joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Greiželis

Greiželis – ežeras Lietuvoje, Trakų rajono pietuose, 10,5 km į pietryčius nuo Onuškio. Ilgis vakarų-rytų kryptimi 1,3 km, plotis iki 0,4 km. Altitudė 136,2 m. Giliausia vieta yra vakaruose ir siekia 2,3 m gylį. Ežeras rininės kilmės. Krantai žemi, pelkėti, daugiausia apaugę medžiais ir krūmais. Atabradas platus, ypač pietrytinėje dalyje. Rytinė ežero dalis gausiai užžėlusi vandens augalija, yra miškinga 1,38 ha sala. Iš pietų prieina Kalvių miškas, šiaurinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Per Greiželio ežerą iš vakarų į rytus teka Merkio dešinysis intakas Spengla. Vakaruose ežeras virš 30 pločio protaka jungiasi su Spenglos ežeru. Greiželio ežeras yra patvenktas.

Netoli Greiželio ežero įsikūrę Spenglininkų ir Lieponių kaimai.

Šaltiniai 

Trakų rajono ežerai
Austrijos laisvės partija

Austrijos laisvės partija (FPÖ) yra dešinioji populistinė Austrijos partija, kuri yra atstovaujama Nacionalinėje taryboje, aštuoniose iš devynių žemių parlamentų ir daugelyje savivaldybių tarybų. Partijos šaknys yra 1848 m. revoliucijos "laisvės" idealuose, jos atstovai laiko save "trečiosios stovyklos" atstovais.

Didžiausios sėkmės partija susilaukė 1999 m. nacionaliniuose rinkimuose, kuriuose gavo 26,9 proc. balsų.

Vidinė struktūra 

PP: partijos pirmininkas, MP - ministras pirmininkas

Dabartiniai žemių skyrių pirmininkai:
 Burgenlandas: Johann Tschürtz
 Karintija: Franz Schwager
 Žemutinė Austrija: Barbara Rosenkranz
 Aukštutinė Austrija: Lutz Weinzinger
 Zalcburgas: Karl Schnell
 Štirija: Gerhard Kurzmann
 Tirol: Gerald Hauser
 Forarlbergas: Dieter Egger
 Viena: Heinz-Christian Strache

Su partija susijusios organizacijos 
Su Laisvės partija yra susiję keletas organizacijų, kurios turi organizacijas visos Austrijos lygmenyje, nors nebūtinai yra atstovaujamos visose žemėse.

Nuorodos 

Austrijos organizacijos
Partijos
Austrijos politinė sistema
Pačuka

Pačuka () – miestas vidurio Meksikoje, Idalgo valstijoje sostinė ir didžiausias miestas. Įsikūręs 2426 m aukštyje. Mieste gyvena 275,6 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Meksikos miestai
Sasykas (Krymas)

Sasykas arba Sasyk Sivašas (, , , iš  'dvokiantis, smardus' +  'purvas') – druskingas limaninis ežeras Ukrainoje, pietvakarių Kryme, tarp Sakio ir Eupatorijos miestų. Tai didžiausias ežeras Krymo pusiasalyje.

Telkšo 0,6 m žemiau Juodosios jūros lygio. Nuo jos skiria 0,9-1,7 m pločio nerija. Vanduo į ežerą patenka iš jūros, besifiltruodamas per uolienas. Metų bėgyje Sasyko plotas kinta tarp 71-75 km². Vasarą dėl garavimo vandens druskingumas padidėja.

Vidutinis plotis – 5,5 km, didžiausias – 9 km. Vidutinis gylis – 0,5 m, didžiausias – 1,2 m.

Vasarą sumažėjus plotui padidėja vandens druskingumas. Vandens skaidrumas – 0,6 m.

Šaltiniai 

Krymo ežerai
Juozas Godlevskis

Juozas Godlevskis (; 1773 m. kovo 6 d. Griniškių kaime, prie Šėtos, kitais duomenimis gimė Ryškėnuose – 1867 m. sausio 12 d. Fredoje) – Lietuvių dvarininkas, mecenatas. 1831 m. sukilėlių kariuomenės brigados generolas, teisininkas, politikas, Varšuvos kunigaikštystės ir Lenkijos karalystės seimų narys, Garliavos įkūrėjas.

Biografija 

Gimė ir augo žinomoje šeimoje – tėvas buvo Upytės sargybinis, stambus žemvaldys. Mokėsi Kražių jėzuitų kolegijoje. Nuo 1792 m. tarnavo ATR kariuomenėje generolo Mikalojaus Sulistrovskio adjutantu. Dalyvavo kovose su Rusijos kariuomene; spėjama, kad buvo ir 1794 m. sukilimo dalyvis. Po sukilimo iš kariuomenės pasitraukė.

1800 m. nupirko prie Kauno esantį Fredos dvarą, turintį 2 palivarkus ir 28 kaimus. Sėkmingai ūkininkaudamas pastatė dvaro rūmus Išlauže, Linksmadvaryje ir Fredoje, prie pastarojo kaimo statinių suformavo parką su jo inicialus J ir G primenančiais tvenkiniais. Į rūmus vedė žvyruota Kauno-Varšuvos kelio atšaka. Savo lėšomis pastatė bažnyčias Garliavoje, Veiveriuose, koplyčią Fredos parke, Digrių koplyčią.

Baigęs teisės mokslus, vertėsi advokato darbu. 1809 m. buvo išrinktas Marijampolės pavieto bajorų seimelio maršalka ir pasiuntiniu į Varšuvos kunigaikštystės, o vėliau – į Lenkijos karalystės seimus. Būdamas seimūnu dirbo Pajamų ir iždo komisijoje, ruošė mokesčių reformų projektus. Pagarsėjo savo pasisakymais seime, kuriuos išspausdino atskiru leidiniu. Siekė reformuoti neefektyvų Lenkijos karalystės žemės ūkį, savo valstiečiams 1815 m. suteikė teisę išsipirkti iš baudžiavos.

1831 m. sukilimo metu buvo Vyriausiojo komiteto įgaliotiniu Augustavo gubernijai, Lomžos ir Augustavo gubernijose organizavo pasipriešinimą Rusijos caro armijos baudėjams. Iš sukilėlių kariuomenės pasitraukė, kartu gaudamas brigados generolo laipsnį. Už veiklą sukilimo metu baustas nebuvo – pasinaudojo suteikta amnestija.

Grįžo prie savo dvaro reikalų, buvo išrinktas Augustavo gubernijos Kredito draugijos pirmininku. 1861 m. rugpjūčio 12 d. Aleksote suorganizavo lietuvių-lenkų draugystės manifestaciją. Buvo didelis muzikos mėgėjas, 1816 m. jo surinktas 32 asmenų orkestras koncertuodavo ir gubernijoje, ir visoje Lietuvoje.

Mirė Fredoje, laidotuvėse dalyvavo ir Seinų vyskupas Konstantinas Irenijus Lubienskis.

Šaltiniai 
 Biografie Suwałkskie, Suwałki, 1993.

Lietuvos bajorai
Lietuvos teisininkai
Lietuvos generolai
1831 m. sukilėliai
Lenkijos politikai
Lenkijos teisininkai
ATR kariai
Sebežas

Sebežas () – miestas Rusijoje, Pskovo srities pietvakariuose, 180 km nuo Pskovo, netoli sienos su Latvija ir Baltarusija. Įsikūręs prie Sebežo ir Orono ežerų. Sebežo rajono centras.

Sebežas yra svarbus transporto mazgas – plentai į Maskvą, Rezeknę, Verchnedvinską, Sankt Peterburgą, Vitebską. Taip pat eina Maskvos-Rygos geležinkelis.

Architektūra 

Yra Šv. Trejybės cerkvė (barokinė, pastatyta 1648 m. kaip katalikų bažnyčia), XVI a. tvirtovės liekanos. Apylinkėse gausu miškų ir ežerų, įsteigtas Sebežo nacionalinis parkas.

