joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
2009 m. Singapūro Grand Prix

2009 m. Singapūro Grand Prix – 14-osios 2009 m. Formulės 1 sezono lenktynės ir antros Formulės 1 lenktynės apskritai, surengtos šioje trasoje. Jos įvyko rugsėjo 25–27 dienomis Singapūro gatvės trasoje. 

Šios lektynės busvo antrosios naktį rengiamos Formulės 1 lenktynės. Pirmąsias 2008 m. nugalėjo du kartus Formulės 1 čempionas ispanas Fernando Alonso su Renault ekipa.

Prieš šias lenktynes čia buvo surengtas pirmasis „F1 Rocks“ koncertas, kuriame dalyvo Beyonce, The Black Eyed Peas, ZZ Top, Simple Minds, No Doubt ir kiti.

Penktadienio treniruotės 
Greičiausi pirmose penktadienio treniruotėse buvo Brawn GP ekipos lenktynininkai. Rubensas Barrichello buvo pirmas (1:50.179 min.), Jensonas Buttonas - antras (1:50.356). Trečias liko australas Markas Webberis (1:50.416). 

Antrose penktadienio treniruotėse greičiausią laiką parodė vokietis Sebastianas Vettelis (1:48.650). Jis aplenkė ispaną Fernando Alonso, likusį antroje vietoje (1:48.924), ir suomį Heikki Kovalaineną iš McLaren (1:48.952).

Šeštadienio treniruotės 
Šeštadienio treniruotėje britas Lewis Hamiltonas parodė geriausią laiką - 1:47.632 min. Antras liko S. Vettelis (1:47.909), trečias - Williams atstovas Nico Rosbergas (1:48.332).

Kvalifikacija 
Kvalifikacija baigėsi kiek netikėtai, kai dėl paskutinę kvalifikacijos minutę įvykusios R. Barrichelo avarijos jos buvo sustabdytos. Tokiu būdu buvo užskaityti iki tol pasiekti rezultatai - greičiausią ratą tuo metu buvo nuvažiavęs L. Hamiltonas. S. Vettelis paskutiniu bandymu važiavo greičiausią ratą, tačiau dėl kvalifikacijos sustabdymo liko antras.
Automobiliai, naudojantys KERS, pažymėti „‡“ simboliu.

  Rubens Barrichello skirta penkių starto pozicijų bauda už prieš kvalifikacinius važiavimus pakeistą pavarų dėžę.
  Nick Heidfeld buvo diskvalifikuotas, nes po kvalifikacinių važiavimų viršijo leistiną svorį. Taip  pat jo bolidui buvo pakeisti pavarų dėžė ir variklis, todėl pilotas startuos iš aptarnavimo juostos.

Lenktynės 

Automobiliai, naudojantys KERS, pažymėti „‡“ simboliu.

Kita 

 Nick Heidfeld pirmą kartą nuo 2007 m. JAV Grand Prix nepasiekė finišo, šitaip užbaigdamas 41 sėkmingų lenktynių seriją.

Įskaitos po lenktynių 

Pilotų įskaita

Komandų įskaita

Pastaba: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali Singapūro Grand Prix svetainė 
 Oficiali „F1 Rocks“ svetainė  

Formulės 1 Grand Prix
2009 m. Japonijos Grand Prix

2009 m. Japonijos Grand Prix – 15-osios 2009 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Po metų pertraukos Japonijos GP vyko Suzukos trasoje spalio 2-4 dienomis. Nugalėtoju tapo iš pirmos vietos startavęs vokietis Sebastian Vettel iš Red Bull.

Pernai šios lenktynės vyko Fudži trasoje, jas laimėjo Fernando Alonso iš Renault komandos. 2006 m. jis nugalėjo ir tų metų Suzukos trasoje surengtose lenktynėse.

Penktadienio treniruotės 

Šlapiu oru vykusiose pirmose penktadienio treniruotėse greičiausias buvo suomis Heikki Kovalainenas (1:40.356 min.). Antras liko vietinis herojus japonas Kazuki Nakajima (1:40.648), trečias - Adrianas Sutilas su Force India (1:40.806). Treniruotėse nedalyvavo persišaldęs vokietis Timo Glock - jį penktadienį pakeitė Toyota trečiasis lenktynininkas japonas Kamui Kobayashi.

Antrose penktadienio treniruotėse lyjant lietui lenktynininkai į trasą išvažiavo likus vos 10 minučių iki treniruočių pabaigos. Greičiausią ratą spėjo įveikti A. Sutilas (1:47.261). Antras liko Sebastian Vettel (1:47.923), trečias - Vitantonio Liuzzi (1:47.931).

Šeštadienio treniruotės 
Šeštadienio treniruotėse, kurios priešingai nei penktadienio vyko sausu oru, greičiausias buvo italas Jarno Trulli su Toyota (1:31.709). Jis paskutinėmis sekundėmis aplenkė antru likusį šveicarą Sebastieną Buemi (1:31.771). Trečias liko Nico Rosberg (1:32.343).

Kvalifikacija 
Permainingose ir net tris kartus sustabdytose kvalifikacijos lenktynėse greičiausias buvo S. Vettel. Antras liko J. Trulli, trečias - Lewis Hamilton. Kvalifikacijoje įvyko net keturios avarijos, kurių metu savo greitųjų laikų negalėjo pademonstruoti Heikki Kovalainen, Sebastien Buemi, Timo Glock ir Jaime Alguersuari.

Lenktynininkai, naudojantys KERS, pažymėti „‡“ simboliu

  Už greičio nesumažinimą mojuojant geltonoms vėliavom penkių starto vietų bausme nubausti keturi lenktynininkai: Fernando Alonso, Rubens Barrichello, Jenson Button ir Adrian Sutil.
  Heikki Kovalainen 3-ios dalies metu padarė avariją Denger posūkyje. Po kvalifikacinių važiavimų pakeitus pavarų dėžę, pilotas buvo nubaustas penkių starto vietų bausme.
  Sébastien Buemi padarė avariją pačioje 2-os dalies pabaigoje, tad nebegalėjo važiuoti 3-ioje dalyje.
  Sébastien Buemi nubaustas penkių starto vietų bausme ir gavo papeikimą už važiavimą netvarkingu automobiliu ir trukdymą varžovams.
  Timo Glock neužfiksavo laiko, nes 2-oje dalyje paskutiniajame trasos posūkyje nesuvaldė bolido ir rėžėsi apsauginę tvorą.
  Jaime Alguersuari padarė avariją 2-oje kvalifikacijos dalyje.
  Vitatonio Liuzzi nubaustas penkių starto vietų bausme už pavarų dėžės keitimą.
  Mark Webber sudaužė bolidą šeštadienio treniruotėse ir negalėjo dalyvauti kvalifikacijoje. Jis startuos iš techninio aptarnavimo juostos su nauja važiuokle.

Lenktynės 
Lenktynininkai, naudojantys KERS, pažymėti „‡“ simboliu

 *Timo Glock nestartavo lenktynėse dėl kvalifikacijoje patirtos kojos traumos.

Įskaitos po lenktynių 

Pilotų įskaita

Komandų įskaita

 Pastaba: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
Šosnovo valsčius

Šosnovo valsčius (lenk. Gmina Czosnów) – valsčius centro rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje. Valsčiaus centras yra Šosnovo miestelis, esantis 26 km į šiaurės vakarus nuo šalies sostinės Varšuvos. 

Šosnovo valsčius užima 128,34 km² plotą, o jame gyvena 8 743 gyventojai (2006 m.). 

