joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kordiljeros

Kordiljeros (; „kalnų grandinė“) – ilgiausia kalnų sistema pasaulyje, besidriekianti palei vakarinę Amerikų pakrantę nuo pat Aliaskos iki Ugnies Žemės.

Geografija ir klimatas 
Ilgis daugiau nei 18 tūkst. km. Plotis iki 1600 km Šiaurės Amerikoje, iki 900 km Pietų Amerikoje. Išsidėsčiusios JAV, Kanados, Meksikos, Centrinės Amerikos šalių, Kolumbijos, Bolivijos, Peru, Ekvadoro, Čilės ir Argentinos teritorijose. Beveik per visą savo ilgį sudaro vandenskyrą tarp Ramiojo ir Atlanto vandenyno baseinų. Taip pat daro labai didelę įtaką Amerikos klimatui. Pagal aukštį nusileidžia tik Himalajams ir kai kuriems Centrinės Azijos kalnams. Aukščiausios viršukalnės – Makinlis (6193 m) ir Akonkagva (6960 m). Kordiljeros dalijamos į Šiaurės Amerikos Kordiljeras (Šiaurės Amerikoje) ir Andus (Pietų Amerikoje).
Kordiljeros išsidriekusios beveik per visas klimatines zonas, išskyrus subantarktinę ir arktinę, dėl to pasižymi labai didele landšaftų įvairove. Sniego riba Aliaskoje yra 600 m aukštyje, Ugnies Žemėje – 500-700 m, ties pusiauju – 6000-6500 m. Aliaskoje ir Čilėje Kordiljerų ledynai leidžiasi tiesiai į Ramųjį vandenyną. Tropinėse juostose ledynai dengia tik aukščiausias viršūnes. Bendras ledynų plotas – 67 tūkst. km².

Geologija 
Kordiljeros susidarė Ramiojo vandenyno tektoninei plokštei ir kitoms, mažesnėms plokštėms (Naskos, Kokosų plokštėms), palindus po žemyninėmis Pietų ir Šiaurės Amerikos plokštėmis. Tai jauni kalnai, todėl aktyvūs seisminiai ir vulkaniniai procesai (~80 veikiančių ugnikalnių).

Taip pat skaitykite 
 Andai
 Šiaurės Amerikos Kordiljeros

Amerikos kalnai
Denalis

Denalis (), seniau – Makinlio kalnas () – aukščiausia Šiaurės Amerikos viršukalnė. Yra JAV, Aliaskoje, Aliaskos kalnagūbryje, Denalio nacionaliniame parke. Aukštis 6194 m. Kalną dengia amžini sniegynai ir ledynai. Pirmieji įkopė (1913 m. birželio 7 d.) anglas Hudson Stuck bei amerikiečiai Harry Karstens, Walter Harper ir Robert Tatum.

Pavadinimo kilmė 
Kalno pavadinimas Denali indėnų denainų kalba reiškia „didysis“. 1897 m. kalnui oficialiai suteiktas Makinlio pavadinimas JAV prezidento William McKinley garbei. Rusų dokumentuose buvo minimas Bolšaja Gora (Большая Гора – didelis kalnas) vardu. 2015 m. oficialiai pervadintas į Denalį.

Kalno geologija bei geografija 
Denalio kalnas stūkso Aliaskos kalnagūbryje, kuris susiformavo subdukcijos proceso metu, vandenyninei Ramiojo vandenyno plokštei neriant po žemynine Šiaurės Amerikos plokšte. Kalną sudaro dvi viršūnės: pietinė, kuri yra aukštesnė bei šiaurinė, kurios aukštis – 5934 m. Kalno šlaitai iki 1500 m aukščiau apaugę spygliuočiais, aukščiau plyti sniegynai ir ledynai.

Denalis pasižymi labai žema oro temperatūra. 2003 m. žiemą maždaug 5800 m aukštyje įkurta meteorologinė stotis užfiksavo rekordinę −59.7 °C temperatūrą. Žema temperatūra kalne išsilaiko net ir vasarą.

Šaltiniai 

JAV kalnai
Aliaskos geografija
Al Kaida

„al Kaida“ arba Al-Qaeda ( – 'bazė') – islamo fundamentalistų tarptautinė teroristinė grupuotė. Vykdo teroristines operacijas visame pasaulyje. „al Kaida“ sukurta 1988 m. vasario mėn. Afganistane ir buvo skirta kovoti prieš TSRS. Po sovietų armijos išvedimo iš Afganistano, „al Kaida“ savo veiksmus nukreipė prieš JAV, Vakarų pasaulį ir jo sąjungininkus arabų šalyse. 1998 m. Osama bin Ladenas pareiškė, kad „al Kaidos“ pagrindu bus sukurtas „Tarptautinis islamo Džihado frontas prieš hebrajus ir kryžiuočius“. „al Kaida“ išpažįsta salafitines „visuotinio džihado“ idėjas.

Tuo metu „al Kaida“ bendradarbiavo su egiptiečių teroristine grupuote „Egipto islamo džihadas“. Birželio 2001 m. ši partnerystė buvo įforminta ir dvi teroristinės grupuotės susijungė į vieną – „Kaidar al Džihad“.

Bin Ladenas sugebėjo paversti terorizmą universaliu įrankiu kovojant su Vakarų įtaka islamo pasauliui. „al Kaida“ unikali tuo, kad grupuotė sugebėjo kontroliuoti ir suvienyti daugybę kitų iki šiol nepriklausomų teroristinių grupuočių.

Šaltiniai 

Teroristinės organizacijos
Šiaurės Amerikos Kordiljeros

Šiaurės Amerikos Kordiljeros – Kordiljerų kalnų sistemos dalis Šiaurės Amerikoje. Driekiasi nuo pat Aliaskos pakrančių iki Centrinės Amerikos pietų (piečiau pereina į Andus). Ilgis daugiau nei 9000 km. Plotis nuo 800 km Kanadoje iki 1600 km JAV. Kordiljeros sudarytos iš įvairių geologinių struktūrų: prekambro masyvų, nuosėdinių ir metamorfinių paleozojaus uolienų, mezozojaus batolitų, vulkaninių masyvų. Spalvotųjų metalų, gyvsidabrio, aukso, naftos, akmens anglių telkiniai.

Beveik per visą savo ilgį Šiaurės amerikos Kordiljeros susideda iš trijų juostų. Rytinę Kordiljerą arba Uolinius kalnus sudaro Brukso kalnagūbris, Makenzio kalnai, patys Uoliniai kalnai, Rytų Siera Madrė. Aukštis iki 4399 m (Elberto k.). Kita juosta yra vadinama Vakarų Kordiljera arba Ramiojo vandenyno juosta. Ją sudaro aukšti vulkaniniai kalnagūbriai: Aliaskos (aukštis iki 6193 m, Makinlio k.), Aleutų, Beringo kalnagūbriai, Kaskadiniai kalnai, Siera Nevada, Vakarų Siera Madrė, Vulkaninė Siera, Pietų Siera Madrė. Vakaruose Kordiljeros priartėjusios prie Ramiojo vandenyno sudaro Aleksandro salas, Vankuverio salą. Tarp šių dviejų juostų yra Vidinė Kordiljerų juosta, kurią sudaro plokščiakalniai ir plynaukštės: Jukono plynaukštė, Freizerio plynaukštė, Didysis Baseinas, Kolorado plokščiakalnis, Meksikos kalnynas. Kalnus vagoja Jukono, Makenzio, Misurio, Kolambijos, Kolorado, Rio Grandės baseinų upės.