Istorija 

Sebežas minimas nuo 1414 m. kuomet jį nusiaubė Vytauto valdoma LDK. 1535 m. kunigaikštis Ivanas Šuiskis pastatė medinę tvirtovę. Abiejų Tautų Respublikos kariuomenė miestą buvo užėmę Livonijos karo metu ir išlaikė savo sudėtyje iki valstybės padalijimų. Miesto statusas suteiktas 1772 m.

Šaltiniai 

Pskovo srities miestai
Kol nevėlu...

Kol nevėlu – 1957 m. Lietuvos kino (tuo metu – Lietuvos meninių ir kronikinių filmų) studijoje sukurta kino komedija. Filmas nespalvotas. Trukmė – 90 min.

Kūrybinė grupė 
 Scenarijaus autoriai – Michailas Antonenkovas, Ilja Rudas-Gercovskis, Jefraimas Sevela
 Režisieriai – Julijus Fogelmanas, Vytautas Žalakevičius
 Antrasis režisierius – Vladas Limantas
 Operatorius – Julijus Fogelmanas
 Dailininkas – Jeronimas Čiuplys
 Kostiumų dailininkė – Jadvyga Laurinavičiūtė
 Kompozitorius – Balys Dvarionas
 Dainų tekstų autorius – Justinas Marcinkevičius
 Garso operatorius – Tadas Balsys.

Vaidina 
 Kęstutis Genys – Vilius
 Irena Leonavičiūtė – Nijolė
 Vanda Lietuvaitytė – Petronėlė
 Napoleonas Bernotas – Aloyzas
 Petras Žindulis – Mikas
 Stefa Nosevičiūtė – Mikienė
 Jonas Čepaitis – Domas
 Feliksas Einas – motoristas Einis
 Jurgis Petrauskas – Nijolės tėvas
 Emilija Platušaitė – motina
 Elena Gaigalaitė – Marijona
 Gražina Rukšėnaitė – Aldona
 Ramutė Kinglytė – Ramutė
 taip pat Valerijonas Derkintis, Vladas Limantas, V. Kučmala, G. Laurinavičius, J. Paplauskas, P. Songaila ir kiti.

Siužetas 
Naivi istorija apie tai, kaip Kuršių mariose sugenda tuoktis į bažnyčią plukdančios poros motorinė valtis. Jaunoji, kuriai į akį krito gelbėtojas žvejas, kol nevėlu pradeda galvoti, kuris vyriškis jai labiau patinka. O čia dar liežuvinga kaimynė kiša savo trigrašį…

Kol nevėlu
Kol nevėlu
Anglijos bankas

Anglijos bankas (; oficialus pilnas pavadinimas - The Governor and Company of the Bank of England) – centrinis Jungtinės Karalystės bankas su būstine Londone. Įkurtas 1694 m., pertvarkytas 1844 m. įstatymu (Bank Charter Act).

Istorija 

Iš pradžių buvo privačiu akciniu banku, kuris atliko centrinio banko funkcijas. Banko kapitalas iš pradžių buvo fiksuotas 1 200 000 svarų sterlingų, kurie buvo paskolinti vyriausybei ir už tai buvo gauta banknotų emisijos teisė. Vėliau bankui buvo leista kapitalą padidinti ir 1816 m. jis sudarė 14 533 000 svarų sterlingų. 1844 m. Bank Charter Act įstatymu bankas buvo padalintas į du departamentus: banknotų emisijos (The Issue Department) ir bankinių operacijų (The Banking Department). Bankinių operacijų vykdymas buvo paliktas banko akcininkų ir vadovybės nuožiūrai, o pinigų emisijos klausimai reglamentuoti, siekiant išvengti banknotų infliacijos. 1844 m. įstatymas nustatė, kad emisijos departamentas gali leisti į apyvartą tik pilnai auksu ir sidabru padengtus banknotus.

1946 m. bankas buvo nacionalizuotas ir suvalstybintas.

Anglijos institucijos
Jungtinės Karalystės bankai
Centriniai bankai
Arabų Lyga

Arabų Lyga (), oficialiai Arabų Šalių Lyga () – regioninė arabų šalių politinė sąjunga. Įkurta 1945 m. kovo 22 d. šešių pirmųjų narių: Egipto, Irako, Transjordanijos (dabartinė Jordanija), Libano, Saudo Arabijos ir Sirijos. Šiuo metu Arabų Lyga turi 22 narius ir 4 asocijuotus narius. Pagrindinis lygos tikslas yra „nubrėžti glaudesnius ryšius tarp valstybių narių ir koordinuoti savitarpio bendradarbiavimą, ginti nepriklausomybę ir suverenumą bei bendrai apsvarstyti arabiškų šalių reikalus ir interesus.“

Nariai

Panašumai ir skirtumai su kitomis organizacijomis 
Arabų Lyga panaši į Amerikos šalių organizaciją, Europos Tarybą ir Afrikos Sąjungą tuo, kad visų pirma turi politinių tikslų. Tačiau narystė lygoje paremta daugiau kultūra, o ne geografine padėtimi, ir tuo lyga panaši į tokias organizacijas, kaip Lotynų Sąjunga ar Karibų sandrauga.

Arabų Lyga aiškiai skiriasi nuo Europos Sąjungos, nes nėra pasiekusi aukšto regioninės integracijos laipsnio, o ir pati organizacija neturi jokių tiesioginių ryšių su valstybių-narių piliečiais. Arabų Lyga pagrįsta arabiško nacionalizmo ir bendros pozicijos įvairių klausimų atžvilgiu palaikymo ir skatinimo principais.

Visos Arabų Lygos narės taip pat yra Islamiškosios konferencijos organizacijos narės.

Generaliniai sekretoriai

Išnašos

Taip pat skaitykite 
 Arabų šalys

Nuorodos 

 Oficiali svetainė 

Arabai
Tarptautinės politinės organizacijos
Algirdas Steponavičius (1927)

Algirdas Steponavičius (1927 m. sausio 12 d. Kaune – 1996 m. spalio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas, grafikas, knygų iliustratorius, rašytojas.

Biografija 
Gimė Kaune, kur gyveno iki 1939 m. Yra kilęs iš leidėjų šeimos. Tėvas – Juozapas Steponavičius – aktyvus spaustuvininkas, leidėjas, žurnalistas.

Didžiausią gyvenimo dalį praleido Vilniuje. 1950 m. baigė Vilniaus valstybinį dailės institutą, grafikos katedrą. 1951 m. vedė dailininkę-grafikę, knygų iliustratorę Birutę Janiną Žilytę. Mirė 1996 m. savo dirbtuvėse Užupyje. Palaidotas Vilniaus Jeruzalės kapinėse.

Kūryba 
Nuo 1958 m. dalyvavo respublikinėse ir tarptautinėse dailės parodose. Dirbo knyginės ir lakštinės grafikos bei monumentaliosios tapybos srityse. Iliustravo knygų: rinkinį „Mįslės“ (1958 m.), Kazio Borutos „Jurgio Paketurio klajonės“ (1963 m., LDM), tautosakos rinkinį „Šepetys repetys“ (1965 m., LDM), Kosto Kubilinsko „Varlė karalienė“ (1967 m.), Vinco Krėvės „Dainavos šalies senų žmonių padavimai“ (1973 m., rus.), Petro Cvirkos „Nemuno šalies pasakos“ (1987 m.).  LDM saugomi darbai: „Marytė Margytė“ (1960 m.), „Rytas“ (1961 m.), triptikas „Kėdainių chemijos kombinatas“ (1963 m.) ir kt.

Prisidėjo prie keleto žurnalų, tokių kaip „Tarybinė moteris“ (1952–1953 m.), „Genys“ (1954–1987 m.) ir „Pegalė“ (1962–1971 m.), iliustravimo.