Šosnovo valsčius aktyviai bendradarbiauja su Semeliškių seniūnija.

Lenkijos valsčiai
Rokeliai (Kaunas)

Rokeliai – Kauno miesto teritorija, esanti miesto pietiniame pakraštyje, Rokų rytinėje dalyje. Buvusi šiaurinė Rokelių kaimo dalis.

Rokų geležinkelio stotis.

Istorija

Prie Kauno prijungti 1996 m.

Šaltiniai

Kauno miesto teritorijos
Gimbogala

Gimbogala – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Vėriškių. Yra dvi gatvės: Geležinkelio g. ir Klevų g. Išlikę senosios Gimbogalos kapinaitės, kuriose palaidotas Petras Šidlauskas, Šeduvos kultūros namų (įkurti 1948 metais) pirmasis direktorius, vėliau tapęs LKP Radviliškio rajono komiteto pirmuoju sekretoriumi. Kaimas turi geležinkelio stotį.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Gimbogalos kapinės
 Archeologiniai kasinėjimai Gimbogaloje

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Adamonis

Adamonis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Adamonienė (ištekėjusi moteris) ir Adamonytė (mergautinė pavardė).

Šią pavardę turi šie garsesni asmenys:
 Arvydas Adomonis (Adamonis, g. 1959 m.), choro dirigentas;
 Kęstutis Adamonis (g. 1975 m.), verslo teisės advokatas, vienos didesnių Suomijos advokatų kontorų („Sorainen“) Vilniaus biuro vadovas, Lietuvos advokatų kontoros „Sorainen ir partneriai“ vadovaujantysis partneris;
 Ričardas Adamonis (g. 1932 m.), Jonavos rajono žurnalistas, sportininkas, sporto meistras, Lietuvos sportinės žūklės čempionas, Lietuvos sportinės žūklės federacijos viceprezidentas.

Lietuviškos pavardės
Šlikiai

Šlikiai – kaimas šiaurinėje Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Kretingalės, prie kelio , dešiniajame Danės krante. Vakariniu pakraščiu eina geležinkelis Klaipėda–Šiauliai.

Istorija 
Priešistoriniais laikais kaimo žemė priklausė Kretingos pilies apygardai, minimai 1253–1291 m. Kuršo vyskupijos ir Livonijos ordino dokumentuose, o nuo XV a. – Vokiečių ordinui (Vokietijai).

XVI–XVII a. šioje žemėje buvo įsteigtas Bajoriškosios vokiečių Kretingos (Adlig Deutsch Crottingen) dvaras. Carinės Rusijos generalinio štabo apie 1870 m. parengtas topografinis žemėlapis liudija, kad XIX a. viduryje – antroje pusėje dvaras dar vadintas Kayленъ Кроттингенъ (Kaulių Kretinga). Šiaurinėje žemės dalyje, dešiniajame Tenžės krante buvo ūkinis dvaro padalinys – Tarvydų (Tarwieden) palivarkas.

Po Antrojo pasaulinio karo dvaro valdos atiteko Kretingalės tarybiniam ūkiui. Gyvenvietė buvo pavadinta Šlikiais, prie jos vėliau prijungta išnykusių Tarvydų (Tarwieden) palivarko ir Andulių (Andulln) kaimo žemė.

Ūkį išskaidžius, 1991 m. įkurta žemės ūkio bendrovė „Šlikiai“, kuri 1992 m. likviduota.

Kaime išliko senojo Bajoriškosios Kretingos dvaro administracinis pastatas.

Gyventojai

Kultūros paveldas 
 Šlikių pilkapynas (III–II a. pr. m. e.).

Šaltiniai 

 Adlig Crottingen – GenWiki
 Ortsnamen in Kreiss Memel 
 Amtsbezirk Crottingen: Territoriale Veränderungen in Deutschland und deutsch verwalteten Gebieten 1874–1945: Rolf Jehke, Herdecke

Nuorodos 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Misevičius

Audrius Misevičius – ekonomistas, bankininkas
 Gintautas Misevičius – matematikas, pedagogas
 Juozapas Edvardas Misevičius – matematikas, pedagogas
 Kęstutis Misevičius – muzikos pedagogas, chorvedys
 Vytautas Misevičius – rašytojas, žurnalistas, prozininkas
Morkūnas

Morkūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Morkūnienė (ištekėjusi moteris) ir Morkūnaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

 Arvydas Morkūnas – politikas
 Donatas Morkūnas – politikas, signataras
 Gendrutis Morkūnas – fizikas, rašytojas
 Jokūbas Morkūnas – spaustuvininkas, knygrišys
 Kazys Morkūnas (1925) – dailininkas vitražistas
 Kazys Morkūnas (1929) – kalbininkas
 Mykolas Morkūnas – ekonomistas, spaustuvininkas
 Petras Morkūnas – vargonininkas, chorvedys
 Povilas Morkūnas (1914) – partizanas
 Povilas Morkūnas (1932) – inžinierius, visuomenės veikėjas
 Pranas Morkūnas – poetas, vertėjas
 Simonas Morkūnas – kunigas, visuomenės veikėjas
 Vilnius Morkūnas – istorikas, archeologas
 Vitalis Morkūnas – etnologas
 Vytautas Morkūnas – hidrotechnikos inžinierius
 Zigmantas Viktoras Morkūnas – sociologas
Juozas Matulaitis

Juozas Matulaitis:
 Juozas Matulaitis (1864–1946) – Lietuvos knygnešys;
 Juozas Matulaitis (1869–1964) – Lietuvos visuomenės veikėjas, knygnešys, vaistininkas;
Vaitiškė (Ignalina)

Vaitiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės šiaurėje, 2 km į pietus nuo Pūškų, prie pat Lietuvos ir Baltarusijos valstybių sienos.

Istorija 
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės
Maccabi Ahi Nazareth FC

Nazareto „Maccabi Ahi“ – Izraelio futbolo klubas iš Nazareto.

istorija
Klubas įkurtas 1967 m.

Logotipų kaita

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 Soccerway

Maccabi Nazareth
Hapoel Acre FC

Akrės „Hapoel“ – Izraelio futbolo klubas iš Akrės.

Istorija
Klubas įkurtas 1946 m.

Logotipų kaita

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia mėlyna apranga. 
 Išvykose rungtyniauja balta apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Mindaugas Panka, saugas 2016–2017 m.

Nuorodos 
 SofaScore
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Hapoel Acre
Naujieji Muniškiai

Naujieji Muniškiai – kaimas Kauno rajono savivaldybės šiaurėje, piečiau nuo Muniškių kaimo, kuriam anksčiau priklausė. Teritoriją iš rytų riboja magistralė , iš pietų – Sausinės upelis, iš vakarų – Nevėžis, kurio slėnyje praeina kelias . Kaime yra penkios gatvės ir virš penkiasdešimt namų, iš jų keturi daugiabučiai.

Kaime yra parduotuvė bei keli ekonominiai subjektai: logistikos centras, tvirtinimo detalių fabrikas, gyvulininkystės ūkis, motoservisas.
  
Muniškiai garsūs savo Muniškių tvenkiniu. Nuo magistralės A1 iki Naujųjų Muniškių veda asfaltuotas kelias.

Istorija 

Kaimas įkurtas 2005 m. vasario 14 d. Vyriausybės nutarimu atskiriant pietinę dalį Muniškių kaimo. Į naująją dalį pateko senosios kapinės, esančios Nevėžio slėnyje.