Šiaurės Amerikos Kordiljeros šiaurėje padengtos kalnų tundromis ir taiga. Pietuose vyrauja stepės ir pusdykumės, Centrinėje Amerikoje – tropiniai miškai.

Šiaurės Amerikos kalnai
Tristanas da Kunja

Tristanas da Kunja () – salų grupė Pietų Atlante, priklauso Jungtinės Karalystės Šv. Elenos kolonijai. Kartu su Velykų sala, tai vienas atokiausių salynų pasaulyje. Išsidėstęs 2816 km nuo PAR, 3360 km nuo Pietų Amerikos. Į pietinę Gofo salą pretenduoja PAR.

Istorija 
Laikoma, kad šiaurinę Tristano da Kunjos salyno dalį 1506 m. atrado portugalas Tristanas da Kunja, tačiau salose neišsilaipino. 1731 m. salas pasiekė anglo Čarlzo Gofo ekspedicija. Pirmieji salose išsilaipino prancūzai – tai padarė fregatos L’Heure du Berger jūrininkai 1767 m. Pirmasis salų gyventojas buvo amerikietis iš Masačūstesto Džonas Lambertas. Jis įsikūrė 1810 m. ir išgyveno 2 metus.

1815 m. Tristano da Kunjos salas aneksavo Didžioji Britanija. Iki atidarant Sueco kanalą salos buvo strategiškai svarbus punktas jūrų kelyje tarp Europos ir Indijos vandenyno. 1906 m. išsiveržęs ugnikalnis nuniokojo salą, o gyventojai buvo evakuoti į Keiptauną.

Geografija 

Tristano da Kunjos salyną sudaro:
 vienintelė nuolat gyvenama, didžiausia Tristano da Kunjos sala
 Nepasiekiamoji sala (?)
 Lakštingalų sala (?)
 Gofo arba Diego Alvareso sala
 Daug smulkių salelių ir uolų.

Tristano da Kunijos salos () plotas 98 km². Gyvena apie 300 gyventojų. Administracinis centras ir vienintelė gyvenvietė – Edinburgas. Taip pat yra kelios mokslinės bazės ir meteorologinės stotys. Aukščiausia salos vieta – Karalienės Merės kalnas (2055 m). Žiemą viršūnę dengia sniegas. Tai ugnikalnis, keliskart išsiveržęs nuo salos atradimo laikų. Krantai statūs, uolėti. Labiau įsisavinta šiaurės vakarinė dalis. Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu.

Klimatas vidutinių platumų, jūrinis; lietingas ir vėjuotas. Gofo saloje vidutinė mėnesio temperatūra svyruoja nuo 9 iki 14,5 °C, šiaurinėse salose – 11-17,5 °C. Per metus iškrinta kritulių nuo 2000 mm šiaurėje iki 2500 mm Gofo saloje.

Tristano da Kunjos salose nėra žinduolių (išskyrus ruonius ir žmonių atvežtas peles bei žiurkes), roplių, drugių. Dėl salų atokumo čia susidarė savita augalija ir gyvūnija. Yra endeminių paukščių. Nepasiekiamojoje saloje gyvena mažiausias neskraidantis paukštis žemėje atlantizija. Gofo, Lakštingalų ir Nepasiekiamoji salos paskelbtos gamtos draustiniais.

Salos literatūroje 
Nemažai rašytojų ir kultūros veikėjų yra salas aprašę savo kūriniuose. Vienas žymiausių autorių – prancūzų rašytojas Žiulis Vernas salas atvaizdavo romane Kapitono Granto vaikai; kitame romane – Penkiolikos metų kapitonas – jo herojai salas klaidingai palaikė esant Velykų sala.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Istorija

Salynai
Tristanas da Kunja
Kornetas

Žodis kornetas reiškia kelis dalykus:

 kornetas – į trimitą panašus varinis pučiamasis muzikos instrumentas;
 kornetas – į dūdelę panašus medinis pučiamasis muzikos instrumentas, naudotas pradedant viduramžiais ir baigiant baroku;
 kornetas – jaunesnysis kavalerijos karininkas;
 kornetas – britų ar amerikiečių kavalerijos eskadrono (troop) vėliava (štandartas) arba pats eskadronas;
 9M133 Kornet – Rusijos prieštankinė valdoma raketa (PTVR).
Šventupis

Šventupis (arba Genupis aukštupyje, Švendrelis, Švendralis žemupyje) – upelis Šiauliuose ir Šiaulių rajone.

Išteka iš Rėkyvos ežero vakarinėje dalyje esančios aukštapelkės prie Šlepkų kaimo, surinkdamas kelių melioracijos kanalų vandenis ir teka į šiaurę. Pirmųjų 5 km aukščių skirtumas apie 15 m., nuo 131,2 iki 116,5 m virš jūros lygio. Ties Beržynės kaimu kerta kelią Šiauliai – Bubiai ir pasuka į vakarus, o už 1,4 km, kirtęs Šiaulių vakarinį aplinkkelį, įteka į Bubių tvenkinį prie senojo pašto trakto Ryga-Tilžė, prie pat užtvankos ties Pailiais. Už užtvankos vėl teka šiaurės kryptimi tarp Dainos ir Daušiškių kaimų, pro Paitaičius ir Voveriškius, ties Vijoliais skyla į dvi vagas, kurios vėl susijungia už 2,2 km ir pasuka į rytus per Medelyną, kurio šiaurinėje dalyje įsilieja į Vijolės upelį, o už 0,7 km į Kulpę.

Šiaulių upės
Šiaulių rajono upės
Club América

Club de Futbol América arba tiesiog América – Meksikos futbolo klubas iš Mechiko miesto. Vienas iš Meksikos Primera diviziono lyderių. Aukščiausią Meksikos lygą komanda yra laimėjusi 10 kartų ir nusileidžia tik Gvadalacharos Chivas klubui (11 pergalių). Šių dviejų klubų susitikimas – nacionalinės reikšmės derbis.

Laimėjimai 
Lygos čempionatai 10 
1928, 1966, 1976, 1984, 1985, Prode 1985, 1988, 1989, Verano 2002, Clausura 2005 
Taurės laimėtojai 6 
1938, 1954, 1955, 1964, 1965, 1974 
Supertaurės laimėtojai 5 
1955, 1976, 1988, 1989, 2005 
CONCACAF Čempionų Taurė 5 
1977, 1987, 1990, 1992, 2006 
 CONCACAF Gigantų Taurė: 1 
2001 
Interamerikos taurė 2 
1978, 1991

Sudėtis

Žymiausi žaidėjai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Meksikos futbolo klubai
Lavočkin La-5

Lavočkinas La-5 arba tiesiog La-5 (rus. Лавочкин Ла-5) – Antro pasaulinio karo TSRS gamybos naikintuvas. 