Kartu su žmona Birute 1969–1972 m. Naujųjų Valkininkų vaikų tuberkuliozinėje sanatorijoje „Pušelė“ sukūrė beveik 50 metrų freską – vieną novatoriškiausių ir originaliausių 8-ojo dešimtmečio dailės kūrinių Lietuvos naujojoje architektūroje. 1972 m. freska buvo įtraukta į saugomų dailės paminklų sąrašus. 1993 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą, unikalus kodas .

Apdovanojimai 
Tarptautinėje knygos parodoje Leipcige 1965 m. iliustracijos Kosto Kubilinsko knygai „Varlė karalienė“ pažymėtos Aukso medaliu. 1967 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas. Vėliau apdovanotas „Aukso obuoliu“ tarptautinėje iliustracijų parodoje Bratislavoje (1967 m.), pirmąja premija knygos meno trienalėje „Vilnius’81“ (1981 m.), pirmojo laipsnio diplomu ir medaliu XXI tarprespublikiniame knygos meno konkurse Rygoje (1989 m.). 1989 m. laimėjo Ivano Fiodorovo diplomą (aukščiausią apdovanojimą) knygos meno konkurse Maskvoje, Jono Kazimiero Vilčinskio diplomą už gražiausiai iliustruotą Lietuvos metų knygą. 

1990 m. tapo Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatu.

Šaltiniai 

Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatai
Lietuvos grafikai
Lietuvos iliustratoriai
Giacomo Quarenghi

Giacomo Quarenghi (Džakomas Kvarengis, pilnas vardas – Giacomo Antonio Domenico Quarenghi, ; g. 1744 m. rugsėjo 20 d. Bergame, Venecijos respublika – m. 1817 m. kovo 1 d. Sankt Peterburge, Rusijos imperija) – italų tautybės Rusijos architektas.

Biografija 
Jaunystėje daug klajojo po Italiją, tyrinėdamas ir piešdamas antikos paminklus, bei Andrea Palladio statinius. Dirbo dailininku, turistų gidu Romoje. Didelę įtaką jam padarė Palladio architektūros traktatas „Keturios knygos apie architektūrą“. Į Sankt Peterburgą Giacomo Quarenghi atvyko 1780 m. kaip Jekaterinos II architektas. Atvykęs į Rusiją daug tyrinėjo senus statinius, siekdamas perimti pagrindinius rusų architektūros sprendinius. Suprojektavo ir perstatė daug pastatų Sankt Peterburge. Buvo mėgstamas Jekaterinos II architektas. Jai mirus ir sostą paveldėjus sūnui Pavelui I, pateko į imperatoriaus nemalonę. Stengėsi prisigerinti. Sekdamas imperatoriumi įstojo į Maltos ordiną.

Giacomo Quarenghi pastatai yra vėlyvojo klasicizmo stiliaus, monumentalūs. Dėl didelės įtakos Rusijos architektūrai jis įvardijamas vienu žymiausių rusiško klasicizmo meistrų – zodčij.

Žymesni pastatai 

 1792-96 imperatoriaus Aleksandro rūmai Carskoje Selo;
 1805–1809 Smolnio kilmingų megaičių institutas Sankt Peterburge.

Literatūra 
 Istorija russkogo iskusstva. Moskva: „Iskusstvo“, 1957 m. T. I. p.268-271

Quarenghi, Giacomo
Quarenghi, Giacomo
Popovas (Bulgarija)

Popovas – miestas šiaurės rytų Bulgarijoje. Yra teatras, muziejus, biblioteka.

Istorija 

Pirmąkart minimas osmanų registre 1555 metais.

Sportas 
 FK Černolomec Popovo (futbolas)

Bulgarijos miestai
VU (reikšmės)

Santrumpa VU gali reikšti:

 VU – Vilniaus universitetas, seniausias ir didžiausias Lietuvos universitetas;
 VU – ISO 3166-1 standartu apibrėžtas Vanuatu dviejų raidžių kodas;
 ISO 3166-2:VU – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Vanuatu padalijimą į regionus.

Vu (Wu) taip pat gali reikšti kinišką terminą, kuris pagal taisykles lietuvių kalboje transkribuojasi kaip U (žr. U (reikšmės))
AX

AX, Ax arba ax gali reikšti:
 AX:
  Alandai – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:AX – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Alandų padalijimą į regionus.

Alandai
AI

AI gali reikšti:

 Angilija – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:AI – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Angilijos padalijimą į regionus.
AZ

AZ gali reikšti:

 Azerbaidžanas – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:AZ – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Azerbaidžano padalijimą į regionus;
 Arizona – JAV valstija.

az gali reikšti:
 Azerbaidžaniečių kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
 Azerbaidžaniečių Vikipedija (:az:).
BS

BS gali reikšti:

 Bahamai – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:BS – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Bahamų padalijimą į regionus.
 BS – aviacinio kulkosvaidžio UB prototipas.

bs gali reikšti:
 Bosnių kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
 Bosniška Vikipedija (:bs:).
BH

BH gali reikšti:

 Bahreinas – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:BH – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Bahreino padalijimą į regionus.

Bh gali reikšti:
 Borio kodas.

bh gali reikšti:
 Biharų kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
 Biharų Vikipedija (:bh:).
BM

BM gali reikšti:

 Bermudai – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:BM – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Bermudų padalijimą į regionus.

bm gali reikšti:
 Bambarų kalba () – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
 Bambarų Vikipedija (:bm:).
Blagojevgradas

Blagojevgradas (iki 1950 m. Gorna Džumaja) – miestas pietvakarių Bulgarijoje, prie Strumos upės, Pirino ir Rilos kalnų papėdėje; srities centras. Miestas išsidėstęs arti sienų su Serbija, Šiaurės Makedonija ir Graikija. Yra du universitetai. Išvystyta medienos, mašinų, tabako, maisto, baldų, medvilnės pramonė. Balneologinis kurortas.

Sportas

Futbolas 
 FK Pirin Blagoevgrad
 PFK Pirin Blagoevgrad

Bulgarijos miestai
Bulgarijos kurortai
Vincas Algirdas Pranckietis

Vincas Algirdas Pranckietis (1923 m. sausio 7 d. Labos geležinkelio stoties gyvenvietėje, Radviliškio rajone – 2016 m. gegužės 3 d. Jonavoje) – katalikų dvasininkas, kunigas jubiliatas, prelatas, monsinjoras, ilgametis Jonavos parapijos klebonas, Jonavos rajono Garbės pilietis.

Biografija 
Mokėsi Radviliškio rajono Labos, Vabalių, Smilgių pradinėse mokyklose, baigė Šeduvos gimnaziją. 1943 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. Nuo 1948 m. spalio 31 d. kunigas.

Atsisakęs bendradarbiauti su TSRS saugumo institucijomis (KGB), 1949 metų kovo 25 d. kartu su kitais 5 kunigais ir 7 klierikais iš Kunigų seminarijos ištremtas į Sibirą. Nuo 1949 m. iki 1955 m. Baikalo ežero žvejys, nuo 1955 m. iki 1959 m. vairuotojas, buhalteris Usolėje. Tremties metu dirbo pastoracinį darbą, lankė lietuvius tolimose taigos vietose.

Nuo 1959 m. iki 1960 m. Radviliškio parapijos vikaras, nuo 1960 m. iki 1962 m. Kauno arkikatedros vikaras, nuo 1962 m. iki 1965 m. Didvyžių ir Žaliosios parapijų klebonas (Vilkaviškio vyskupija), nuo 1965 m. iki 1974 m. Siesikų parapijos (Kauno arkivyskupija) klebonas, nuo 1974 m. balandžio 20 d. (atvyko per Sekmines) iki 1994 m. Jonavos parapijos administratorius (pirmtakas – kun. Pijus Čižauskas, pasekėjas – kun. Kęstutis Grabauskas), nuo 1994 m. Jonavos šv. apaštalo Jokūbo parapijos vikaras altarista.