Gyventojai

Galerija

Išnašos 

Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Žuvininkai (Karaliaučius)

Žuvininkai, Skanavikas arba Primorskas (, nuo 1945 m. , nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalyje, Aistmarių šiaurinėje pakrantėje, Baltijsko rajone, nuo 2008 m. liepos 3 d. Primorsko miesto gyvenvietės centras.

Istorija 

Sembos žemės kaimo pavadinimas Skanavik normaniškos kilmės.  Vietoje sembų ir skandinavų prekybinės gyvenvietės įkurtas 1266 m. Sembos vyskupo ir iki 1525 m. buvo vyskupų rezidencija. 1305–1315 m. pastatyta gotikinė bažnyčia. 1525 m. Žuvininkų koplyčioje tuokėsi Prūsijos hercogas Albrechtas Brandenburgietis ir Danijos princesė Darata.

1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities miestas, 1933–1939 m. apskrities centras.  1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Zemliando rajono (Земландский район), 1946 m. rugsėjo 7 d. – 1963 m. Primorsko rajono (centras Zelenogradske) miestas ir Primorsko apylinkės (Приморский городской совет) centras, 1963–1994 m. Svetlo miesto Primorsko apylinkės centras, 1994–2008 m. Baltijsko miesto apygardos miestas. Primorsko miesto apylinkės taryba buvo renkama 1953–1994 m. 2005 m. panaikintas miesto statusas, nuo 2008 m. miesto tipo gyvenvietė.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
Žuvininkuose gimė:
 1864 m. – 1911 m. Nobelio fizikos premijos laureatas Vilhelmas Vinas.
 1892 m. – generolas Dytrichas fon Zaukenas.

Šaltiniai 

 Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
 G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
 Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
 Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
 Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.

Nuorodos 
 Primorskas bankgorodov.ru
 Žuvininkų istorija 

Žuvininkų apskrities gyvenvietės
Miškinienė

Miškinienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).

Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Miškinytė (mergautinė pavardė).

Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Miškinis.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

 Gražina Miškinienė – architektė urbanistė
 Kristina Miškinienė – politinė veikėja
 Manefa Miškinienė – biologė, pedagogė
 Viltė Miškinienė – gydytoja, politinė veikėja
Udmurtų kalba

Udmurtų kalba – Uralo kalbų šeimos kalba, priklausanti permių kalbų grupei. Vartojama udmurtų, gyvenančių Rusijoje, Volgos vidurupio baseine (Udmurtija, Tatarstanas, Baškortostanas, Marių Respublika, Permės kraštas ir kt.). Kalbančiųjų skaičius – 464 tūkst. žmonių. Nors kalbančiųjų skaičius nemažas, leidžiama periodinė literatūra, vyksta pamokos, tačiau dauguma miestuose gyvenančių jaunų udmurtų nebekalba savo gimtąja kalba.

Udmurtų kalba dalijama į 3 tarmes: šiaurės, pietų ir besermanų. Be to, yra keletas tarpinių šnektų. Nuo kitų permių kalbų udmurtų kalba skiriasi tuo, kad jos žodžiai kirčiuojami paskutiniame skiemenyje, kai kuriomis morfologinėmis veiksmažodžio savybėmis, dviem veiksmažodžių kaitymo formomis. Leksikoje gausu rusiškų ir totoriškų skolinių. Bendrinė udmurtų kalba sudaryta jungiant tiek pietų, tiek šiaurės tarmių elementus. Vienas pagrindinių kalbos normintojų – Vasilijus Alatyrevas.

Pirmos knygos udmurtų kalba išleistos 1847 m. Kalbos užrašymui naudotas tiek lotyniškas, tiek kirilicos raidynas, o dabartinis jo variantas susiformavo XX a. trečiajame dešimtmetyje.

Abėcėlė

Nuorodos 

 
 Žaidimas skirtas mokytis udmurtų kalbos žodžiams

Permių kalbos
Vilniaus Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė

Vilniaus Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė stovi Vilniuje Naujininkuose. Pastatyta 1898 metais. Priklauso stačiatikiams.

Taip pat skaitykite 

 Vilniaus Šv. Aleksandro Neviškio koplyčia

Vilniaus cerkvės Lietuvos stačiatikių cerkvės
Vilniaus Lukiškių kalėjimo Šv. Nikolajaus cerkvė

Vilniaus Lukiškių kalėjimo Šv. Nikolajaus cerkvė stovi Vilniuje Lukiškėse. Pastatyta kartu su kalėjimu 1904 metais. Priklausė stačiatikiams. Neveikianti.

 

Vilniaus cerkvės Lietuvos stačiatikių cerkvės
Karelų kalba

Karelų kalba – finougrų kalbų atšakos finų kalbų grupės Baltijos finų pogrupio kalba. Vartojama istorinėje Karelijoje: dab. Karelijos respublikoje, iš dalies Jaroslavlio, Kalinino, Leningrado, Novgorodo srityse, taip pat rytinėje Suomijoje. Kalbančiųjų Rusijoje 25 600 (2010), Suomijoje 10 000 – 20 000. Skiriamos karelų (artima suomių kalbai), liudikų ir Oloneco karelų tarmės. Seniausi rašto paminklai iš XIII a. Karelų kalba daugiausiai vartojama kaip šnekamoji (rašomosios kalbos funkcijas atlieka rusų ir suomių kalbos).

Šaltiniai

Nuorodos
Lietuvos regbio federacija

Lietuvos regbio federacija (LRF) – Lietuvos regbio vykdomoji institucija, kurios būstinė yra Vilniuje. Pagrindinis Federacijos veiklos tikslas – vystyti ir populiarinti regbį Lietuvoje, siekti jo masiškumo ir meistriškumo. Federacija užtikrina renginių parengimą ir dalyvavimą Pasaulio ir Europos čempionatuose bei kitose oficialiose tarptautinėse sporto varžybose. Ji taip pat bendradarbiauja su kitų šalių regbio federacijomis, organizuoja bendrus renginius ir bendrauja su tarptautinėmis regbio asociacijomis.

Federacija organizuoja ir vykdo Lietuvos regbio čempionatą ir kitas nacionalines regbio varžybas.

Struktūra 
Lietuvos regbio federaciją valdymo organai: Prezidentas, Prezidiumas, Trenerių taryba, Teisėjų komisija ir Federacijos revizijos komisija.

Šiuo metu federacijos nariais yra Šiaulių „Vairas„, Šiaulių „BaltRex“, RK Šiauliai, Vilniaus regbio akademija, Vilniaus „Geležinis vilkas„, Panevėžio „Ryšių statyba“, Marijampolės „Sūduvis„, Jurbarko „Lūšis“, Kauno „Ąžuolas„, Klaipėdos „Kuršiai“, Bukonių „Tauras„, Plungės „Perkūnas“ ir RK Alytus.

Prezidentai 

 Steponas Imbrasas 1987–1995
 Aleksanrdas Makarenka 1995–2009
 Antanas Bosas 2009–2010
 Rolandas Alksnys 2010–2012
 Rytis Davidovičius 2013

Rinktinės 
 Lietuvos regbio rinktinė
 Lietuvos jaunimo iki 20 metų rinktinė
 Lietuvos jaunimo iki 18 metų rinktinė
 Lietuvos regbio-7 rinktinė
 Lietuvos moterų regbio-7 rinktinė

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Lietuvos sporto federacijos
Regbis Lietuvoje
Regbis
Arvydas Novikovas

Arvydas Novikovas (g. 1990 m. gruodžio 18 d. Vilnius) – Lietuvos futbolininkas, šiuo metu žaidžiantis Turkijos pirmojoje lygoje, Samsunspor klube.

