Griškabūdis

Griškabūdis – miestelis Šakių rajono savivaldybėje, 14 km į pietryčius nuo Šakių, prie kelio . Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Urbanistikos paminklas. Senoji Griškabūdžio dalis, susiformavusi XIX a. viduryje iš buvusio gatvinio kaimo ir jo gale įsikūrusio miestelio, savaimingos raidos radialinio plano. Vyrauja vienaukščiai, centre – keli mūriniai, ir dviaukščiai mediniai pastatai. Trijų pagrindinių gatvių sankryžoje – netaisyklinga keturkampė aikštė, kuri susiformavo, manoma, XIX a. viduryje po gaisro. Prie aikštės – medinė aštuonkampė klasicistinė Griškabūdžio Kristaus Atsimainymo bažnyčia, pastatyta 1796 m. buvusios bažnyčios vietoje, (architektas J. Vališauskas) – vienintelė išlikusi tokio plano medinė bažnyčia Lietuvoje. Pagrindiniame fasade – keturių kolonų dorėniškasis portikas su aštuonkampiu bokšteliu virš frontono. Viduje polichrominė sienų tapyba, neobarokiniai altoriai. Šventoriuje 1933 m. pastatyta gelžbetoninė varpinė (inž. Antanas Bistrickas). Veikia paštas (LT-71041).

Pietinė miestelio dalis yra Naujasis Griškabūdis.

Etimologija 

Griškabūdis – asmenvardinis vietovardis: spėjama, kad gyvenvietėje pirmiausia bus apsigyvenęs kažkoks Griška (ar Griškus). XVII–XVIII a. žodis būda visų pirma reiškė „iš lentų sukaltas namelis, palapinė, pastogė“. Tokiose būdose galėjo būti įsikūrę pirmieji kaimo gyventojai. Miestelio pavadinimas taip ir susiformavo kaip Griškos būda.

Istorija 

Gyvenvietė kūrėsi XVII a. pabaigoje iškirstos girios vietoje. Iš pradžių čia buvo medienos apdorojimo vieta, iš kurios mediena plukdyta į Dancigą. Pirmą kartą Griškabūdis minimas 1697–1706 m. Sintautų bažnyčios metrikų knygose. 1715–1741 m. jį sudarė 16-22 ūkiai. 1742–1743 m. pastatyta pirmoji medinė bažnyčia (koplyčia), kurią prižiūrėjo Naumiesčio basieji karmelitai, įkurtas karmelitų vienuolynas, panaikintas 1805 m. 1796 m. pastatyta nauja medinė Griškabūdžio Kristaus Atsimainymo bažnyčia. Karmelitai prisidėjo prie vietos gyventojų dvasinio ugdymo. Nuo 1765 m. Griškabūdis vadinamas miesteliu.

1801–1950 m. – Griškabūdžio valsčiaus centras. Nuo 1819 m. veikė parapinė mokykla, kurioje mokėsi 40 mokinių, 1842 m. sudegė, 1860 m. atstatyta. Po 1863 m. įkurta valdinė pradžios mokykla, nuo 1947– progimnazija, nuo 1948 m. Griškabūdžio vidurinė mokykla.

1840 m. ir 1915 m. Griškabūdis degė. 1915 m. įkurta vaistinė. Draudžiamąją lietuvišką spaudą Griškabūdžio apylinkėse platino knygnešiai Motiejus Baltūsis, Antanas Baltrušaitis, A. Švedas ir kiti. Po Antrojo pasaulinio karo Griškabūdžio apylinkėse veikė Žalgirio rinktinės Lietuvos partizanai. 1950–1995 m. Griškabūdžio apylinkės centras, 1950–1992 m. kolūkio centrinė gyvenvietė. 1948 m. įsteigta biblioteka, 1949 m. paštas, ambulatorija, 1950 m. – vaikų lopšelis–darželis, kultūros namai, nuo 2001 m. kultūros centras.

2000 m. patvirtintas Griškabūdžio herbas.

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 

 Georg Adam Neppert sukūrė garsiuosius miestelio vargonus.

Griškabūdyje gimė:
 Feliksas Bartkus, prelatas, Vilkaviškio kunigų seminarijos rektorius.
 Ramutė Alytė Bastienė, Šakių rajono politinė bei visuomenės veikėja.
 Pranas Enskaitis, lietuvių leidėjas, rašytojas.
 Vytautas Jonas Gylys, Lietuvos diplomatas, teisininkas.
 Juozas Jucaitis, Šakių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
 Juozas Kudirka, vargonininkas ir chorvedys.
 Justinas Kudirka, dainininkas (tenoras), pedagogas, chorvedys.
 Simas Kudirka, pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui dalyvis.
 Aurelija Maksvytienė, Šakių rajono politinė bei visuomenės veikėja.
 Juozas Stankūnas, dirigentas, pedagogas, kompozitorius.
 Ona Valiukevičiūtė, estrados dainininkė.
 Genovaitė Vasiliauskienė-Stanaitytė, dainininkė (lyrinis sopranas) ir chorvedė.
 Juozas Preikšas, dvasininkas
 Jonas Puidokas, ilgametis Griškabūdžio bažnyčios vargonininkas ir chorvedys.

Griškabūdžio kapinėse palaidoti:
 Valentinas Gustainis, žurnalistas, sociologas, publicistas, vertėjas, filosofas ir rašytojas.
 Juozapas Marma, kanauninkas.
 Antanas Skeltys, kunigas, vienuolis salezietis, saleziečių vienuolijos Lietuvoje pradininkas ir patriarchas.

Šnekta 

Griškabūdžio ir jo apylinkių šnekta, priklausanti vakarų aukštaičiams kauniškiams, aprašyta 2008 m. knygoje „Griškabūdžio apylinkių tekstai“ (autorės Rima Bacevičiūtė ir Vilija Sakalauskienė).

Literatūra 
 Algimantas Miškinis. Griškabūdis / Lietuvos TSR urbanistikos paminklai, kn. 3, Vilnius, 1979 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Griškabūdžio miestelio tinklalapis
 Buvusi karmelitų rezidencija
 Heritage.lt 
 Griškabūdžio nuotraukos