2008 m. liepos 20 d. per Jonavos Šv. apaštalo Jokūbo parapijos globėjo švento Jokūbo atlaidus paminėtas kunigystės deimantinis (60 metų) jubiliejus.

Paskelbė straipsnių vietinėje spaudoje, yra 3 knygų autorius.

Bibliografija 
 „Baikalo žvejys“, 1998.
 „Ne vien duona...“, 2000.
 "Padraugaukime" (laiškų rinkinys), 2008.

Apdovanojimai 
 Monsinjoro titulas, 1991 m.
 Jonavos rajono Garbės pilietis, 2000-08-04.

Išnašos 

Lietuvos prelatai
Lietuvos monsinjorai
Jonavos rajono garbės piliečiai
LU

LU gali reikšti:

 Liuksemburgas – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:LU – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Liuksemburgo padalijimą į regionus;
 Latvijos universitetas;
 Lietuvos universitetas.

Lu gali reikšti:
 Lutecio kodas;
 Lu (regionas) – senovės Kinijos regionas.

lu gali reikšti:
 Lubų kalba () – kodas pagal ISO 639-1 standartą.
MO

MO gali reikšti:

 Makao – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:MO – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Makao padalijimą į regionus;
 MO (laikmena) – magnetinė – optinė duomenų laikmena.

Mo gali reikšti:
 Molibdeno kodas;
 Mo – miestas šiaurės Prancūzijoje, netoli Paryžiaus;
 Mo – Tobago upė.
PY

PY ar py gali reikšti:

 Paragvajus – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:PY – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Paragvajaus padalijimą į regionus;
 Pinyin – bendrinės kinų (mandarinų) kalbos romanizacijos būdas.
Antoninas Pijus

Antoninas Pijus (pilnas vardas Titas Aurelijus Fulvijus Bojonijus Arijus Antoninas, ; g. 86 m. – m. 161 m.) – imperatoriaus Adriano įsūnis, Romos imperatorius.

Valdymas 

Titas Elijus Adrianas Antoninas, valdė 138–161 metais. Senatas suteikė garbės titulą Pijus (Dorybingasis). Gerbdamas Adriano atminimą, 145 metais jam pastatė šventyklą. 141 metais, mirus žmonai Faustinai I Vyresniajai, jai nuskyrė šventyklą, kuri tebestovi ir šiandien. Šioje šventykloje iškilmingai palaidotas ir pats Antoninas Pijus. Adriano priesaku įsūnijo Marką Aurelijų ir Verą Lucijų.

Šaltiniai 

Romos imperatoriai
Romos imperijos konsulai
QA

QA gali reikšti:

 Kataras – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:QA – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Kataro padalijimą į regionus.
ST

ST gali reikšti:

 San Tomė ir Prinsipė – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:ST – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti San Tomės ir Prinsipės padalijimą į regionus;
 .st – aukščiausio lygio Interneto adresų srities Tomės ir Prinsipės šalies kodas.

st gali reikšti:
 Sesoto kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą.
 Sesoto Vikipedija (:st:).
Getisbergo mūšis

Getisbergo mūšis () – mūšis tarp JAV (Sąjungos) ir Amerikos Valstijų Konferederacijos, įvykęs 1863 metų liepos 1-3 dienomis. Mūšis vyko Adamso apylinkėje, Pensilvanijos valstijoje. Šis mūšis yra pats kruviniausias JAV pilietinio karo mūšis. Mūšis laikomas persilaužimu pilietiniame kare, kadangi šiaurinėms valstijoms pavyko sustabdyti konfederatus ir priversti juos trauktis.

Išnašos 

Mūšiai
JAV pilietinis karas
1863 metai
YE

YE gali reikšti:

 Jemenas – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:YE – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Jemeno padalijimą į regionus;
 .ye – aukščiausio lygio Interneto adresų srities Jemeno šalies kodas.
ZM

ZM gali reikšti:

 Zambija – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
 ISO 3166-2:ZM – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Zambijos padalijimą į regionus;
 .zm – aukščiausio lygio Interneto adresų srities Zambijos šalies kodas.

nl:Lijst van Poolse historische motorfietsmerken#ZM
Mikailiškės

Mikailiškės arba Mykoliškės – kaimas Baltarusijoje, 36 km į šiaurės rytus nuo Astravo, prie plento Vilnius–Polockas; Mikailiškių apylinkės centras. Veikia vidurinė ir muzikos mokyklos, kultūros namai, biblioteka, ligoninė, vaistinė ir banko skyrius.

Istorija 

Mikailiškės minimos nuo XV a. pabaigos. Priklausė Astikams, Kęsgailoms, Radviloms ir kitiems didikams. Nuo 1604 m. Bžostovskių valda. Juozapas Bžostovskis ir jo sūnus Kiprijonas Povilas Bžostovskis 1622 m. čia įkūrė augustinų vienuolyną, 1653 m. pastatyta Šv. Arkangelo Mykolo bažnyčia. 1689 m. gavo miesto teises. Nuo 1699 m. Mikailiškėse buvo rengiami 4 metiniai prekymečiai. Nuo 1795 m. priklausė Rusijos imperijai. 1857 m. 2/3 gyventojų sudarė žydai. 1897 m. čia veikė bažnyčia, sinagoga, paštas, plytinė, kalvė, alaus darykla, 30 krautuvių, 5 smuklės. Miestelis ilgainiui vis augo, išsiplėtė dviejų gretimų kaimų – Padvarancų ir Padviliancų žemių sąskaita. Nuo XVIII a. vidurio, kai Mikailiškes istoriniuose dokumentuose imta vadinti nebe miesteliu, o miestu, turgaus aikštėje iškilo medinė rotušė (sudegė 1849 m.).

1921–1939 m. buvo okupuotos Lenkijos (valsčiaus centras), nuo 1939 m. priklauso Baltarusijai.

Gyventojai 

Mikailiškėse gimė:
 Menkė Kacas, amerikiečių poetas (1906–1991 m.)

Architektūros paminklai 
 Augustinų vienuolynas, pastatytas 1622 m.
 Šv. Arkangelo Mykolo bažnyčia, pastatyta 1653 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Augustijonų vienuolyno Šv. Mykolo Arkangelo bažnyčia

Astravo rajono gyvenvietės
VAT

VAT, Vat arba vat be taškų arba su taškais gali reikšti:
 VAT –  Vatikanas, triženklis šalies kodas pagal:
 Tarptautinės standartizacijos organizacijos standartą ISO 3166-1;
 Tarptautinį olimpinį komitetą, šis kodas yra naudojamas olimpinių žaidynių metu kaip šalies pavadinimo santrumpa;
 Vieno aktoriaus teatras (VAT);
 Vilniaus apygardos teismas (VAT);
Jonavos rajono savivaldybės viešoji biblioteka

Jonavos rajono savivaldybės viešoji biblioteka – biudžetinė įstaiga, viešoji biblioteka Jonavos rajono savivaldybėje. Ją sudaro centrinė biblioteka Jonavoje ir 16 filialų.

Istorija 

1939 m. dabartinėje Prezidento gatvėje buvo įsteigta Jonavos valstybinė viešoji biblioteka. 1941 m. prasidėjus II pasauliniam karui, biblioteka buvo uždaryta, knygų fondas sunaikintas. 1945–1946 m. biblioteka buvo atkurta. 1950 m. tapo rajonine biblioteka. 1952 m. perkelta į buvusias vaistinės patalpas Kauno g. 1963 m. panaikinus Jonavos rajoną, tapo miesto biblioteka ir priklausė Kauno rajoninei bibliotekai, bet 1965 m. atkūrus Jonavos rajoną biblioteka vėl tapo rajonine. 1976 m. biblioteka persikėlė į naujas patalpas Basanavičiaus gatvėje (dabartinis muziejus) ir tapo Jonavos rajono centrine biblioteka, turinti 2 filialus mieste ir 22 – kaime.