Karjera

Hearts 

Novikovu domėjosi Portugalijos SL Benfica, bet pasiūlymo atsisakė. 2009 m. gegužę sutartį pasirašė su Edinburgo Hearts klubu. 2008–2009 m. sezone debiutavo pagrindinėje sudėtyje prieš Glazgo Celtic FC. 2009–2010 m. rugpjūčio 20 d. debiutavo UEFA Europos lygoje išvykos rungtynėse prieš Dinamo Zagreb klubą.

2010 m. gegužės 6 d. pratęsė sutartį su Hearts klubu iki 2013 m.vasaros.

2013 m. gegužės 31 d. oficialiame klubo tinklalapyje buvo paskelbta kad paliko Hearts klubą.

St Johnstone 

2011 m. buvo išnuomotas Perto „Saint Johnstone“ iki sezono pabaigos. Debiutavo tų pačių metų vasario 1 d. mėnesį prieš Hamilton Academical FC. Už Perto klubą sužaidė šešis kartus.

Erzgebirge Aue 

2013 m. birželio 23 d. pasirašė trejų metų sutartį su Vokietijos antrosios lygos Erzgebirge Aue klubu.

Lenkija 

2019 m. birželio pabaigoje pasirašė 3 metų sutartį su Varšuvos „Legia“.

Turkija 

2020 m. rugpjūčio viduryje jo kontraktas buvo išpirktas Turkijos futbolo lygos debiutantų - BB Erzurumspor klubo.

2022 m. birželio pradžioje persikėlė į taip pat antrajame divizione žaidžiančiu Samsunspor klubu ir pasirašė dvejų metų sutartį.

2022 m. liepos 17 d. debiutavo naujame klube draugiškose rungtynėse prieš Gaziantep FK, kuriose žaidė startinėje sudėtyje. Varžovai pelnė ankstyvą įvartį ir nugalėjo Samsunspor`ą rezultatu 1:0.

Laimėjimai 

 Škotijos futbolo taurė: 2012 m.
 Lenkijos čempionas: 2020 m.
 Geriausias Lietuvos futbolininkas: 2018, 2020, 2021 m.

Tarptautinė karjera 
Būdamas 16 metų reprezentavo Lietuvos U-21. 2010 m. gegužę debiutavo Lietuvos rinktinės sudėtyje prieš Ukrainos komandą. Antrą kartą atstovavo rinktinei draugiškose rungtynėse su Vengrijos nacionaline ekipa 2010 m. lapkričio mėnesį.

Įmušęs 12 įvarčių, A.Novikovas yra antras pagal rezultatyvumą visų laikų Lietuvos vyrų futbolo rinktinės futbolininkas.

 2021 m. rugsėjo 2 d. žaidė 2022 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos C grupėje prieš Šiaurės Airiją. Varžovai net 4:1 sutriuškino lietuvius. Novikovas neišnaudojo progos ir neįmušė 11 metrų baudinio.

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 lietuvosfutbolas.lt
 90minut.pl
 Futbolinis.lt

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolininkai užsienio komandose
Heart of Midlothian FC žaidėjai
Bertrand Ngapounou

Bertranas Ngapunu  (g. 1982 m. lapkričio 20 d. Kamerūnas) – Kamerūno futbolininkas (gynėjas).

2003–2004 m. žaidė Rusijos aukščiausioje lygoje už FK Rostov komandą. Vėliau žaidė Rusijos pirmoje, Rumunijos ir Kazachijos lygose. Atstovavo Vilniaus "Žalgirio",  Tauragės "Tauro", Vilniaus "Vėtros" ir Pakruojo "Kruojos" komandoms Lietuvos A Lygoje

Nuorodos 
 statistika;
 statistika ru.

Kamerūno futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Valstybinė teisė

Valstybinė teisė - teisės normų, reguliuojančių valstybinę santvarką, struktūras, organizacijas, kitus valstybinius klausimus, visuma; viešosios teisės sritis, teisės šaka. Pagrindinis pošakis - konstitucinė teisė. 

Valstybinės teisės mokslas priskiriamas valstybės (politikos) mokslams. VU iki XXI a. pradžios veikė VU Teisės fakulteto Valstybinės teisės katedra (šiuo metu - VU TF Konstitucinės ir administracinės teisės katedra, nuo 2011 m. - Viešosios teisės katedra). Lietuvos Respublikos Seimo kanceliarijos Teisės departamente veikia Valstybinės teisės skyrius.

Literatūra 
 Christoph Degenhart: Staatsrecht I – Staatsorganisationsrecht. 22. Auflage, C.F. Müller, Heidelberg 2006, ISBN 3-8114-8003-0.

Teisės šakos
Kūgeliai (Šilutė)

Kūgeliai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Juknaičių, prie kelio  ir Šilutės–Pagėgių geležinkelio atkarpos. Buvo geležinkelio stotis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Calvin Harris

Calvin Harris (g. Adam Richard Wiles 1984 m. sausio 17 d.) – britų elektroninės muzikos atlikėjas, prodiuseris ir dainų autorius.

Diskografija 
 Albumai:
 2007: I Created Disco
 2009: Ready for the Weekend
 2012: 18 Months
 2014: Motion

 Singlai:
 2007
 "Acceptable in the 80s"
 "The Girls"
 "Merrymaking at My Place forever alone"
 "Colours"
 2008
 "Dance Wiv Me"
 2009
 "I'm Not Alone"
 "Ready for the Weekend"
 "Flashback"
 "You used to hold me"

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 
 

Harris
Harris
Harris
Harris
SELL studentų žaidynės

SELL studentų žaidynės (Suomi Eesti Latvija Lietuva studentų žaidynės) – kasmet vykstančios įvairių sporto šakų žaidynės tarp Suomijos, Estijos, Latvijos ir Lietuvos studentų.

Rungtys 
Lengvoji atletika, plaukimas, orientavimosi sportas, dziudo, šachmatai, krepšinis, tinklinis, futbolas, tenisas, badmintonas, imtynės, ledo ritulys, gimnastika, grindų riedulys ir ultimeitas.

Nuorodos į tinklapius: 
2014 m. - https://www.facebook.com/SELLStudentGames/

2016 m. - https://www.facebook.com/SELLStudentGames2016/

2017 m. - https://www.facebook.com/sellgames2017/

2018 m. - https://www.facebook.com/sellgames2018/

2019 m. - https://lssa.lt/sell2019/news/lietuvos-studentu-sporto-festivalis-2018-2

2022 m. - https://sellgames2022.com/ ir https://www.facebook.com/sellgames2022/

SELL vasaros žaidynės

SELL žiemos žaidynės

SELL šachmatų turnyrai

Šaltiniai 

Tarptautinės sporto varžybos Lietuvoje
Latvijos sportas
Estijos sportas
Sporto varžybos Suomijoje
Studentų sportas
Daugiašakės varžybos
Regionų žaidynės
Janonys (Molėtai)

Janonys – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarų dalyje, apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Alantos.

Istorija 

Ukmergės pilies teismo knygoje 1605 metais minimas Janonių arba Janoniškių kaimas Kurklių lauke. XX a. viduryje priklausė Skiemonių parapijai.