Naikintuvas La-5 buvo sukurtas kito lėktuvo – LaGG-3 pagrindu. Pastarasis įpusėjus Antrajam pasauliniam karui buvo pasenęs, jį buvo sunku pilotuoti ir negalėjo kovoti prieš naujus vokiečių naikintuvus. Pirmiausia buvo nutarta pakeisti variklį. La-5 buvo sumontuotas naujas Švecovo AŠ-82 (АШ-82) variklis. Buvo nuspręsta pakeisti tik variklį, o patį korpusą palikti LaGG-3. Tačiau Lavočkinas skeptiškai žiūrėjo į tokius pakeitimus ir 1942 m. balandį buvo pristatytas La-5. Konstrukcijoje lyginant su LaGG-3 buvo pakeista priekinė dalis, pastatyta nauja ginkluotė, sumažėjo lėktuvo ilgis. Padidėjo ne tik naujojo lėktuvo greitis, bet ir keliamoji galia.

Versijos

La-5F 
Versija nuo bazinės skiriasi nauju, forsuotu varikliu AŠ-82F. Taip pat pagerinta piloto kabina, užtikrinusi pilotui geresnį matomumą.

La-5FN 
Versija nuo bazinės skiriasi forsuotu varikliu su tiesioginiu įpurškimu. Pradėtas eksploatuoti 1943 m.

La-5 M-71 
Versija su nauju varikliu AŠ-71F. Tai buvo žymiai galingesnis variklis, tačiau nepatikimas. Po bandymų serijos  tolesnis versijos vystymasis buvo nutrauktas.

La-5 206 
Bandomoji versija, kurioje tikrino naujas aerodinamines charakteristikas.

La-5UTI 
Dvivietis treniruočių lėktuvas.

Pagrindinės charakteristikos 

Pagrindinės versijos La-5FN charakterisktikos:
 Ekipažas: vienas pilotas
 Ilgis: 8,67 m 
 Sparnų ilgis: 9,80 m
 Aukštis: 2,54 m
 Sparnų plotas: 17,5 m²
 Tuščio svoris: 2605 kg
 Pakrauto svoris: 3265 kg 
 Didžiausias pakilimo svoris: 3402 kg
 Variklis: 1× AŠ-82FN radialinis, 1215 kW (1630 a.g.)
 Didžiausias greitis: 648 km/h 
 Veikimo nuotolis: 765 km 
 Didžiausias pakilimas: 11000 m 
 Pakilimo greitis: 16,7 m/s 
 Sparnų apkrova: 186 kg/m² 
 Jėga/masė: 0,42 kW/kg 

Ginkluotė
 2× 20 mm ŠVAK (ШВАК) patranka
 8× RS-82 (PC-82) raketos arba iki 500 kg bombų

Naikintuvai
Budriai (Švenčionys)

Budriai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės vakaruose, 4,5 km į pietus nuo Labanoro. Stūkso Pilalės piliakalnis, pietuose telkšo Peršokšnai, aplink kaimą plyti Labanoro giria.

Istorija 

1692 m. kaimas užrašytas Molėtų metrikų knygoje, 1699 m. – dviem vardais Budrių arba Peršokšnų kaimas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Švenčionių rajono savivaldybės gyvenvietės
Obelynė (Molėtai)

Obelynė – etnografinis kaimas Molėtų rajono savivaldybės rytuose, Labanoro RP, apsuptas ežerų ir Labanoro girios.

Geografija

Istorija 

Žinomas nuo 1892 m.

Gyventojai

Išnašos 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Lietuvos etnografiniai kaimai
Tedžonas

Tedžonas (hangul 대전 광역시) – miestas Pietų Korėjos vidurio vakaruose. Didelis susisiekimo mazgas. Išvystyta šilko, medvilnės, mašinų, maisto pramonė. Apylinkėse išgaunamos volframo rūdos.

Istorija 

Tedžonas ilgą laiką buvo nedidelis kaimas. Tačiau 1905 m. nutiesus geležinkelį Seulas-Pusanas ir čia pastačius stotį, gyvenvietė pradėjo augti. 1926 m. valdant japonams buvo nutiestas geležinkelis į Mokpą ir tai dar labiau paspartino miesto plėtrą. Dabar tai antras miestas šalyje pagal augimo spartą.

1993 m. Tedžone vyko Pasaulinė paroda.

Pavadinimo kilmė 

Anksčiau miestas vadinosi Hanbat, kas senąja korėjiečių kalba reiškė „platus laukas“. Dabartinis pavadinimas (Taejŏn arba Daejŏn) dabartine kalba reiškia tą patį.

Švietimas 

Mieste įsikūrę nemažai universitetų, privačių ir valstybinių tyrimų centrų. Žinomiausi iš jų yra: Korėjos mokslo ir technologijų institutas (KAIST), Čungnamo valstybinis universitetas, Pėčė universitetas, Usong universitetas, Informacinių technologijų vystymo institutas, Euldži universitetas, Hanbat valstybinis universitetas, Tedžono universitetas, Korėjos kosmoso tyrimų institutas.

Sportas

Tedžone 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.

Pietų Korėjos miestai
Milijoniniai miestai
Leonas Gogelis

Leonas Gogelis (1869 m. rugsėjo 1 d. Linkuvoje – 1937 m. Kaune) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, mikrobiologas, profesorius, habilituotas veterinarijos mokslų daktaras.

Biografija 

Mokėsi Šiaulių gimnazijoje.

Būdamas 34 m. amžiaus, 1903 m. su pasižymėjimu baigė Tartu (Dorpato) veterinarijos institutą, 1916 m. apgynė daktaro disertaciją. 1904–1911 m. dirbo Užkaukazėje Zurnabato priešmarinės stoties vicedirektoriumi. Nuo 1911 m. – bakteriologijos
laboratorijos vedėjas Naugarduke (dab. Baltarusija). 1912 m. grįžo į Tartu ir dirbo Veterinarijos instituto Bakteriologijos
katedros asistentu, docentu, vėliau buvo šios katedros profesorius, vedėjas. 1918 m. dėl Pirmojo pasaulinio karo institutui persikėlus į Saratovą, iki 1920 m. jame ėjo tas pačias pareigas.

1920 m. grįžo į Lietuvą, dirbo Žemės ūkio ministerijoje veterinarijos inspektoriumi ir kartu – Marvos Priešmarinės stoties, įkurtos Marvos dvare, direktoriumi (iki 1924 m. sausio 1 d.). Tuo metu Priešmarinės stoties pagrindinė užduotis buvo gaminti imuninį serumą. L. Gogelis perėmė iš veterinarijos mokslo pradininko Lietuvoje Elijošiaus Nonevičiaus sukauptą laboratorinę įrangą ir kitą turtą. Inventoriaus perdavimo akte įvardyti per 130 įvairių daiktų pavadinimai.

Buvo numatyta suremontuoti Marvos dvaro tvartus, čia laikyti seruminius arklius, o dalį pastatų pertvarkyti ir pritaikyti bakteriologijos laboratorijoms. Tačiau, po labai griežtų kovos priemonių, galvijų maro plitimas iš kitų šalių į Lietuvą buvo sustabdytas, todėl kurti Serologijos skyrių, gaminti imuninius serumus ir vakcinas neskubėta.

Bakteriologijos skyriuje tuo metu buvo atliekami tik negausūs bakteriologiniai tyrimai. Todėl 1923 m. gegužės mėn. šios stoties turtas buvo perduotas Lietuvos universiteto Medicinos fakulteto Veterinarijos skyriui, o 1924 m. gruodžio mėn. Marvos priešmarinė stotis uždaryta.