1992 m. biblioteka persikėlė į dabartines patalpas Žeimių g. 9. 1995 m. pavadinta Jonavos rajono savivaldybės viešąja biblioteka. 2017 m. pradėti renovacijos darbai, o 2018 m. gruodžio 14 d. atsinaujinusi biblioteka vėl atidaryta.

Struktūra 
 Administracija
 Komplektavimo skyrius 
 Skaitytojų aptarnavimo skyrius
 Vaikų literatūros skyrius 
 Informacijos ir kraštotyros skyrius 
 Ūkio skyrius

Vadovybė 

Direktorė - Skirmutė Gajauskaitė, direktorės pavaduotoja - Dalia Plaktonienė.

Filialai 

2022 m. kovą biblioteka turėjo 1 filialą mieste ir 15 filialų kaimuose.

Išnašos

Nuorodos 

 Bibliotekos svetainė

Jonava
Jonavos rajono savivaldybė
Lietuvos savivaldybių bibliotekos
Teresė Žižienė

Teresė Žižienė (g. 1933 m. sausio 24 d. Kaune) – Lietuvos gydytoja, Jonavos rajono Garbės pilietė.

Biografija 
1957 m. Kauno medicinos institute Teresė Žižienė baigė medicinos studijas.

Nuo 1957 m. iki 1960 m. dirbo Kauno rajono rajoninės ligoninės pediatrė, nuo 1960 m. iki 1961 m. Kauno rajono greitosios pagalbos gydytoja, 1961 m. Kauno medicinos mokyklos (KMM) vidaus ligų dėstytoja, nuo 1962 m. iki 1965 m. KMM dieninio skyriaus vedėja, nuo 1965 m. iki 1970 m. 3-iosios Kauno miesto ligoninės terapinio skyriaus vedėja.

Nuo 1972 m. iki 1975 m. dirbo vektorkardiografijos srityje, nuo 1975 m. kardiologinės tarnybos organizavimo, kaimo gyventojų sveikatos priežiūros srityje. Nuo 1994 m. Kauno medicinos akademijos (KMA) docentė,
nuo 1975 m. Z. Januškevičiaus širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos MTI prie KMU vyr. mokslinė bendradarbė; po skyriaus reorganizacijos į Kardiologinės tarnybos organizavimo laboratoriją (KTOL), nuo 1986 m. jos vedėja. 1991 m. pradėjo įgyvendinti KTOL parengtą pirminės sveikatos priežiūros kaimo gyventojams modelį – įkūrė Bukonių pirminės sveikatos priežiūros centrą, jam nuo 1992 m. vadovauja (VšĮ Bukonių PSPC yra KMU (anksčiau – KMA) šeimos medicinos klinikos rezidentų praktikos bazė). 1996 m. pirmoji pradėjo dirbti savivaldybės gydytoja ir įgyvendinti sveikatos reformą Jonavos rajone. Prisidėjo perkvalifikuojant terapeutus ir pediatrus į bendrosios praktikos gydytojus, pritraukiant Pasaulio banko investicijas į Jonavos rajoną.

Teresė Žižienė yra Maltos ordino pagalbos tarnybos narė.

Ištekėjusi; vyras Viktoras Žižys, sūnūs Audrius (g. 1960 m.) ir Giedrius (g. 1968 m.).

Apdovanojimai 
 Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis (Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu 2005 m. birželio 22 d. Nr. 348).
 Jonavos rajono garbės piliečio vardas, 2004-10-14.

Darbai 

 „Ligoturno, nedarbingumo ir poveikio sanatoriniam-kurortiniam gydymui 1990-1992 m. analizė trijose Jonavos rajono kaimo apylinkėse“, 1993 m.
 „Psichosocialinių veiksnių paplitimas Jonavos r. Bukonių kaimiškoje apylinkėje“, 1995 m.

Išnašos 

Lietuvos gydytojai
Jonavos rajono garbės piliečiai
Europos iki 23 metų lengvosios atletikos čempionatas

Europos atletikos iki 23 metų čempionatas – kas dvejus metus vykstantis Europos šalių atletų iki 23 metų amžiaus žaidynės įvairiose atletikos šakose. Čempionatą rengia Europos lengvosios atletikos asociacija. 2009 m. čempionatas įvyko Kaune.

Čempionatai

Lietuvos medaliai 
Lietuva kaip nepriklausoma valstybė iškovojo 12 medalių (5 aukso, 2 sidabro ir 5 bronzos).

Nuorodos 
 Europos atletikos asociacijos tinklalapis
Jonavos krašto muziejus

Jonavos krašto muziejus – muziejus Jonavoje, J. Basanavičiaus g. 3.

Istorija 
1987 m. prieškarinės gimnazijos pastate (dabar – Meno mokykla) surengta paroda „Senoji Jonava“. 1989 m. Jonavos rajono taryba kuriamam muziejui skyrė patalpas (mokytojo tremtinio B. Garmaus namą), kuriose 1989 m. rugpjūčio 1 d. oficialiai atidarytas Jonavos kraštotyros muziejus (įkūrėja Regina Karaliūnienė, istorijos mokytoja, 1992–2013 m. muziejaus direktorė). Pastatą paveldėjus tremtinio giminaičiams, muziejus turėjo būti perkeltas. Nuo 1992 m. Jonavos kraštotyros muziejus veikia dabartinėse patalpose. Jam suteiktas valstybinio muziejaus statusas, muziejus pavadintas Jonavos krašto muziejumi. Muziejaus rėmėjai – AB „Achema“, „Jonavos duona“, „Beržų kompleksas“, „Joneda“ ir kt.

Skyriai, filialai, veikla 
Veikia Istorijos, Etnografijos ir Dailės skyriai. Filialai:
 Tautodailės amatų centras
 Samulevičių memorialinė sodyba
 Jonavos krašto muziejaus turizmo informacijos centras
 Petro Vaičiūno gimtinė.

Organizuojamos dailės, liaudies meno, fotografijos parodos, skirtos kraštiečių, poetų, rašytojų atminimui, taip pat literatūros, kraštotyros darbų, dokumentinės parodos. Muziejaus rinkinius sudaro archeologiniai radiniai, daiktinės muziejinės vertybės, istoriniai eksponatai, raštija, fotonuotraukos, fotonegatyvai, fonoteka, filmoteka, videoteka, plakatai, dailės kūriniai, filatelija, numizmatika ir kt.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficialus Jonavos krašto muziejaus tinklalapis 

Jonavos pastatai
Lietuvos kraštotyros muziejai
Arklių pašto stotys Lietuvoje
Edita Vilkevičiūtė

Edita Vilkevičiūtė (g. 1989 m. sausio 1 d. Kaune) – Lietuvos modelis. Dabartinis „Karl Lagerfeld“, „Gap“ Japonijoje, „Christian Dior“, „Armani“ ir „Calvin Klein“ reklamos veidas.

Biografija 
 2006 m. pasirašė kontraktą su „Women Management“ Milane. Vėliau tais pačiais metais pasirašė kontraktą su Paryžiaus modelių kompanija „Viva Models“.
 2007 m. debiutavo ant podiumo Roberto Cavalli pavasario/vasaros kolekcijoje.
 2008 m. dalyvavo Paryžiaus madų savaitėje atstovaudama Louis Vuitton, Balenciaga, Chanel, Dries van Noten ir Miu Miu.
 2008 m. dalyvavo „Victoria's Secret“ madų šou.
 2009 m. fotografavosi skandalingoje fotosesijoje su Zac Efron apsinuoginusi.