1962 m. liepos 13-14 d. vienai šio kaimo merginai – 18 metų Romai Matiukaitei pasirodžiusi Šv. Mergelė Marija. Žmonės ėmė gausiai lankyti tą vietą, o sovietinė valdžia ilgą laiką visaip trukdydavo maldininkams ten patekti. Dabar pasirodymo vietoje pastatyta nedidelė Janonių koplyčia, kurioje pasirodymo dieną kiekvienais metais laikomos mišios.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Alfonsas Mielkus

Alfonsas Mielkus (slapyvardis Mielko, gimimo data ir vieta nežinoma – m. 1948 m. lapkričio 16 d. prie Teklinavo kaimo, Krasnapolės valsčius, Lenkija) – Lietuvos policininkas, ginkluoto pasipriešinimo komunistiniam režimui Lietuvoje ir Lenkijoje dalyvis. Lietuvos partizanų rezidentas Lenkijoje.

Biografija 
Tarpukaryje tarnavo Kauno miesto vyresniuoju policininku. Vedęs Lietuvos Respublikos ministro pirmininko Antano Merkio augintinę, iš tarnybos policijoje pasitraukė ir apsigyveno žmonos dvare. Antrojo pasaulinio karo metais buvo Lapių miestelio policijos nuovados viršininkas. Raudonajai Armijai užėmus Lietuvą, šeima buvo suimta ir ištremta į Sibirą. A. Mielkus slapstėsi, vėliau įstojo į partizanų būrį. Ilgai gyvendamas drėgname bunkeryje, susirgo plaučių liga.

1945 m. nelegaliai kirto Tarybų Sąjungos-Lenkijos valstybinę sieną ir su fiktyviais dokumentais apsigyveno Žvikelių kaime. Toliau palaikė ryšius su Lietuvos partizanais. 1947 m. pavasarį gavęs užduotį, iš Lietuvos per valstybinę sieną pervedė du partizanų karininkus. Paskirtas Lietuvos partizanų rezidentu Lenkijoje, buvo atsakingas už valstybinės sienos nelegalų perėjimą. Žuvo apsuptas Lenkijos valstybės saugumo kareivių.

Šaltiniai 
 Kostas Leončikas. Slėniais ir kalvomis

Literatūra 
 Bartłomiej Rychlewski. Po dolinach i po wzgórzach. Monografia oddziału Jana Sadowskiego i Piotra Burdyna 1949–1952. Warszawa, AK-CES, 2007

Lenkijos asmenybės
Lietuvos rezistentai
Lietuvos policininkai
Šaltabarščiai

Šaltabarščiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje.

Istorija

Šaltabarščiai minimi 1584 metais od Soltoborſcȝow. 1706 m. – Šaltabarščiškiai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Šileikėnai

Šileikėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Suginčių.

Istorija 
1554 m. Martynų kaime (Mertynie) gyveno Bartkus Šileikėnas. Kaimo vardas Šileikiai minimas 1657 m. Alantos metrikų knygoje, 1662 m. ten pat užrašytas Stanislovas Židonis iš Šileikėnų. XVIII a. Šileikėnai priklausė Toliejų seniūnijai. 1765 m. 7 ūkiai. XX a. pradžioje Šileikėnai dar buvo vadinami Putnomis, nes gyveno daug Putnų.

Sovietmečiu Šileikėnuose veikė pradinė mokykla.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Sodas (etnografija)

Sodas – iš suvertų ant siūlo šiaudelių surištas papuošalas, kuris kabinamas virš vestuvinio stalo. Sugrįžę iš jungtuvių vestuvininkai rasdavo stalą apsėstą persirengėliais, todėl pabroliai turėdavo vietas „išpirkti“. Sodas, o kartu ir vietos prie stalo būdavo išperkami atitinkamo turinio dainomis, saldainiais, degtine. Paprotys buvo paplitęs visoje Lietuvoje, bet ilgiausiai išsilaikė Aukštaitijoje (iki XX a. pradžios).

Šiaudiniai sodai – viena įspūdingiausių lietuvių paprotinės dekoratyvinės dailės rūšių, gyvybingų iki šių dienų. Tai tūriniai griežtai geometrinės formos šiaudų dirbiniai. Lietuvoje vyrauja keturšlaitės piramidės silueto ir iš jos kilusių sudėtingesnės struktūros sodai. Labiausiai mėgstamą sodų pavidalą sudaro oktaedras – dvigubos to paties keturkampio pagrindo piramidės, kurių viršūnės simetriškai nukreiptos į prieštaringas puses – viršų ir apačią.

Pats paprasčiausias sodas sudarytas iš dviejų piramidžių su bendru pagrindu. Prie keturių kampų ir apatinės piramidės viršūnės tvirtinami mažesni tokios pat formos pakabukai. Kad papuošalas suktųsi, jį kabindavo ant vaškuoto siūlo ar ašuto. Būdavo ir kitokios formos sodai: ritiniai, kubai, rutuliai, bet jie mažiau paplitę. Sodo viduje galėdavo patalpinti papuošalą (lėlytę, obuoliuką, paukščiuką ir kt.). Kartais sodą rišdavo iš eglutės arba kadugio. Etnografas Jonas Vaiškūnas mano, kad šis paprotys yra senesnis. Įvairiose Lietuvos vietose sodas vadinamas ir liktoriumi, voru, žarondeliais.

Paprotys puošti patalpas sodu buvo paplitęs ir Latvijoje, Estijoje, Vokietijoje, skandinavų, slavų kraštuose bei kitur.

Šaltiniai 
 Jonas Vaiškūnas (1992). Sodas ir Visata. Liaudies kultūra. Nr.4. p.26–30.

Nuorodos 

 Lietuva internete: žinių talka
 Skrastas.lt

Lietuvių tautodailė
Nematerialaus kultūros paveldo vertybių sąvadas
Adamkevičienė

Adamkevičienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).

Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Adamkevičiūtė (mergautinė pavardė).

Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Adamkevičius.

Šią pavardę turi šie garsesni asmenys:
 Danguolė Juodikaitytė-Adamkevičienė (1942–2020), Lietuvos dainininkė (sopranas);
 Julija Adamkevičienė-Bertašiūtė (Adamkevičienė, g. 1926 m.), Lietuvos televizijos režisierė, aktorė;
 Rūta Adamkevičienė (g. 1966 m.), Lietuvos ir Panevėžio rajono politinė bei visuomenės veikėja;

Lietuviškos pavardės
Eduardas Viskanta

Eduardas Viskanta (1902 m. kovo 13 d. Išlandžiuose, Marijampolės raj. – 2002 m. sausio 2 d. Kaune) – vertėjas, pedagogas lituanistas, žurnalistas, redaktorius.

Biografija 
1908–1909 m. mokėsi Kirsnos pradinėje mokykloje, 1910–1912 m. Rudaminos (Lazdijų raj.) pradinėje mokykloje, 1912–1913 m. Seinų triklasėje mokykloje, 1914–1915 m. Vilniaus lietuvių gimnazijoje, 1918–1922 m. Marijampolės „Žiburio“ gimnazijoje. 1922–1926 m. Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultete studijavo lituanistiką. Buvo Lietuvos tautininkų sąjungos narys.

1924–1925 m. LR užsienio reikalų ministerijos sekretorius. 1926–1927 m. Telšių gimnazijos ir Mokytojų seminarijos mokytojas lituanistas. 1928–1932 m. grožinės literatūros vertėjas. 1932–1935 m. Kauno mergaičių mokytojų seminarijos mokytojas, žurnalo „Vairas“ stilistas ir techninis redaktorius. 1933–1936 m. Kauno 3-iosios gimnazijos mokytojas. 1937 m. VDU dėstė visuotinę literatūrą. 1937–1938 m. Neapolio (Italija) orientalinio instituto lietuvių kalbos lektorius. 1939–1940 m. Kauno „Aušros“ berniukų gimnazijos, 1941–1942 m. Kėdainių gimnazijos mokytojas.