Inventorių ir personalą perėmė Žemės ūkio ministerija. Buvusios stoties pagrindu įkurta Valstybinė veterinarinės bakteriologijos laboratorija. Prof. L. Gogelis paskirtas vadovauti šios laboratorijos diagnostikos skyriui, bet dirbo neilgai. Formuojant minėtą laboratoriją, į ją buvo įtrauktas prie Krašto apsaugos ministerijos 1922–1924 m. veikęs Karo veterinarinės bakteriologijos kabinetas.

1928-35 m. dirbo Jerevano veterinarijos institute, Diagnostikos skyriaus vedėju ir tuo pačiu metu – šio instituto Bakteriologijos ir užkrečiamų ligų katedros profesoriumi.

1935-37 m. jis Kijevo veterinarijos instituto Užkrečiamų ligų katedros vedėjas ir profesorius.

1937 m. mirė Kaune, kūnas kremuotas.

L. Gogelis vedė Nataliją Uršulę Slaboševičiūtę, susilaukė sūnaus Vytauto ir dviejų dukterų Temyros bei Natalijos.

Šaltiniai 
 http://server.ekoi.lt/zoologai/G/gogelis_l.html
 http://www.ebiblioteka.lt/resursai/LMA/Ekologija/E-067.pdf

Gogelis, Leonas
Tegu

Apie tarpukario Lietuvos jachtą žr. Tegu (jachta).

Tegu – miestas Pietų Korėjoje, Šiaurės Kiongsango provincijos adm. centras. Svarbus susisiekimo mazgas. Išvystyta lengvoji (šilko, medvilnės, odos), maisto pramonė, gaminamos mašinos; išvystyta spalvotoji metalurgija. Prie miesto išgaunama akmens anglis ir varis.

Mieste gausu parkų, iš kurių žymiausi: Apsan kalnas, ant kurio yra daug takelių, budizmo šventyklų, Korėjos karo muziejus; Palgongsan su budistų šventyklomis; Salseong parkas yra įsikūręs 1500 m. senumo tvirtovėje. Mieste yra 5 universitetai.

Sportas 
Tegu mieste 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.

Futbolas 
 Daegu FC futbolo klubas;
 „Daegu“ stadionas
 DGB Arena, kurios talpa 12 415 žiūrovų.

Šaltiniai 

Milijoniniai miestai
Pietų Korėjos miestai
Alaviniškiai

Alaviniškiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, Viduklės seniūnijoje 1 km į šiaurę nuo Viduklės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Apaščia (Rokiškis)

Apaščia – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, už 2 km į šiaurės vakarus nuo Pandėlio, prie Apaščios upės. Seniūnaitijos centras. Praeina plentas .

Istorija 
Seniau būta dvaro. LTSR metais – „Pušyno“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė pradinė mokykla.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rokiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Armeniškiai

Armeniškiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 5 km į šiaurę nuo Klausučių, prie Armenos upelio (dešinysis Nemuno intakas). Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka, paštas (LT-74045), Armeniškių kaimo bendruomenė. Iš rytų plyti Dubysos miškas, vakaruose – Burbinės miškas.

Etimologija 

Kaimo vardas – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Armenos upelio vardo.

Istorija 

Pokario metais veikė Kęstučio apygardos, Vaidoto partizanų rinktinės partizanai.

Istorija 

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Jonas Buivydas (1894–1968) –  literatas, Amerikos lietuvių visuomenės veikėjas.
 Antanas Mickus (1898–1973) – Lietuvos fotografas.

Galerija

Šaltiniai 

Jurbarko rajono savivaldybės gyvenvietės
Ažulaukė

Ažulaukė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Veikia Ažulaukės pagrindinė mokykla ir Eitminiškių vid. mokyklos skyrius, biblioteka, paštas (LT-15013), yra žemės ūkio bendrovė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Berčiūnai (Panevėžys)

Berčiūnai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Panevėžio pakraščių, Sanžilės kanalo pakrantėje. Panevėžio–Šiaulių geležinkelio atskirtas nuo Berčiūnų Naujamiesčio seniūnijoje. Yra pagrindinė mokykla.

Gyventojai

Išnašos 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Birsčiai

Birsčiai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Krosnos, prie kelio . Geležinkelio stotelė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Lazdijų rajono savivaldybės gyvenvietės
Blauzdžiūnai

Blauzdžiūnai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 5,5 km į rytus nuo Kriukų, 1 km nuo Latvijos sienos, prie Švitinio. Seniūnaitijos centras. Greta praeina plentas .

Gyventojai

Šaltiniai 

Joniškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Bogdoniškė

Bogdoniškė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, tuojau į rytus nuo Turmanto, prie Latvijos sienos. Seniūnaitijos centras.

Istorija 

XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvos valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Butėnai (Anykščiai)

Butėnai – gatvinis kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Svėdasų, prie Šventosios upės. Seniūnaitijos centras.

Kaimas driekiasi 2 km. Yra etnografinių sodybų, kaimo turizmo sodyba „Barono vila“, Z. Valuntos medinių skulptūrų parkas. Aptiktas V–VI a. Butėnų pilkapynas.

Etimologija 

Manoma kad pavadinimas kilęs nuo asmenvardžio Butėnas (asmenvardinis vietovardis). Senoliai pasakodavo, jog kadaise čia apsigyveno žmogus, pavarde Butėnas, ir vėliau iš jo giminės išaugo didelis sodžius.

Istorija 

Butėnų dvaro vardas pirmą kartą paminėtas 1671 m. gegužės 13 d. Komarų giminės valdų pasidalijimo akte, XIX a. pradžioje jau minimas tik Butėnų kaimas. Butėnai (Butany) minimi ir Ukmergės apskrities seniūnijų 1765 m. inventoriuose. Priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui.

Didžiausias plotu Svėdasų parapijos kaimas, geriausiais laikais gyvenę daugiau negu 400 gyventojų. Vyravę Žvirblių, Juzėnų, Valuntų, Kazlauskų, Pakštų, Navikų, Milčiukų, Baronų, Prūsų pavardės, buvę ir Butėnų.

XIX amžiaus pabaigoje veikė slapta daraktorinė mokykla, žandarai užklupo ir nubaudė jos mokytoją Kaminską ir mokinių tėvus. 1902 m. surengtas nelegalus lietuviškas vakaras. 1910 m. įkurta rusiška liaudies mokykla, nuo 1918 m. – lietuviška, veikusi iki 1971 m.

Sovietmečiu buvo Mičiurino kolūkio centrinė gyvenvietė, prijungus prie Svėdasų kolūkio pradėjo nykti.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Butėnuose gimė JAV lietuvių rašytojas ir dramaturgas Jonas Juška (1886–1982).
 Kaime gyveno rašytojo J. Baltušio „Parduotų vasarų“ piemenėlio Aloyzo prototipas, liaudies meistras Zenonas Valunta, buvęs su rašytoju vaikystės draugais. Z. Valunta čia turėjo medinį zoologijos sodą.

Šaltiniai 

Anykščių rajono savivaldybės gyvenvietės
Budriai (Kaunas)

Budriai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km nuo Garliavos.