Žurnalų viršeliai 
Fotografavosi 9 prestižinių žurnalų viršeliams. 
 Australija:
 Vogue – 2009 m. birželis
 Graikija:
 Vogue – 2009 m. gegužė
 Italija:
 Marie Claire – 2007 m. rugpjūtis
 Marie Claire – 2008 m. gegužė
 Pietų Korėja:
 Allure – 2009 m. balandis
 Numero – 2009 m. birželis
 Prancūzija:
 Numéro – 2008 m. rugsėjis
 Rusija:
 Vogue – 2007 m. gegužė
 Vokietija:
 Vogue – 2009 m. rugpjūtis
Ispanija:
 Vogue - 2012 m. kovas

Šaltiniai

Nuorodos 
 Naujienos apie Editą 
 Vilkevičiūtė Models. Com tinklalapyje
 Vilkevičiūtė FMD tinklalapyje
 Vilkevičiūtė nymag tinklalapyje

Lietuvos modeliai
Skadaro ežeras

Skadaro ežeras (), Škoderio ežeras () – didžiausias Balkanų pusiasalio ežeras. Jis telkšo Juodkalnijos (2/3) ir Albanijos (1/3) teritorijose.

Juodkalnijai priklausanti ežero dalis ir ją supančios pakrantės nuo 1983 m. priklauso Skadaro nacionaliniam parkui. Albanijos dalis yra gamtos rezervatas. 1996 m. Skadaras įtrauktas į Ramsaro konvencijos pelkėtų vietovių, turinčių tarptautinę reikšmę, sąrašą.

Geografija 

Skadaro ežeras yra didžiausias ežeras Balkanų pusiasalyje, jo paviršiaus plotas svyruoja nuo 370 iki 530 km², o aukštis virš jūros lygio nuo 4,7 m iki 9,8 m. ežras yra ištįsęs šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi, jo ilgis apie 44 km, plotis iki 14 km. Iš ežero išteka 41 km ilgio Bojanos upė, kuri ežerą jungia su Adrijos jūra. Drino upė ežerą jungia su Ochrido ežeru. Ežerą maitina gruntiniai vandenys, taip pat Morača, kuri atneša 62 proc. ežero vandens ir Crnojevicos upė. Bendras ežerą maitinančių upių baseinas yra 5490 km².

Ežeras yra tektoniniame duburyje, ~30 km nuo Adrijos jūros. Gylis iki 44 m. Kranto linija vingiuota, šiaurės vakaruose yra kelios didelės įlankos. Krantai pietinėje ir pietvakarinėje pusėje uolėti, pliki ir statūs. Šiaurinėje pusėje yra plati teritorija, kur pakrantės ribos keičiasi priklausomai nuo vandens lygio.

Ežeras laivuojamas, vystoma žvejyba. Pietvakrinėje ežero dalyje yra keletas mažų salelių, pvz., Beška, kurioje yra dvi cerkvės, ir Grmožuras, buvusi tvirtovė ir kalėjimas.

Albanijos pusėje netoli ežero pakrantės įsikūręs Škoderio miestas.

Gyvūnija 
Skadaro ežeras pasižymi gėlavandenių rūšių įvairove, jame ypač gausi moliuskų įvairovė.

Skadaro nacionalinis parkas yra vienas didžiausių paukščių rezervatų Europoje. Čia sutinkamos 270 paukščių rūšys, tarp jų vieni paskutinių pelikanų Europoje, kurie yra mėgstami paukščių stebėtojų. Ežeras yra ir žuvėdrų bei garninių buveinė. Daugelis paukščių rūšių yra saugomos, tačiau kai kurių rūšių paukščiai medžiojami. Medžioklės sezonas tęsiasi nuo rugpjūčio iki kovo mėn.

Ežere taip pat gausu žuvų, ypač karpių, aukšlių ir ungurių. Iš 34 vietiniųuvų rųšių 7 yra endeminės Skadaro ežero rūšys. Per jungtį su Drinu žuvys iš Adrijos jūros gali migruoti į Ochrido ir Prespos ežerą.

Skadaro ežera 12 iš 39 gėlojo vandens pilvakojų rūšių yra endeminės. Skadaro ežero baseine 19 rūšių (38%) iš sutinkamų pilvakojų yra endeminės. Pagal endeminių gėlavandenių pilvakojų dalį tarp visų sutinkamų rūšių Skadaro ežeras lenkia tokius žymius ežerus kaip Malavio ar Titikakos.

Skadaro ežero baseine yra 17 šoniplaukų rūšių, 10 iš jų – endeminės (daugiausia požeminėse buveinėse).

Aplinkosaugines grėsmes ežerui kelia jo vandens naudojimas žemės ūkiui, nekontroliuojamas pakrančių vystymas, vandens režimo kitimas, miškų kirtimai, nelegali medžioklė ir žvejyba. Pagrindinė žmonių veikla prie ežero yra žemės ūkis ir gyvulininkystė, žvejyba ir turizmas. Nedidelis daugelio endeminių rūšių, gyvenenčių Skadaro ežere, arealas kartu su augančiu antropogeniniu poveikiu daro šias rūšis ypač pažeidžiamomis.

Šaltiniai 

Juodkalnijos ežerai
Albanijos ežerai
Saulius Skvernelis

Saulius Skvernelis (g. 1970 m. liepos 23 d. Kaune) – Lietuvos teisininkas, policijos komisaras, politinis bei visuomenės veikėjas, Lietuvos Respublikos Ministras Pirmininkas.

Biografija 
Vaikystėje su tėvais persikėlė į Kapsuką. 1977-1988 m. mokėsi Kapsuko Jono Jablonskio vidurinėje mokykloje, baigė sidabro medaliu. 1989 m. Vilniaus universiteto Fizikos fakultete studijavo fiziką. 1990-1994 m. Vilniaus technikos universitete studijavo automobilių ir autoūkio specialybę, suteikta mechanikos inžinieriaus kvalifikacija.

1994–1998 m. Lietuvos policijos akademijos Policijos teisės ir profesinės taktikos katedros asistentas. 1998–1999 m. Trakų rajono policijos komisariato kelių policijos komisaras inspektorius. 1998-2005 m. studijavo Mykolo Romerio universitete, teisės magistras. 1999–2001 m. Policijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos viešosios policijos Kelių policijos tarnybos Organizacinio skyriaus komisaras inspektorius. 2001–2003 m. Lietuvos viešosios policijos biuro Eismo priežiūros tarnybos Kelių patrulių rinktinės komisaras. 2003–2005 m. Lietuvos policijos eskortavimo rinktinės komisaras. 2005–2008 m. Lietuvos policijos eismo priežiūros tarnybos viršininkas. 2008–2011 m. Lietuvos policijos generalinio komisaro Vizgirdo Telyčėno pavaduotojas, 2011–2014 m. policijos generalinis komisaras. 

2014–2016 m. Algirdo Butkevičiaus Vyriausybėje - vidaus reikalų ministras, deleguotas partijos „Tvarka ir teisingumas“.  2016 m. kartu su Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos sąrašu išrinktas į LR Seimą.  Nuo 2016 m. lapkričio 22 d. LR ministras pirmininkas.  

Jo premjeravimo laikotarpiu buvo įvesti "vaiko pinigai", didinami atlyginimai, pensijos bei mažinamas pajamų mokestis. Vyriausybės įgyvendinta etatinio apmokėjimo reforma privedė prie vieno didžiausių mokytojų streikų Lietuvos istorijoje. Skvernelis, būdamas premjeru, ėmėsi veiksmų kurie sumažino žiniasklaidos laisvę.  

2019 m. Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos kandidatas Lietuvos prezidento rinkimuose, apie tai paskelbė sausio 17 d., lankydamasis Rusnėje. 

Tarptautinės policijos asociacijos narys. Moka rusų ir lenkų kalbas. Teigia mokantis anglų kalbą.