1942–1944 m. Kauno valstybinės leidyklos redaktorius. 1945–1947 m. visuotinės literatūros dėstytojas Kauno universitete. Sovietinės valdžios nuteistas 25 metams lagerio su turto konfiskavimu. 1951–1955 m. kalintas Kostromos ir Gorkio srities lageriuose. 1955 m. rudenį grįžo į Kauną, dirbo leidyklos „Vaga“ vertėju. Lietuvos rašytojų sąjungos, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. 

Paskutinių gyvenimo metų 27 vasaras ir rudenius praleido Mardasavo kaime (Dzūkija). Nors ir būdamas silpnos sveikatos, daug kartų sirgęs kvėpavimo ligomis (plaučių uždegimu, tuberkulioze), trumpaamžių tėvų vaikas, išgyveno bemaž 100 metų. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Kūryba 
Į lietuvių kalbą išvertė Levo Tolstojaus, Antono Čechovo, Viktoro Hugo, Anatolio Franso, Benvenuto Čelinio, Luidžio Pirandelo, Džiovanio Bokačo ir kitų užsienio rašytojų kūrinių. Iš prancūzų, italų, vokiečių ir rusų kalbų išvertė Knuto Hamsuno „Paną“ (1928 m.), Gi de Mopasano „Rinktines noveles“ (1929 m.), Levo Tolstojaus „Karą ir taiką“ (1950 m.), Žano Žako Ruso „Išpažintį“ (1967 m.), Džiovanio Bokačo „Dekameroną“ ir kt. Su Jurgiu Talmantu sudarė „Visuotinės literatūros chrestomatiją“ (3 d. – 1931 m.; 4 d. – 1932 m.). 

2002 m. išleista E. Viskantos prisiminimų, dienoraščių, straipsnių knyga „Gyvenimo kelionėje“.

Apdovanojimai 
 Antano Venclovos premija (už nuopelnus verčiant pasaulinę literatūrą), 1987 m.
 Vinco Rastenio premija (už nuopelnus verčiant pasaulinę literatūrą), 1993 m.
 Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius, 1997 m.
 Kauno miesto garbės piliečio vardas, 2000 m.
 Konkurso „Tautos kultūra – atgimstančios visuomenės siela“ laureatas (už knygą „Gyvenimo kelionėje“), 2003 m.

Šaltiniai 

Lietuvos vertėjai
Lietuvos redaktoriai
Lietuvos pedagogai
Alksninis

Alksninis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Alksninienė (ištekėjusi moteris) ir Alksninytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

 Vaclovas Alksninis (1902-1970) – Lietuvos kariuomenės karininkas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas;
 Vytautas Alksninis (g. 1930) – JAV lietuvių visuomenės veikėjas, energetikos inžinierius;

Lietuviškos pavardės
Ambrasas

Arvydas Ambrasas – poetas
 Audrius Ambrasas – architektas
 Kazimieras Juozas Ambrasas – kunigas, filologas, vertėjas
 Kazys Ambrasas – literatūros kritikas

Lietuviškos pavardės
Jūrė (upė)

Jūrė – upė pietvakarių Lietuvoje, Kauno rajono, Kazlų Rūdos, Marijampolės ir Vilkaviškio rajono savivaldybių teritorijoje; Višakio (Šešupės baseinas) kairysis intakas. Jūrės pradžia – tankus sausinimo griovių tinklas Ežerėlio durpyno pietryčių pakraštyje, melioruotame lauke, į pietryčius nuo Ežerėlio. Teka į pietvakarius Kazlų Rūdos miškais. Už Kazlų Rūdos pasuka į vakarus ir teka lygiagrečiai su geležinkeliu Kaunas-Kybartai, paskutinius kilometrus teka Vilkaviškio rajono teritorija. Įteka į Višakį 6 km nuo jo žiočių, į šiaurės rytus nuo Pilviškių.

Slėnis siauras, negilus, išryškėja žemiau Kazlų Rūdos. Aukštupyje vaga reguliuota, ties Jūrės kaimu, 23 km nuo žiočių patvenkta Jūrės tvenkiniu (plotas 37 ha), ties Kazlų kaimu yra Kazlų tvenkinys. Žemupio vaga labai vingiuota.

Ilgis 39 km, baseino plotas 111 km². Vagos plotis iki 6 m, gylis 0,8-1,5 m. Vidutinis nuolydis 0,82 m/km. Srovės greitis 0,1 m/s. Vidutinis debitas žiotyse 0,63 m³/s.

Intakai – Judreika (4,3 km), Paravėlė (1,71 km) (kairieji).

Gyvenvietės prie Jūrės: Kazliškiai, Jūrė, Kazlai, Muriniškė, Bartininkai, Šiaudadūšė, Jurkšai.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio jūra. Manoma, kad pirminė jo reikšmė buvusi ne „vandenyno dalis“, o „didelis ežeras sausumoje“ (plg. jaura „pelkė, raistas“,  „vanduo“, toch. wär „vanduo“,  = ǰur „vanduo“).

Šaltiniai 

Kazlų Rūdos savivaldybės upės
Vilkaviškio rajono upės
Marijampolės savivaldybės upės
Balašaitis

Balašaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Balašaitienė (ištekėjusi moteris) ir Balašaitytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

 Kęstutis Balašaitis (g. 1957) – Lietuvos ir Tauragės rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
 Vėtrūnas Izidorius Balašaitis (g. 1941) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas;

Lietuviškos pavardės
Baranauskienė

Baranauskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).

Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Baranauskaitė (mergautinė pavardė).

Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Baranauskas.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

 Aldutė Baranauskienė (g. 1949) – Lietuvos ir Alytaus rajono politinė bei visuomenės veikėja;
 Dalė Baranauskienė (g. 1962) – Lietuvos ir Alytaus rajono politinė bei visuomenės veikėja;
 Marija Baranauskienė (g. 1918) – Lietuvos agronome daržininkė, biomedicinos mokslų daktarė;

Lietuviškos pavardės
Sidariai

Sidariai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės vakaruose, pietrytiniame Tyrulių pelkės pakraštyje, 4 km į pietus nuo Tyrulių. Sidarių geležinkelio stotis yra gretimame Repšių kaime. Pro kaimą eina kelias . Yra Sidarių sentikių cerkvė, kapinės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Čiuteliai

Čiuteliai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės vakaruose, 1 km į pietryčius nuo Tyrulių. Geležinkelio stotis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Vizgirda

Mikalojus Visgirda (Wizgierd) – Upytės pakamaris, Lietuvos tribunolo maršalka
 Stanislovas Vizgirdas (Wizgird) – Vilniaus universiteto absolventas, filosofijos daktaras, knygelės Sokrato gyvenimas autorius
 Algirdas Vizgirda – muzikas
 Vidminas Vizgirda – vertėjas, redaktorius, žurnalistas
 Vincentas Vizgirda – kunigas, kanonistas, filosofas
Jūžintas

Jūžintas – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje, prie Jūžintų rytinės pusės.

Plotas 49 ha. Ištįsęs šiaurės – pietų kryptimi 3,9 km, didžiausias plotis iki 0,2 km. Paviršiaus altitudė 110,9 m. Giliausia vieta yra pietuose, jos gylis 9,4 m, vidutinis gylis 4,5 m. Baseino plotas 454,8 km². Ežero pratakumas 4621%. Ežeras priklauso Šventosios baseinui. 