2017 m. kaimas buvo panaikintas, o jo teritorija prijungta prie Garliavos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Būteniai

Būteniai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, Skaudvilės seniūnijoje, 6 km į šiaurės rytus nuo Skaudvilės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Tauragės rajono savivaldybės gyvenvietės
Dailidės

Dailidės  – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybės pietvakariuose, 5 km į rytus nuo Eišiškių, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Šiauriau ir į rytus nuo kaimo teka Verseka. Veikė Dailidžių mokykla-daugiafunkcis centras.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Dainiai II

Dainiai II  – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, Jurbarkų seniūnijoje, 3 km į pietus nuo Girdžių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Jurbarko rajono savivaldybės gyvenvietės
Daugidonys

Daugidonys – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Kalesninkų, 7 km į vakarus nuo Eišiškių, 0,8 km nuo sienos su Baltarusija. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka.

Kaime telkšo Daugidonių tvenkinys, toliau Purvėnų tvenkinys. Įsteigtas Šarkučių geomorfologinis draustinis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Didžioji Kuosinė

Didžioji Kuosinė  – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje. Veikia Šumsko mokyklos skyrius. Kaimas išsidėstęs Kuosinės geomorfologinio draustinio teritorijoje. Per jį teka Kuosinės upelis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Didžioji Zariškė

Didžioji Zariškė (arba Didžiosios Zariškės) – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Ąžuolų Būdos, prie kelio . Kaime stovi Ąžuolų Būdos Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.

Istorija 

Kaime per II pasaulinį karą veikė NKVD būstinė. Ji 1944 m. vasarą buvo įsikūrusi ištremtų į Sibirą Degučių šeimos namuose. Rūsį naudojo kaip areštinę, kurioje buvo kalinami žmonės, įtariami pasipriešinimu sovietinei valdžiai. Rūsio sienose išlikę autentiškų parašų, kuriuos paliko čia kalėję žmonės. Iki šių dienų iš sodybos pastatų išliko tik rūsys. Prie įvažiavimo į sodybvietę pastatyta informacinė lenta.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kazlų Rūdos savivaldybės gyvenvietės
Didžiosios Kabiškės

Didžiosios Kabiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Nemenčinės, 24 km į šiaurės rytus nuo Vilniaus. Seniūnaitijos centras. Yra Kabiškių pradinė mokykla, vaikų darželis, biblioteka, Kabiškių paštas (LT-15016).

Istorija 

Gyvenvietė 1950–1992 m. buvo Ždanovo (vėliau pervadinto į „Vostok“) kolūkio centras.  Ją pastatė 1975–1980 m. vienas didžiausių LTSR gyvulininkystės kompleksas „Neris“, kuris buvo beveik nepriklausomas – turėjo savo valdžią, taisykles ir pan. Pats kompleksas nuolat keitėsi naujausiomis gyvulininkystės technologijomis su Vokietijos Frankfurtu prie Maino. „Neris“ beveik nedalyvavo tiek Ždanovo kolūkio, tiek pačios gyvenvietės gyvenime ir vystyme.

Miestelio valdžios, o ypač Zenono Kulešo pastangomis miestelis tapo vienu iš parodomojo LTSR miestelio sukūrimo konkurso laimėtoju. Dėl gyvenvietės statymo kovojo geriausios statybinės kompanijos. Miestelis turėjo išaugti į gyvenvietę, turinčią gražų išplanavimą, mokyklą, stadioną, žaidimo aikšteles, prekybos, maitinimo centrus ir pan. Miestelio vystymasis sustojo Lietuvai atgavus nepriklausomybę. Vėliau gyvenvietė pervadinta į Didžiąsias Kabiškes.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Didžiosios Sėlos

Didžiosios Sėlos – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Šalčininkų, prie Rūdninkų girios. Sėlų seniūnaitijos centras. Yra biblioteka. Praeina plentas .

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Dievogala (Alšėnai)

Dievogala – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, kairiajame Dievogalos upelio krante. Įsikūręs žirgynas.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Dievogalos žirgynas 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Dirkintai

Dirkintai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Traksėdžio seniūnijoje, 2 km į šiaurę nuo Šilalės, abipus Traukšlio upelį. Tai Šilalės priemiestinė gyvenvietė, kuri jau XIX a. pradžioje priklausė Šilalės dvarui.

Rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1779 metų. Anksčiau paminėti tik asmenvardžiai nuo kurių galėjo kilti kaimo pavadinimas. Dešiniajame Traukšlio upelio krante stovi 1930 metais statyta medinė Dirkintų koplytėlė, jos viduje yra Jono Nepomuko statula.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Dobilija

Dobilija – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Piliuonos miestelio, prie Redimisčio ištakų. Šalia kaimo yra Dobilijos ežeras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Duliai

Duliai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, į pietus nuo Antalieptės, prie Šiekšelės ir Sėliupio upelių. Seniūnaitijos centras.

Istorija 
Iki 1954 n, – Dulių apylinkės centras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Dvariškiai (Šilalė)

Dvariškiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Upynos seniūnijoje, 1 km į pietus nuo Upynos, faktiškai Upynos miestelio dalis. Šalia yra Svystkalnis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Dvarviečiai

Dvarviečiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Laukuvos seniūnijoje, prie kelio , 3 km į pietryčius nuo Laukuvos. Pro kaimą teka Viksvė. Yra molio telkinys.

1995 m. kaime pašventintos Laukuvos naujosios kapinės. 2010 m. pastatyta Dvarviečių koplyčia.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Ferma (Panevėžys)

Ferma – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, prie kelio , 0,5 km į šiaurės rytus nuo Raguvos. Seniūnaitijos centras.

Istorija 

XIX a. Raguvos palivarko kaime įsikūrė sentikiai, priklausę Raguvos parapijai. 1877 m. pastatyta Raguvos Dievo Motinos Gimimo cerkvė. Kaime yra Raguvos sūrių gamykla.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Kaime gimė:
 Tadas Adomonis, dailėtyrininkas, meno istorikas, prozininkas.

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Ferma (Viekšniai)

Ferma – buvęs kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, prie pat Viekšnių miestelio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Mažeikių rajono savivaldybės gyvenvietės
Garuckai

Garuckai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės teritorijoje, Ramygalos seniūnijoje, prie plento , 0,2 km į rytus nuo Ramygalos. Per kaimą teka Upytė. Seniūnaitijos centras.

Istorija 
1934 m. Garuckai išsiskirstė į vienkiemius. Kaimo šiaurės vakariniame pakraštyje yra Lietuvos partizanų kapai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Geisiškės

Geisiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės vakarinėje dalyje. Geisiškių seniūnaitija. Pietinė kaimo dalis vadinama Geisiškėmis I, šiaurinė – Geisiškėmis II. Veikia Airėnų pagrindinė mokykla, Geisiškių paštas (LT-14022). Stovi Geisiškių Šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo cerkvė (nuo 1865 metų). Šiaurės vakariniame pakraštyje telkšo Aliejūnų ežeras.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Gėlūnai

Gėlūnai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Tetėnų, prie Šalčios–Tetėnų miškų. Seniūnaitijos centras.

XIX a. pab. pateko į Trakų apskrities Valkininkų valsčių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Gervėnupis

Gervėnupis – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Samylų, Dubravos miškuose, šalia Kauno marių kranto. Kolektyvinių sodų masyvas.

Istorija 

Statant Kauno HE, Gervėnupiui buvo priskirtas vienas neužsemtas Senųjų Dvareliškių kiemas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Gineitiškės

Gineitiškės (arba Naujosios Gineitiškės) – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, prie Vilniaus šiaurės vakarinės ribos. Senoji, vakarinė kaimo dalis prijungta prie Vilniaus miesto. Naujosios Gineitiškės išsidėsčiusios į vakarus nuo Vakarinio aplinkkelio, šiaurėje ribojasi su Tarande, pietuose – su bevardžiu ežeru, vakaruose – su Senosiomis Gineitiškėmis. Būdingos nausėdijos.

