiestis. Komunoje gyvena 28,3 tūkst. gyventojų. Jos teritorijoje yra tarptautinis oro uostas ir universitetas.

Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Prancūzijos Polinezijos komunos
Punaauia

Punaauia – komuna ir gyvenvietė Prancūzų Polinezijoje, vakarų Taityje, vandenyno pakrantėje, į pietus nuo Papeetės. Komunoje gyvena 23,7 tūkst. gyventojų.

Prancūzijos Polinezijos komunos
Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Piraė

Piraė – komuna ir gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Taičio šiaurės vakaruose, Papeetės priemiestis. Komunoje gyvena 14,5 tūkst. gyventojų.

Prancūzijos Polinezijos komunos
Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Paea

Paea – komuna ir gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Taičio vakaruose, vandenyno pakrantėje. Įeina į Papeetės konurbaciją. Komunoje gyvena 12,3 tūkst. gyventojų. Išvystytas turizmas.

Prancūzijos Polinezijos komunos
Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Mahina

Mahina – gyvenvietė ir komuna Prancūzijos Polinezijoje, Taičio šiaurės vakaruose, Papeetės konurbacijoje, vandenyno pakrantėje. Komunoje gyvena 13,3 tūkst. gyventojų (2002 m.).

Prancūzijos Polinezijos komunos
Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Arue

Arue – gyvenvietė ir komuna Prancūzų Polinezijoje, Taičio šiaurės vakaruose, vandenyno pakrantėje. Šiaurės rytinis Papeetės priemiestis. Komunoje gyvena 9,3 tūkst. gyventojų (2002 m.). Į Arue sudėtį taip pat įeina Tetiaroa sala.

Prancūzijos Polinezijos komunos
Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Hitiaa O Te Ra

Hitiaa O Te Ra – komuna Prancūzijos Polinezijoje, Taityje, Tahiti Nui šiaurės rytuose. Plotas 218,2 km². 8,3 tūkst. gyventojų (2003 m.). Administracinis centras – Hitiaa.

Didžiąją komunos dalį užima retai gyvenami miškingi kalnai. Gyventojai susitelkę pakrantėje.

Prancūzijos Polinezijos komunos
Hitiaa

Hitiaa (, ) – gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Taityje, Tahiti Nui šiaurės rytuose, vandenyno pakrantėje. Hitiaa O Te Ra komunos centras.

Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Papara

Papara arba Papao – gyvenvietė ir komuna Prancūzų Polinezijoje, Taityje, Tahiti Nui pietuose, vandenyno pakrantėje. Komunos plotas 92,5 km². Gyvena 9,5 tūkst. gyventojų (2002 m.).

Komunos šiaurę užima miškingi kalnai.

Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Prancūzijos Polinezijos komunos
Teva I Uta

Teva I Uta – komuna Prancūzų Polinezijoje, Taityje, Tahiti Nui pietryčiuose. Komunos centras – Mataiea gyvenvietė. Plotas 119,5 km². 7,8 tūkst. gyventojų (2002 m.).

Didžiąją komunos dalį užima sunkiai įžengiami kalnų miškai.

Prancūzijos Polinezijos komunos
Mataiea

Mataiea – gyvenvietė Prancūzų Polinezijoje, Taityje, Tahiti Nui pietryčiuose, vandenyno pakranėje. Teva I Uta komunos centras.

Svarbus turistinis centras. Yra čia gyvenusio prancūzų dailininko Polo Gogeno muziejus.

Nuorodos 
 P. Gogeno muziejus
 Nuotrauka 

Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Rytų Taiarapu

Rytų Taiarapu () – komuna Prancūzų Polinezijoje, Taityje. Užima šiaurinę Tahiti Iti dalį, Taravao sąsmauką ir rytinę Tahiti Nui dalį. Nusidriekusi palei vandenyno krantą 112 km. Be to, į komunos sudėtį įeina negyvenama Mehetia sala. Pietinę komunos dalį užima kalnai.

Plotas 218,3 km². Gyvena 10,3 tūkst. gyventojų (2002 m.). Administracinis centras – Taravao.

Prancūzijos Polinezijos komunos