Ežeras telkšo rininiame duburyje. Kranto linija nesmarkiai raižyta, jos ilgis 8,32 km. Krantai statūs, aukšti, ypač pietuose. Supa krūmynai. Aplink ežerą plyti dirbami laukai.

Į Jūžintą suteka šeši upeliai (iš vakarų ir pietų), šiaurėje išteka upelis į Gačionių ežerą.

Gyvenvietės prie Jūžinto: Jūžintai, Bajoriškės, Joneliškės, Sriubiškėliai, Jurgiškiai, Keručiai, Tomakaimis. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Vakarinėje pakrantėje yra įrengta poilsiavietė. 

Vakarine pakrante eina kelias , pietine – kelias .

Ežerėvardis Jū́žintas sėliškos kilmės (< Jūzintas), siejamas su  ('banguotas, neramus').

Šaltiniai 

Rokiškio rajono ežerai
Jonas Burdulis-Burdulevičius

Jonas Burdulis-Burdulevičius (, 1802 m. birželio 10 d. Vaiponiškių kaime, Andrejevo valsčius, Suvalkų apskritis – 1886 m. Bartninkuose) – Romos katalikų kunigas, visuomenininkas, lietuvybės puoselėtojas.

Biografija 
Baigęs Tikocino kunigų seminariją, 1827 m. liepos 31 d. pavyskupio A. P. Marcijevskio buvo įšventintas kunigu. Tarnavo Šunskų ir kitose Augustavo vyskupijos bažnyčiose. 1838 m. buvo paskirtas Bartninkų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios klebonu ir sielovados darbą Bartninkuose dirbo 48 metus. J. Burdulis rėmė vargingus parapijiečius, savo lėšomis remontavo bažnyčią, 1864–1865 m. perstatė jos bokštą. Dar apie 1855 m. ėmė skelbtii pamokslus ir mokyti poterių lietuvių kalba, o vargonininkui ir zakristijonui liepė prieglaudos gyventojus mokyti lietuviškai skaityti. Parapijos kaimuose buvo išrinkti vyrai ir moterys, kurie perteikdavo jaunimui tikybos pagrindus. Neturtingieji, ypač elgetos buvo laidojami nemokamai.

1851 m. lapkričio 24 d. 4 val. po pietų krikštijo Joną Basanavičių, būsimą Lietuvos patriarchą.

Išnašos

Šaltiniai  
 Juozas Vaznelis. Kunigas Jonas Burdulis (Burdulevičius). Suvalkų miesto lietuvių ketvirtinis leidinys "Suvalkietis" 2008/4/56 p. 30 
 Vilkaviškio rajono savivaldybė - Bartninkų seniūnija

Lenkijos dvasininkai
Lietuvos kunigai
Lenkijos lietuvių bendruomenės veikėjai
Speciali apranga

Speciali apranga (spec. apranga) – specialiai pasiūta apranga (kostiumas, kombinezonas, chalatas, kt.), skirtas apsaugoti nuo neigiamų aplinkos arba darbo veiksnių, sudaryti sąlygas tinkamai atlikti tam tikras darbo funkcijas. Svarbios savybės gali būti, pvz., medicinės specialios aprangos atveju – patogumas, higiena, antistatiškumas, kraujo nesugeriamumas, nesudėtingas dezinfekavimas. Darbininkų spec. aprangai – tvirtumas, narų – neperšlampamumas ir kt. gaisrininkų kostiumai, pvz., turi būti nedegūs, atsparūs aukštai temperatūrai.

Neretai ant spec. drabužių būna specialus ženklas – veiklos simbolis (pvz., kryželis), organizacijos pavadinimas (arba prekės ženklas), kartu pasitarnaujantis ir kaip reklamos priemonė. Tam naudojama šilkografija, siuvinėjimas ar kita technika.
Akmenės cementas

AB Akmenės cementas – viena iš didžiausių Baltijos šalyse ir vienintelė Lietuvoje cemento gamintoja. Per metus pagamina virš 1 milijono tonų. Iki 2011 metų apie 50 % bazinio kuro pakeisti alternatyviu kuru (įskaitant biomasės atliekų deginimą). Buveinė – J. Dalinkevičiaus g. 2, LT-85118, Naujoji Akmenė.

Vadovybė 
 Valdybos pirmininkas – Reinhold Schneider (išrinktas 2021 m.). Kiti valdybos nariai – Evita Gosa, Stephan Pott, Artūras Zaremba.
 Generalinis direktorius – Artūras Zaremba.

Istorija 
1947 m. buvo pradėta statyti cemento gamykla (Akmenės rajonas, Karpėnų kaime).

1952 m. rugsėjo 20 d. pradėjo suktis pirmoji klinkerio degimo krosnis.

Nuorodos 
 Oficialus „Akmenės cemento“ tinklalapis

Akmenės rajono įmonės
Lietuvos statybos pramonės įmonės
Murauskas

Algirdas Murauskas (g. 1954 m.), Marijampolės politinis veikėjas
Andrius Murauskas, „FK Euforija Vilnius“ žaidėjas
 Giedrius Murauskas, verslo teisininkas
Gintautas Antanas Murauskas (g. 1950 m.), Klaipėdos miesto savivaldybės politinis veikėjas.
 Romualdas Murauskas (1934–1979) – Lietuvos boksininkas, Melburno olimpinių žaidynių prizininkas;
Rasimavičius

Artūras Rasimavičius, „FKK Spartakas Ukmergė“ žaidėjas
 Liudvikas Narcizas Rasimavičius (g. 1938 m.), teisininkas, politikas, Kovo 11 Akto Signataras
Pranas Vytautas Rasimavičius (m. 2002 m.), teisininkas civilistas, MRU profesorius, LR KT teisėjas
Eupatorija

Eupatorija (, , ) – respublikinio pavaldumo miestas Krymo autonominėje respublikoje, kurortas prie Juodosios jūros. Miesto savivaldydės administracinis centras. Įkurtas 497 m. pr. m. e. 123 777 gyventojų, gyv. tankumas – 1638,46 žm./km². Plotas – 123.7 km². Išvystyta turizmo infrastruktūra, lengvoji ir maisto pramonė. Yra geležinkelio mazgas.

Savivaldybė 

Eupatorijos miesto savivaldybei (tarybai; ) priklauso 1 miestas (Eupatorija) ir trys miesto tipo gyvenvietės.

Miestų partnerystė 
Eupatorija yra užmezgusi partnerystės ryšius su šiais miestais:
  Figeira da Fozas, Portugalija
  Janina, Graikija
  Lambai, Graikija
  Liudvigsburgas, Vokietija
  Ostrovecas, Lenkija
  Silifkė, Turkija
  Maskvos srities Kransnogorsko rajonas, Rusija

Nuorodos 
 Oficiali miesto svetainė  

Krymo miestai
Rusijos kurortai
Kostiantynivka

Kostiantynivka (, ) – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Donecko srityje. Miesto savivaldybės ir rajono administracinis centras. Įkurtas 1870, miesto statusas – nuo 1932-ųjų. 89 200 gyventojų, gyv. tankumas – 1379 žm./km². Plotas – 66,04 km². Miestas išsidėstęs prie Kryvyj Toreco upės. Išvystyta mašinų gamybos, metalurgijos, chemijos, statybinių medžiagų, lengvoji bei maisto pramonė. Mieste kursuoja autobusai ir tramvajai. Yra geležinkelio mazgas.