Gineitiškes aptarnauja 32 maršruto autobusas (st. Naujosios Gineitiškės).

Istorija 

Gineitiškės minimos 1500 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Gražjūris

Gražjūris – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kvėdarnos seniūnijoje, 1 km į vakarus nuo Kvėdarnos, prie kelio . Kaimas išsidėstęs kairiajame Jūros krante, pietiniu jo pakraščiu prateka kairysis Jūros upės intakas Geniotalis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Grimzdai

Grimzdai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, į vakarus nuo kelio , kairiajame Jūros krante, prie Gvelbės ištakų. Seniūnaitijos centras. Kaime yra gamtos paminklas – Grimzdų šaltinis, jo debitas 18 l/s. Aukščiausias kaimo taškas – 101,8 m. Dešiniajame Jūros krante stovi Drungeliškės koplyčia.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Gulbinai (Biržai)

Gulbinai – kaimas Biržų rajono savivaldybės vakaruose, 2 km į pietus nuo Kirdonių, prie Upytės upelio ir Pasvalio–Biržų geležinkelio. Seniūnaitijos centras. Yra Gulbinų pradinė mokykla.

Istorija 

XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje kaimas buvo valsčiaus centras.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Biržų rajono savivaldybės gyvenvietės
Gustonys

Gustonys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, į pietus nuo kelio , 6 km į šiaurę nuo Naujamiesčio, prie geležinkelio Radviliškis–Daugpilis. Seniūnaitijos centras. Per kaimą teka Šuojos intakas Alkupis. Į šiaurę nuo kaimo plyti Gustonių-Jakubonių miškai, Panevėžio miškų urėdija. Veikia žemės ūkio bendrovė.

Istorija 

Į pietus nuo kaimo yra I tūkstantmečio – II tūkstantmečio pradžios Papušių piliakalnis.

1808 m. vasario 29 d. dvaro savininkas Ignotas Karpis testamentu paleido iš baudžiavos Gustonių dvaro baudžiauninkus. Po jo mirties dvarą valdė giminaitis Eustachijus Karolis Karpis. 1922 m. vykdant žemės reformą, Karpių dvarai buvo išparceliuoti.

1905 m. įkurta pradžios mokykla, 1953–1979 m. septynmetė, aštuonmetė, dab. Smilgių mokyklos skyrius. 1910 m. Gustonys išskirstyti į vienkiemius. 1950–1963 m. buvo Gustonių apylinkės centras, 1950–1995 m. kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Yra biblioteka, geležinkelis stotis, medicinos punktas.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
Kaime gimė:
 Zenonas Bačelis, inžinierius, Brazilijos lietuvių visuomenės veikėjas
 Antanas Niedvaras (1893–1937), Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas, spaudos darbuotojas

Galerija

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Jadvygiškės

Jadvygiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, Riešės seniūnijoje, 2 km į šiaurę nuo Kalino, 2 km į šiaurės rytus nuo Didžiosios Riešės, tuoj į pietus nuo Raudondvario. Greta eina plentas , telkšo Gulbinų tvenkinys, iš rytų siekia Verkių miškai.

Istorija 

2011 m. įkurta Trijų ežerų bendruomenė, kurioje savanoriškai susibūrusi Jadvygiškių, Kalino, Raudondvario ir aplinkinių kaimų gyventojų grupė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Jakutiškiai

Jakutiškiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 12 km į vakarus nuo Ukmergės, šalia kelio . Seniūnaitijos centras.

Istorija 

Jakutiškiai minimi 1744 m. 1883 m. kaime susekta slapta lietuviška mokykla. 1950–1992 m. kolūkio centrinė gyvenvietė. 1912 m. įsteigta pradžios mokykla, 1950–1993 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 1993 m. Jakutiškių pagrindinė mokykla.  1954 m. įsteigta biblioteka.

|}

Gyventojai

Šaltiniai 

Ukmergės rajono savivaldybės gyvenvietės
Janaučiai

Janaučiai  – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, prie magistralinio kelio , 5 km į pietvakarius nuo Kelmės. Seniūnaitijos centras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Jančiūnai

Apie kaimą Švenčionių rajone žr. Jančiūnai (Švenčionys).

Jančiūnai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Butrimonių, prie kelio , netoli Lietuvos ir Baltarusijos valstybių sienos. Seniūnaitijos centras. Stūkso Jančiūnų akmuo.

Istorija 

1950–1963 m. buvo Jančiūnų apylinkės centras. 1950–1993 m. kolūkio centrinė gyvenvietė. 1949 m. Janonyse įkurta pradžios mokykla, vėliau perkelta į Gudakampį, 1973 m. – į Jančiūnus, dab. Butrimonių mokyklos skyrius, yra biblioteka, vaikų darželis, med. punktas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Jatkančiai

Jatkančiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, tarp Tauragės ir Dapkiškių, dešiniajame Jūros krante, 3 km nuo Tauragės. Visai šalia kaimo stūkso Dapkiškių piliakalnis.

Istorija 
Kaimas įkurtas XIX a. pradžioje, priklausė Vizbutų dvarui. 1919 metais kaimas išskirstytas į vienkiemius.

Gyventojai

Šaltiniai 

Tauragės rajono savivaldybės gyvenvietės
Juodiškiai

Juodiškiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Giedraičių. Seniūnaitijos centras. Veikia Alionių mokyklos pradinio ugdymo skyrius, biblioteka. Prateka Širvinta. Stovi kaimo kryžius.

Pro Juodiškius eina kelias , atsišakoja kelias į Trapelius.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

Širvintų rajono savivaldybės gyvenvietės
Kaimynai (Utena)

Kaimynai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Užpalių, prie Neviržos upelio. Seniūnaitijos centras.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Iš kaimo kilęs prieškario Lietuvos kariuomenės karininkas Jonas Ramoškis (1902–1953 m.), dirbęs 1932–1940 m. pasienio policijos Zarasų, Alytaus ir Ukmergės baruose vachmistru, LR Seimo narė Milda Petrauskienė (g. 1949 m.).

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Kairėnai (Mickūnai)

Kairėnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, į rytus nuo Vilniaus miesto dalies Kairėnų. Kairėnų biblioteka yra Galgiuose. Kaime telkšo ežerėlis Akis. Iš rytų supa Lavoriškių-Nemenčinės miškai.

Istorija 

Nuo 1861 m. kurį laiką gyvavo Kairėnų valsčius. Tarybiniais metais stovėjo ferma.

Gyventojai

Padėtis

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Kairėnėliai

Kairėnėliai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Grinkiškio, prie Šušvės intakų Krimslės ir Vėsinės, tuoj į šiaurę nuo Kairėnų. Keliai į Grinkiškį, Krakes, Šašius.

Kaimo apylinkėse rastas Kairėnėlių kapinynas.

Istorija 
Iki 1954 m. – Kairėnėlių apylinkės centras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Kalabariškės

Kalabariškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės rytuose, Baltarusijos pasienyje, piečiau kelio . Ji yra netoli Kalvelių kaimo ir yra apie 30 km atstumu nuo Vilniaus. Seniūnaitijos centras.