Šeima 
S. Skvernelis vedęs (antrą kartą), žmona – finansininkė Silvija Kirdonytė-Skvernelė (g. 1978 m.). Turi dukterį (g. 2009 m.) ir sūnų (g. 2016 m.).

Įvertinimas 
 2003 m. PD prie LR VRM atminimo ženklas „Lietuvos policijai – 85“
 2005 m. III laipsnio Vadovybės apsaugos departamento prie VRM garbės ženklas
 2006 m. III laipsnio policijos pasižymėjimo ženklas „Už nuopelnus“
2020 m. Ordino "Už nuopelnus Lenkijos Respublikai" Didysis kryžius

Šaltiniai 

|-

|-

Lietuvos ministrai pirmininkai
Lietuvos vidaus reikalų ministrai
Lietuvos policijos generaliniai komisarai
Lietuvos policijos generalinio komisaro pavaduotojai
Seimo nariai
Algirdas Stončaitis

Algirdas Stončaitis (g. 1962 m. balandžio 9 d. Plateliuose, Plungės rajonas) – teisininkas, policijos komisaras.

Biografija 

1980 m. baigė Platelių vidurinę mokyklą, 1987 m. – TSRS VRM Minsko aukštąją mokyklą.

1987–1990 m. dirbo tuometinėje LTSR vidaus reikalų ministerijos Kriminalinės paieškos valdyboje; 1990–1991 m. – Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos Kriminalinės policijos valdyboje; 1991–1992 m. – Policijos departamento Kriminalinės policijos valdyboje.

1994–1995 m. Pasienio policijos departamento Vidaus tyrimų inspekcijos viršininkas. 1995–1997 m. Kelių policijos rinktinės komisaras. 1997–2001 m. Pasienio policijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos vyriausiojo pasienio policijos komisaro pirmasis pavaduotojas – Štabo viršininkas.

2001 m. Policijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos vyriausiasis komisaras – policijos generalinio komisaro pavaduotojas, vėliau Patarėjų grupės patarėjas. 2008–2015 m. policijos generalinio komisaro pavaduotojas. 2015–2017 m. Vidaus reikalų ministerijos kancleris. 2017–2020 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės kancleris.

Nuo 2020 m. Seimo narys.

Vedęs; su žmona Audrone augina 2 dukras.

Išnašos 

Lietuvos policijos generalinio komisaro pavaduotojai
LR ministerijų kancleriai
Lietuvos karo policija

Lietuvos karo policija – Lietuvos Respublikos krašto apsaugos sistemos karinės teisėsaugos institucija, Lietuvos kariuomenės dalis.
Karo policija tiesiogiai pavaldi Kariuomenės vadui. Lietuvoje karo policijos veiklą pagal kompetenciją prižiūri krašto apsaugos generalinė inspekcija, kariuomenės vadas ir krašto apsaugos ministras.

Lietuvoje karo policijos kompetenciją, funkcijas ir uždavinius, organizavimo tvarką, karo policininkų teises, pareigas ir atsakomybę bei karo policijos santykius su kitomis teisėsaugos institucijomis nustato LR karo policijos įstatymas.

Uždaviniai 
Veikla:
 nusikaltimų bei kitų teisės pažeidimų prevencija, jų atskleidimas ir tyrimas,
 tvarkos ir drausmės karinėse teritorijose ir kariuomenėje palaikymas,
 karinio transporto eismo saugumo priežiūra.

Struktūra 
 Karo policijos štabas
 Ikiteisminio tyrimo valdyba
 Vilniaus įgula
 Kauno įgula
 Klaipėdos įgula
 Šiaulių įgula
 Perdislokuojamasis Karo policijos būrys

Vadovybė 
Karo policijos vadas – plk. ltn. Laimas Baliūnas

Nuorodos 

 Oficialus Lietuvos karo policijos tinklalapis  

Lietuvos policija
Dabartinės Lietuvos kariuomenės daliniai
Asirai

Šis straipsnis – apie dabartinę etninę grupę. Apie senovinę tautą žiūrėkite straipsnį Asirija

Asirai, aisoriai, sirai (aturajai, surajai) – Azijos tauta, kilusi iš Derlingojo pusmėnulio. Gyvena daugiausia Irake, Irane, Turkijoje, Sirijoje, Libane, JAV, Armėnijoje ir kitur. Duomenys apie populiaciją labai skirtingi: nuo 350 tūkst. iki 4,5 mln. Kalba semitų kalbų šeimai priklausančia naująja aramėjų kalba (dar vadinama sirų, arba asirų), taip pat arabų, armėnų, persų ir kt. kalbomis. Raštas – sirų rašto pagrindu.

Tradiciškai verčiasi žemdirbyste, sodininkyste bei gyvulininkyste. Išsaugojo tautiškumą, kultūros savitumą (gausų pasakojamąjį folklorą). Susiformavo inteligentija.

Dauguma asirų yra krikščionys, priklausantys įvairioms Rytų krikščionių bažnyčių denominacijoms (Asirijos Rytų bažnyčia, Chaldėjos katalikų bažnyčia, Sirijos ortodoksų bažnyčia, Maronitų bažnyčia ir kt.).

Asirai laiko save Asirijos valstybės, gyvavusios apie 1950-605 m. pr. m. e. vidurio ir šiaurinėje Mesopotamijoje (dabartinis Irakas), gyventojų palikuonimis. Ilgainiui persikėlė į Vidurinę Aziją, Užkaukazę, Indiją. XIX a. dalis asirų atsikėlė į Rusiją, 1928 m. – į Armėniją.

Šaltiniai 

UNPO nariai
Semitai
Sirija
Amerikos psichopatas

Amerikos psichopatas () – 2000 m. JAV satyrinis siaubo filmas, pasižyminti sypatingu žiaurumu, atviromis sekso scenomis, vaizduojanti narkotikų vartojimą. Filmas – to paties pavadinimo Bret Easton Ellis romano adaptacija. Filmo pajamos siekė 34 mln. JAV dol.

Išnašos 

2000 filmai
Siaubo filmai
Komedijos
JAV filmai
Jurijus Nikulinas

Jurijus Vladimirovičius Nikulinas (Юрий Владимирович Никулин, 1921 m. gruodžio 18 d. – 1997 m. rugpjūčio 21 d.) – garsus tarybinis kino aktorius bei ilgametis Maskvos cirko klounas ir direktorius.

Jurijus Nukulinas vaidino daugelyje gerai žinomų tarybinių kino komedijų („Operacija Y ir kiti Šuriko nuotykiai“, „Kaukazo belaisvė“, „Briliantinė ranka“, „Dvylika kėdžių“ ir kt.).