Taip pat skaitykite 
 Donecko sritis

Nuorodos 

Donecko srities miestai
Chrustalnas

Chrustalnas (, iki 1920 m. Krindačivka, iki 2016 m. Krasnyj Lučas) – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Luhansko srityje. Stambus pramoninis centras. Įkurtas 1895, miesto statusas – nuo 1926-ųjų. 94 759 gyventojų (miesto savivaldybėje – 145 200) iš jų 49 % – ukrainiečių, 46 % rusų, gyv. tankumas – 617,060 žm./km². Plotas – 153,56 km². Miestas išsidėstęs prie penkių upių kurių didžiausios Miusas ir Dovžykas. Išvystyta antracito kasimo, mašinų gamybos, statybinių medžiagų, lengvoji bei maisto pramonė. Yra geležinkelio mazgas. Miestas išsidėstęs prie tarptautinės automagistralės  (Kijevas-sienos kirtimo su Rusija punktas „Dovžanskyj“).

2014 m. miestas užimtas Donbaso separatistų ir jų rėmėjų iš Rusijos, ir faktiškai valdomas Lugansko Liaudies Respublikos.

Žymūs žmonės 
Nikolajus Šmatko – ukrainiečių skulptorius ir tapytojas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 
 Neoficialus miesto portalas  
 Marmurinė marmuro Karaliaus Nikolajus Šmatko skulptūra 

Luhansko srities miestai
Konotopas

Konotopas () – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Sumų srityje. Rajono administracinis centras. Įkurtas 1634 m. Miesto statusas suteiktas 1648 m. 92 687 gyventojų. Plotas – 43.78 km². Veikė variklių detalių, armatūros, vagonų remontų ir kitos gamyklos. Taip pat išvystyta lengvoji bei maisto pramonė. Yra geležinkelio mazgas. Mieste kursuoja tramvajai.

Taip pat skaitykite 
 Sumų sritis

Nuorodos 
 Oficiali svetainė  

Sumų srities miestai
Kadijivka

Kadijivka () – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Luhansko srityje. Luhansko Liaudies Respublikos vadovybės vadinamas Stachanovu. Miestas išsidėstęs prie Komyšuvachos upės.

Miestas įsikūrė XIX a. prie akmens anglių kasyklų, miesto statusas – nuo 1932-ųjų. 1978 m. pavadintas Stachanovu Aleksejaus Stachanovo garbei. 2012 m. duomenimis, mieste gyveno 76 200 gyventojų.

Driekiasi Horlivkos–Kirovsko geležinkelis, plentai, vedantys į Alčevską, Luhanską, Lysyčanską. Išvystyta juodoji metalurgija (ferolydinių). Gaminamos mašinos, vagonai. Vystoma chemijos, tekstilės pramonė. Veikia miesto istorijos muziejus.

2014 m. miestą užėmė Donbaso separatistai.

Išnašos 

Luhansko srities miestai
Inario samių kalba

Inario samių kalba (anarâškielâ) – samių kalbų grupės kalba, vartojama Suomijoje gyvenančių samių. Šią kalbą vartoja 300–400 gyventojų, kurių dauguma vidutinio ir senyvo amžiaus. Tai vienintelė samių kalba vartojama tik Suomijoje (Inari apylinkėse). Inario samių kalba priskiriama nykstančių kalbų kategorijai.

Kartu su suomių, Skolto samių kalba ir šiaurės samių kalba, Inario samių kalba, yra viena iš 4 oficialų Inario savivaldybės kalbų. Inario samių kalba ypač vartojama šiose gyvenvietėse esančiose prie Inario ežero (skliausteliuose pavadinimai Inario samių kalba):

Kalbos vartojimas 
Kalba vartojama šiose Suomijos vietovėse:

 Nelimas (Njellim)
 Ivalas (Avveel)
 Menesjervis (Menišjävri)
 Repojokis (Riemâšjuuhâ)
 Tiras (Mosshâš)
 Inaris (Aanaar markkân)
 Kamanenas (Kaamâs)
 Aksujervis (Ákšujävri)
 Sysjervis (Čovčjävri)
 Yjervis (Ijjävri)
 Sevetijervis (Čevetjävri)
 Partakas (Päärtih)

Raštas 

Inario samių kalba nauo 1996 m. oficialiai naudoja lotynų raštą:

Literatūra 
 Itkonen, Erkki. Inarilappisches Wörterbuch. Lexica societatis fenno-ugricae: 20. Suomalais-ugrilainen seura. Helsinki. ISBN 951-9019-94-4.
 Sammallahti, Pekka. Morottaja, Matti. Säämi-suoma sänikirje. Inarinsaamelais-suomalainen sanakirja. Girjegiisá. Ykkösoffset Oy, Vaasa 1993. ISBN 951-8939-27-6.
 Olthuis, Marja-Liisa. Kielâoppâ. Inari : Sämitigge, 2000.
 Østmo, Kari. Sämikielâ vieres kiellân vuáðuškoovlâst. Helsinki : Valtion painatuskeskus, 1988.

Šaltiniai

Nuorodos 
 
 Salminen, Tapani. UNESCO Red Book on Endangered Languages. 1993.
 Kimberli Mäkäräinen  A minute vocabulary (Inari Sámi-English) (233 words)
 Names of birds found in Sápmi in a number of languages, including Skolt Sámi and English. Search function only works with Finnish input though.
 Clip about keeping Inari Sami alive (requires RealPlayer)
 The Inari Sami Language by Toivonen and Nelson 
 Hans Morottaja speaks about himself, etc. in Inari Sámi
 

Samių kalbos
Budinai

Budinai – senovės Europos tauta, minima Herodoto, gyvenusi Dono aukštupio regione. Pasak istoriko, tauta buvusi gausi ir didelė, o jos žmonės – mėlynakiai ir rudaplaukiai. Jų žemėje buvusi medinė tvirtovė Gelonas (graikų gelonų kolonija, nes Herodotas mini, kad ten buvę graikų dievų šventyklų, švęstos bakchanalijos). Rašoma, kad buvę klajokliai, mitę kankorėžiais, tarp miškų telkšančiame ežere gaudę ūdras, bebrus bei dar kažkokius autoriui nežinomus žvėris. VI a. pr. m. e. su skitais dalyvavo kare prieš persus. Vėliau budinus mini ir Ptolemėjus.

Budinai buvo siejami su Juchnovo kultūra, kuri siejama su baltais arba slavais.

Šaltiniai 

Herodoto minimos tautos
Švenčionų pavietas

Švenčionių pavietu vadinta:

 Švenčionių valsčius,
 Švenčionių apskritis (nuo XIX a.).
Vainabalis

Vainabalis – ežeras pietryčių Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 3,5 km į pietvakarius nuo Valkininkų, Vainabalio miške. Ežero ilgis iš vakarų į pietryčius – 1,2 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 119 m. Krantai aukštoki, tik vakarinis krantas žemas ir pelkėtas. Gan užpelkėjęs – palei visus ežero krantus plyti priekrantės užpelkėjusi 5,9 ha dydžio Vainabalės sala. Salos kranto linija labai vingiuota, 3,24 km ilgio. Vakarinėje dalyje yra dar viena nedidelė pelkėta sala (0,15 ha). Šiaurėje išteka upelis link Merkio upės. Vietinių Vainabalių ežeras vadinamas tiesiog ežerėliu.

Šaltiniai 

Varėnos rajono ežerai