Antroje Lenkijos Respublikoje kaimas priklausė Vilniaus-Trakų apskričiai (Vilniaus vaivadija).

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Karkazai

Apie kaimą Šakių rajone žr. Karkazai (Šakiai).

Karkazai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Garliavos, prie pietinių Kauno pakraščių. Šalia teka Jiesia ir jos intakas Sąnaša. Veikia Jonučių mokyklos skyrius.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Katiliai

Katiliai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Griškabūdžio.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Katiliuose 1917 m. sausio 1 d. gimė veterinarijos gydytojas, veterinarijos daktaras Petras Gailiūnas.

Šaltiniai 

Šakių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kęsčiai

Kęsčiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 11 km į vakarus nuo Tauragės ir 10 km į pietryčius nuo Žygaičių, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Yra maisto prekių parduotuvė, Kęsčių gaisrinė, Kęsčių pagrindinė mokykla, biblioteka, medicinos punktas, aerodromas. Kęsčių kultūros namai buvo pripažinti gražiausiais Tauragės rajone. Yra išlikusios kolūkių fermos, daugumą sovietinės technikos tebeturi kaimo gyventojai. Kęsčių dvaro liekanos. 2009 m. pabaigoje žmonės susibūrė ir įkūrė Kęsčių kaimo bendruomenę „Elbenta“.

Gatvės 

Kęsčių kaime yra šios gatvės:
 Saulėtekio
 Gaisrininkų
 Sandėlių
 Elbento
 Kalno
 Vilties
 Ežeruonos

Istorija 

Kaimas minimas 1642 m. Tauragės dvaro inventoriuje, priklausąs Paprūsio vaitijai. Tada jam priklausė 11 valakų žemės. Vėliau Kęsčiuose būta dvaro, jo savininkas buvo Kiekštaitis, jam priklausė 100 margų žemės ir malūnas. Iš dvaro išliko tik keli medžiai, perstatytas gyvenamasis namas ir keli ūkiniai pastatai.

Sovietmečiu kaimas liaudiškai vadintas Vienybe (pagal buvusio kolūkio „Vienybė“ pavadinimą).

Gyventojai

Šaltiniai 

Tauragės rajono savivaldybės gyvenvietės
Keturiai

Keturiai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Jašiūnų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Kiemeliai (Kaišiadorys)

Kiemeliai  – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Kaišiadorių, šalia kelių  ir .

Istorija 

1971 m. Kiemelių kaimas buvo priskirtas Stasiūnams, bet 1990 m. atkurtas.

Gyventojai

Galerija

Išnašos 

Kaišiadorių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kimbartiškė

Kimbartiškė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2,5 km į pietryčius nuo Turmanto, Latvijos pasienyje, prie Kimbartiškės ežero. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias .

Istorija 

XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvos valsčius)..

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Klangiai

Apie kaimą Šakių rajone žr. Klangiai (Šakiai).

Klangiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybės rytuose, 3 km į rytus nuo Veliuonos. Seniūnaitijos centras. Iš vakarų juosia Tvirbutupis, pietuose leidžiasi į Nemuno slėnį. Kaimas įsikūręs viršutinėje Nemuno terasoje, Panemunių regioniniame parke. Rašytojo P. Cvirkos etnografinė sodyba-muziejus (įkurtas 1953 m.).

Istorija 

Sovietmečiu kaimas priklausė P. Cvirkos kolūkiui.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Kaime gimė garsus lietuvių rašytojas Petras Cvirka (1909–1947). Išlikusi sodyba, kurioje gyveno 1912–1926 m. Apie Klangius jis parašė apybraižą „Mano kaimas“, kurioje be kita ko rašo:

1928 m. Klangiuose gimė vertėja Eugenija Stravinskienė.

Šaltiniai 

Jurbarko rajono savivaldybės gyvenvietės
Eugenija Bajorytė

Eugenija Bajorytė-Adomaitienė (1941 m. birželio 19 d. Mirabelėlyje, dab. Kupiškio rajonas – 2011 m. liepos 20 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorė ir dainininkė, išgarsėjusi vaidmenimis kine XX a. 7-ojo dešimtmečio pabaigoje.

Biografija 
1949–1960 m. mokėsi Skapiškio vidurinėje mokykloje. Dirbo Panevėžio elektrotechnikos gamykloje, 1961 m. lankė Panevėžio muzikos mokyklą. 1962–1965 m. mokėsi Vilniaus muzikos technikume. 1965–1970 m. studijavo LSSR konservatorijos vokalo klasėje (vadovas Juozas Karosas). Nuo 1970 m. LSSR filharmonijos solistė. 

Išgarsėjo vaidmenimis kine. Būdama dar studente, debiutavo iš karto dviejuose vaidmenyse (Martos ir Janės) Almanto Grikevičiaus ir Algirdo Dausos filme „Jausmai“ (1968 m.). Šios juostos filmavimo metu aktorė susipažino su savo būsimu vyru, aktoriumi Regimantu Adomaičiu, su kuriuo po filmo 1968 m. spalio 5 d. ir susituokė.

1969 m. nusifilmavo dar viename A. Grikevičiaus filme „Ave vita!“. Vėliau suvaidino keliuose filmuose tik epizodinius vaidmenis. Originalaus grožio aktorė vaidmenyse įkūnijo naujo laikmečio iššūkius priimančias moteris, skleidė amžino moteriškumo paslaptį ir rafinuotą erotiškumą.

Trys sūnūs: Vytautas (g. 1972 m.), Gediminas (g. 1977 m.), Mindaugas (g. 1980 m.). Palaidota Antakalnio kapinėse, Menininkų kalnelyje.

Filmografija 
 1968 m. Morta ir Janė – Jausmai, rež. Algirdas Dausa, Almantas Grikevičius
 1969 m. Veronika – Ave, Vita, rež. Almantas Grikevičius
 1970 m. Pablo žmona Teresa – Visa teisybė apie Kolumbą, rež. Vytautas Žalakevičius
 1975 m. Džoja Haskel – Smokas ir Mažylis, rež. Raimondas Vabalas
 1980 m. Špoko bičiulė – Rungtynės nuo 9 iki 9, rež. Raimondas Vabalas
 1983 m. Kastė – Skrydis per Atlantą, rež. Raimondas Vabalas

Šaltiniai 

Lietuvos aktoriai
Kubilėliai

Kubilėliai – kaimas Šakių rajono savivaldybės pietvakariuose, už 2 km į šiaurės rytus nuo Kudirkos Naumiesčio, Kaliningrado srities pasienyje, tarp Šešupės ir Nopaičio upių, prie kelio .

Istorija 

1950–1992 m. Pašešupio kolūkio, Kudirkos Naumiesčio tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

Gyventojai 
1923 m. kaime buvo 23 sodybos.

Žymūs žmonės 
 Kaime gimė lietuvių kalbininkas ir bendrinės kalbos kūrėjas Jonas Jablonskis (1860–1930 m.). 1974 m. jam pastatytas paminklinis akmuo.

Šaltiniai 

Šakių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kukorai

Kukorai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje. Rytuose prisišliejęs prie Saugų gyvenvietės. Seniūnaitijos centras. Yra geležinkelio stotis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kyviškės

Kyviškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo kelio , 15 km į rytus nuo Vilniaus. Seniūnaitijos centras.