Kinematografija 

 1958 – Mergina su gitara (Девушка с гитарой) – išradėjas
 1959 – Nepasiduodantys (Неподдающиеся) – Albertas Kliačkinas
 1960 – Šuo Barbosas ir nepaprastas krosas (Пёс Барбос и необычный кросс) – Balbesas
 1960 – Mirusios sielos (Мертвые души) – valytojas smuklėje
 1961 – Ivanas Rybakovas (Иван Рыбаков)
 1961 – Žmogus iš niekur (Человек ниоткуда) – milicininkas
 1961 – Kai medžiai buvo dideli (Когда деревья были большими) – Kuzma Iordanovas
 1961 – Mano draugas, Kolia! (Друг мой, Колька!) – Vasia
 1961 – Degtindariai (Самогонщики) – Balbesas
 1961 – Užsispyrėlės sutramdymas (Укрощение строптивой) – cerkvės berniukų choro vadovas
 1962 – Jaunas-žalias (Молодо-зелено) – vairuotojas Nikolajus
 1963 – Be baimės ir priekaišto (Без страха и упрека)
 1963 – Verslūs žmonės (Деловые люди) – vagis
 1963 – Didelis dagtis (Большой фитиль) – vagis Petia-petušok
 1965 – Pas mane, Muchtarai! (Ко мне, Мухтар!) – Glazyčevas
 1965 – Operacija „Y“ ir kiti Šuriko nuotykiai (Операция «Ы» и другие приключения Шурика) – Balbesas
 1965 – Duokite skundų knygą (Дайте жалобную книгу) – pardavėjas
 1965 – Fantazuotojai (Фантазёры)
 1966 – Mažasis bėglys (Маленький беглец) – Jurijus Nikulinas (kamėja)
 1966 – Kaukazo belaisvė, arba Nauji Šuriko nuotykiai (Кавказская пленница, или Новые приключения Шурика) – Balbesas
 1966 – Andrejus Rubliovas (Андрей Рублёв) – Patrikėjus
 1968 – Briliantinė ranka (Бриллиантовая рука) – Semionas Semionovičius Gorbunkovas
 1968 – Septyni seniai ir viena mergina (Семь стариков и одна девушка) – Balbesas
 1968 – Naujokė (Новенькая)
 1971 – Seniai-plėšikai (Старики-разбойники) – Miačikovas
 1971 – Telegrama (Телеграмма) – Fiodoras Fiodorovičius
 1971 – 12 kėdžių (12 стульев) – kiemsargis Tichonas
 1972 – Taškas, taškas, kablelis (Точка, точка, запятая) – Liošos tėtis
 1976 – Travkos nuotykiai (Приключения Травки)
 1976 – Jie kovojo už tėvynę (Они сражались за родину) – Nekrasovas
 1976 – Dvidešimt dienų be karo (Двадцать дней без войны) – Lopatinas
 1979 – Čia… netoli (Тут… недалеко) trumpametražis filmas
 1982 – Nenorių būti suaugusiu (Не хочу быть взрослым)
 1982 – Baidyklė (Чучело) – Nikolajus Nikolajevičius Besolcevas, Lenos senelis
 1991 – Kapitonas Krokusas (Капитан Крокус)

Bibliografija 
 J. V. Nikulinas Beveik rimtai… (Почти серьёзно…) – М.: «Искусство», 1987.

Nuorodos 

 Informacija iš peoples.ru 
 Informacija iš rusactors.ru  
 Informacija iš 1001.vdv.ru 
 Informacija iš nashfilm.ru  
 Informacija iš russia-ic.com 

Nikulinas, Jurijus
Nikulinas, Jurijus
EXistenZ

eXistenZ – 1999 m. mokslinės fantastikos psichologinis trileris, kurį režisavo kanadietis David Cronenberg. Pagrindinius vaidmenis atliko Jennifer Jason Leigh ir Jude Law. Filme nagrinėjama virtualios ir realios tikrovės sąveika, virtualaus pasaulio įtaka realybei ir žaidėjo protams.

Aktoriai 
 Aktorius – vaidmuo
 Jennifer Jason Leigh – Allegra Geller
 Jude Law – Ted Pikul
 Ian Holm – Kiri Vinokur
 Willem Dafoe – Gas
 Don McKellar – Yevgeny Nourish
 Callum Keith Rennie – Hugo Carlaw
 Christopher Eccleston – seminaro vadovas
 Sarah Polley – Merle
 Robert A. Silverman – D’Arcy Nader
 Oscar Hsu – padavėjas kinietis
 Kris Lemche – Noel Dichter
 Vik Sahay – asistentas
 Kirsten Johnson – asistentė
 James Kirchner – Landry
 Balázs Koós – savanoris
 Stephanie Belding – savanorė

Išnašos 

1999 filmai
Trileriai
Mokslinės fantastikos filmai
Mistiniai filmai
Peteno departamentas

Peteno departamentas () – pats didžiausias Gvatemalos departamentas. Yra šalies šiaurinėje dalyje, Peteno baseine, šiaurėje ir vakaruose ribojasi su Meksika, rytuose – su Belizu, pietuose – su Isabalio ir Alta Verapaso departamentais. Administracinis centras – Floresas.

Geografija 

Vyrauja lygumos, tačiau rytuose paviršius kyla į Majų kalnus, o pietuose būdingos aukštumos. Paviršių dengia savanos ir drėgnieji atogrąžų miškai. Lygumoje gausu ežerų, didžiausi – Peten Ica, Jašha, Petešbatunas, Okevišas ir kt. Dauguma departamento upių priklauso Usumasintos baseinui – Pasjonas, San Pedras, Salinasas. Rytuose tekanti Mopano upė priklauso Belizo upės baseinui.

Administracinis suskirstymas 

Departamentas padalintas į 12 savivaldybių:
 Doloresas
 La Libertadas
 Floresas
 Melčor de Menkosas
 Poptunas
 San Andresas
 San Benitas
 San Fransiskas
 San Chosė
 San Luisas
 Santa Ana
 Sajaščė

Ekonomika 

Petene daugiausia verčiamasi žemės ūkiu: auginami kukurūzai, pupelės, ryžiai, cukranendrės, tabakas, agavos, kava, kaučiukas, vaisiai. Gyvulininkystė. Miškų kirtimas. Taip pat labai svarbi ūkio šaka yra turizmas.

Turizmas 

Peteno departamentas yra vienas svarbiausių ne tik Gvatemalos, bet ir visos Centrinės Amerikos turistinių centrų. Peteno baseine Mezoamerikos klasikiniu laikotarpiu klestėjo majų civilizacija, todėl čia išlikę nemažai jų miestų. Tarp jų visų pirma paminėtinas didingas Tikalio miestas, buvęs regiono centru. Kiti miestai: El Miradoras, Nakbė, Dos Pilasas, Rio Asulis, Seibalis, Sivalis, San Bartolas, Uašaktunas, Piedras Negras, Aguateka, Naranchas, Jašha ir daug kitų. Taip pat yra urvų su archeologiniais radiniais sienų piešiniais.

Nuorodos 
 Peteno departamento archeologinės radimvietės 

Gvatemalos departamentai
Espadronas

Espadronas () – vienašmenės špagos rūšis, lengvas kertamasis-duriamasis kalavijas tiesia geležte. Geležtė paprastai turėdavo platų griovelį ir vienus ašmenis priekyje. Būdavo ir dviašmenių espadronų. Garda paprastai būdavo su lankeliu.

Espadronai labai paplito armijos ir laivyno karininkų tarpe paskutinį XVIII a. dešimtmetį, pirmiausia Anglijoje, vėliau – JAV ir Prancūzijoje, kur espadronus vadino  'angliškasis kalavijas'.

Espadronu lietuviškai vadina ir sportinius kardus.

Nuorodos 
 Эспадрон 
 British Naval or French Dragoon Guards 5 Ball Spadroon
 New Spadroon arrives
 Sword Collection. Infantry Officers Spadroon
 British 1786 pattern dragoon officer’s spadroon 

Iliustracijos:
 5-ball spadroon
 British 5-Ball Infantry. Officer’s Sword (Spadroon), 1780s-1800

Kalavijai
Juozas Petkevičius (1948)

Juozas Petkevičius (1948 m. balandžio 8 d. Inturkė) – Lietuvos krepšinio treneris, masažuotojas.

Karjera 
 2022 - dabar BC Wolves masažuotojas. LKL
 1992 – dabar Lietuvos nacionalinės vyrų krepšinio rinktinės masažuotojas.
 1994-1999 m. Kauno "Atleto" komandos treneris, masažuotojas (LKL).
 1999-2000 m. Alytaus "Alitos" komandos masažuotojas (LKL).
 2000 m. – dabar Vilniaus "Lietuvos Ryto" komandos masažuotojas (LKL).

Šeima 
Žmona Vilija, sūnus Vaidas, dukra Miglė.

Šaltiniai 
 krepsinis.net

Lietuvos krepšinio treneriai