Geografija 

Per Kyviškes teka Vilnios intakas Kyvė, telkšo Kyviškių tvenkinys, eina geležinkelis Vilnius–Minskas. Netoliese yra Kyviškių geležinkelio stoties gyvenvietė.

Istorija 

Kyviškės istorijos šaltiniuose pirmą kartą paminėtos 1798 m. 1950–1992 m. kolūkio centrinė gyvenvietė. 1964 m. įkurta Kyviškių pagrindinė mokykla yra Dobromislėje. Į rytus nuo kaimo yra sportinės aviacijos Kyviškių aerodromas, kuriame bazuojasi KASP Aviacijos rinktinės Vilniaus Dariaus ir Girėno aviacijos eskadrilė. Yra medicinos punktas. 

Šiaurinėje Kyviškių pusėje, geležinkelio Vilnius–Kena atkarpoje Kyviškės–Mickūnai, 15,838 km yra geležinkelio viadukas, įrengtas 1879 m., nuo 2003 m. saugomas kaip kultūros paveldo objektas (unikalus kodas ). Ilgis išilgai viaduko – 8,20 m, plotis 2,65 m, aukštis 1,90 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Lybiškiai

Apie kaimą Tauragės rajone žr. Lybiškiai (Tauragė).

Lybiškiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, prie kelio , 10 km į šiaurės vakarus nuo Eržvilko. Seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-74024). Yra plastiko ir gumos gaminių žemės ūkio mašinoms gamybos bendrovė „Lybiškiai“.

Per kaimą teka Trišiūkštės intakas Upynikės upelis, kaimą kerta geležinkelis Tilžė-Radviliškis, kaime yra nebeveikianti Varlaukio geležinkelio stotis.

Istorija 

1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1955 m. įkurta biblioteka  XX a. kaime veikė pradinė mokykla.

Gyventojai 

1820 m. buvo 7 kiemai.

Žymūs žmonės 
Kaime gimė:
 Vincas Atkočaitis, prozininkas, poetas.

Šaltiniai 

Jurbarko rajono savivaldybės gyvenvietės
Lyta

Lyta – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, Mickūnų seniūnijoje, 1 km į pietvakarius nuo Mickūnų, 3 km į rytus nuo Naujosios Vilnios, prie plento . Iš šiaurės juosia Mažeikių miškas. Steigiasi nausėdijos.

Yra VVT stotelė „Lyta“ (67 nr. autobusas), kaimo kryžius.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Maineivos

Maineivos – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Onuškio, prie kelio .

Istorija 

Nuo XVII a. kaime gyveno sentikiai. Nuo 1880 metų minima Maineivų sentikių cerkvė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rokiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Maneikiai

Maneikiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Maironių. Gretimame kaime yra Jukniškės koplyčia.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Mankiškiai

Apie kaimą Šaukoto seniūnijoje žr. Mankiškiai (Šaukotas).

Mankiškiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Kutiškių, prie geležinkelio mazgo (yra stotelė).

Istorija 

2009 m. sausį–rugsėjį buvo seniūnaitijos centras.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Kaime gimė lietuvių bibliografas ir etnografas Silvestras Baltramaitis (1841–1918).

Šaltiniai 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Mantviliškės

Mantviliškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Eišiškių, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Yra Eišiškių gimnazijos skyrius ir Kalesninkų pagr. mokyklos skyrius.

Prieš II Pasaulinį karą priklausė Lenkijos Naugarduko vaivadijai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Mateikonys

Mateikonys – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Eišiškių, Mateikonių seniūnaitijoje. Netoliese teka Verseka, telkšo smulkus Mateikonių tvenkinys.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Minaičiai

Apie kaimą Šiaulių rajone žr. Minaičiai (Šiauliai).

Minaičiai (anksčiau Mėnaičiai) – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10 km į šiaurės rytus nuo Šaukoto, prie Šušvės ir Gomertos santakos, įsteigtas Šušvės hidrografinis draustinis. Praeina vieškelis , atsišakoja .

Istorija 

1949 m. vasario 10 d. kaime, Stanislovo Mikniaus sodyboje įrengtame Prisikėlimo apygardos štabo bunkeryje, įvyko Lietuvos partizanų apygardų atstovų suvažiavimas. Posėdžiuose oficialiai dalyvavo: laikinasis Bendro demokratinio pasipriešinimo sąjūdžio (BDPS) Prezidiumo pirmininkas Jonas Žemaitis-Vytautas, laikinasis BDPS Visuomeninės dalies viršininkas Juozas Šibaila (Diedukas; kartu buvo ir Algimanto, Didžiosios Kovos ir Vytauto apygardų Aukštaitijoje įgaliotinis), BDPS Prezidiumo sekretorius Petras Bartkus (Žadgaila), laikinasis Pietų Lietuvos srities (Dzūkijoje ir Suvalkijoje) vadas Adolfas Ramanauskas (Vanagas), Tauro apygardos Suvalkijoje vadas Aleksandras Grybinas (Faustas), Vakarų Lietuvos srities (Žemaitijoje) štabo viršininkas Vytautas Gužas (Kardas, Galiandra), Prisikėlimo apygardos Aukštaitijoje vadas Leonardas Grigonis (Užpalis) ir apygardos štabo viršininkas Bronius Liesys (Naktis).

Suvažiavimo šūkis – lotynų sentencija Rede, quod debes – Atiduok, ką privalai, papildyta žodžiu „Atiduok Tėvynei, ką privalai“. Suvažiavimas įkūrė bendrą, vieningą pasipriešinimo organizaciją – Lietuvos laisvės kovos sąjūdį (LLKS), priėmė Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio deklaraciją (1999 m. LR Seimas įstatymu ją paskelbė LR teisės aktu) ir Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio statutą, nutarė leisti LLKS vyr. vadovybės laikraštį „Prie rymančio Rūpintojėlio“. LLKS Taryba prezidiumo pirmininku išrinko J. Žemaitį, jis savo pavaduotojais paskyrė A. Ramanauską, J. Šibailą ir L. Grigonį. 

1949 m. vasario 16 d. Lietuvos laisvės kovos sąjūdis paskelbė deklaraciją, kurioje įvardinta, kad LLKS taryba yra vienintelė teisėta valdžia okupuotos Lietuvos teritorijoje, jog LLKS organizuotas pasipriešinimas okupantams yra teisėtas, o nepriklausoma Lietuvos Respublika yra pagrindinis tautos siekis. Dokumente deklaruojama demokratinė respublika, laisvi ir slapti seimo rinkimai, lygios teisės visiems piliečiams.

2010 m. lapkričio 22 d. Minaičių kaime iškilmingai atidengtas paminklas LLKS Deklaracijai ir jos signatarams atminti. Paminklo autorius – skulptorius Jonas Jagėla. Atstatyta Stanislovo Mikniaus sodyboje buvusi klėtis, joje atkurtas bunkeris ir jo interjeras. 2012 m. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras klėtyje įrengė ekspoziciją „Atiduok Tėvynei, ką privalai“.

1965 m. įsteigta aštuonmetė. Nepriklausomybės metais buvo Minaičių pagrindinė mokykla, Grinkiškio Jono Poderio vidurinės mokyklos Minaičių pradinio ugdymo skyrius.

1968 m. įkurta biblioteka.

2009 m. sausį–rugsėjį buvo seniūnaitijos centras, vėliau ji prijungta prie Pašušvio seniūnaitijos.

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės