Lietuvos estradinė muzika

Lietuvos estradinė muzika – lengvosios muzikos atšaka, susiformavusi XX a. pradžioje, sekant Vakarų valstybių restoranų, kavinių, kabaretų muzikinių programų mada.

Ištakos – tarpukario Lietuva ir stalinizmo laikotarpis 
Tarpukario Lietuvoje žinomiausiais jos atlikėjais buvo Kauno kavinių maestro Danielius Dolskis bei iš jo žvaigždės laurus perėmęs Antanas Šabaniauskas. Be jų dar dainuodavo Sipavičius, Orantas, Dambrauskaitė, Dvarionas, Graužinis. Estradinė muzika plito plokštelių gramofonams ir patefonams įrašais bei per radiofono transliacijas. Antrojo pasaulinio karo metais dainavimu fronte Raudonos armijos kariams pagarsėjo Romanas Marijošius, ilgą laiką sovietmečiu buvo žinomiausias lengvosios muzikos atlikėjas.

Naujoji „atšilimo laikotarpio“ banga 
Naują postūmį estradinei muzikai davė Lietuvos televizijos susikūrimas bei Vakarų muzikos kūryba ir sklaida radijo stočių pagalba bei vinilo plokštelėmis ir magnetofono juostų įrašais, taip pat ir permainos SSRS politinėje sistemoje – komunistų partijos vado Nikitos Chruščiovo „atšilimo“ ir glaudesnių ryšių su Vakarais užmezgimo laikmetis. Vakarų valstybėse populiarių vokalinių instrumentinių ansamblių mada pasiekė ir Lietuvą. Tuometinės valdžios kontroliuojamoje LSSR filharmonijoje susikūrė Lietuvos estradinis orkestras, iš kurio 1966 m. išsirutuliojo ansamblis „Estradinės melodijos“, pritraukęs geriausius solistus. Jai konkurenciją sudarė 1972 m. susikūręs ansamblis „Nerija“.

1968 m. pradėtas rengti kasmetinis konkursas „Vilniaus bokštai“ išpopuliarino pirmąją nugalėtoją Janiną Miščiukaitę bei Stasį Povilaitį, brolius Frankonius, Laimį Vilkončių, Eugenijų Ivanauską, Oną Valiukevičiūtę ir daugelį kitų atlikėjų bei kompozitorių. Žinomiausi estradinės muzikos kūrėjai buvo Benjaminas Gorbulskis, Teisutis Makačinas, Mikas Vaitkevičius, Mindaugas Tamošiūnas, Algimantas Raudonikis, Mikalojus Novikas, Vygandas Telksnys. Jų ir kitų kūrėjų dainas, balades mėgiamais atlikėjais tapo Danutė Neimontaitė, Nijolė Ščiukaitė, Ona Valiukevičiūtė, Janina Miščiukaitė, Stasė Laurinaitytė, Svetlana Bagdonaitė, Lilijana Ablėnaitė, Violeta Rakauskaitė, Dalia Kubiliūtė, Viktoras Malinauskas, Nijolė Tallat-Kelpšaitė, Laima Žemaitytė, Aleksas Lemanas, Birutė Petrikytė, Simonas Donskovas, Mikas Suraučius, Rūta Morozovaitė, Birutė Dambrauskaitė, Žiedūnė Meškauskaitė, Benjaminas Gadeikis ir kt.

Lygia greta, dažniausiai mokymo įstaigose, kūrėsi alternatyvios, jaunimo grupės, kurios sekė „The Beatles“, Lenkijos muzikinių grupių mada ir buvo tam tikra priešinimosi totalinei sistemai apraiška. Jos būdavo kritikuojamos už vakarietišką stilių ir jo propagavimą. Žymiausios jų: „Gintarėliai“, „Aitvarai“, „Kertukai“, „Gėlių vaikai“, „Oktava“, „Žėrutis“, „Hiperbolė“, „Rondo“, „Foje“, „Bix“, „Antis“. Iškilo originalaus braižo atlikėjas bardas Vytautas Kernagis, sukūręs estrados teatro-kabareto trupę. Jo kūrybos maniera išjudino visą estradinės muzikos – dainuojamosios poezijos – srovę, kurios žinomiausiais atlikėjais yra Romas Lileikis, Ilona Papečkytė, Domantas Razauskas.

Lietuvos atgimimo ir nepriklausomybės laikotarpis 
Atgimimo laikotarpis iškėlė naują – patriotinių melodijų ir atlikėjų – kartą: Rolandą Paulauską („Pabudome ir kelkimės“), Arvydą Vilčinską („Palaimink, Dieve mus – Lietuvos vaikus“), Euriką Masytę („Laisvė“), Marijoną Mikutavičių („Trys milijonai“). Prasidėjo Lietuviško roko šventės, „Roko maršai“ per Lietuvą. Panaši lengvosios muzikos raida vyko ir kitose Baltijos respublikose – Baltijos kelio himnu tapo „Bunda jau Baltija“. Susikūrė ir folklorą bei lengvosios muzikos elementus apjungę grupės „Atalyja“, „Žalvarinis“. Atsirado funk stiliaus atlikėjų: grupės „Saulės kliošas“, „Bitės“, „InCulto“.

Lietuvai perėjus į rinkos ekonomiką, komercializaciją patyrė ir estrados kūrinių rinka, kuriai vystytis neleidžia jos siaurumas. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, jos atstovai dalyvauja tarptautiniame „Eurovizijos“ dainų konkurse. Pirmasis Lietuvos dalyvis – Ovidijus Vyšniauskas. Geriausias pasirodymas – „LT United“ daina „We are the winners“ užėmė šeštąją vietą.

Lietuvių estradinei originaliajai muzikai būdingas savitas lyriškas stilius, atspindintis nacionalinį charakterį, trankių, greito tempo melodijų vengimas, kuris neretai nėra priimtinas kitų kultūrų atstovams.

Literatūra 
 Mūza su mikrofonu: lietuvių tarybinė estradinė muzika / Liudas Šaltenis. – Vilnius: Mintis, 1983. – 97 p.: iliustr.
 Dovanoju Tau dainą: populiariausios lietuviškos estradinės dainos / Nejolė Laukavičienė-Širvinskaitė. – Kaunas: Dajalita, 2004. – 191 p.: iliustr. – ISBN 9955-576-33-2
 Lietuvos nacionalinės filharmonijos vokaliniai instrumentiniai ansambliai: „Nemuno žiburiai“, „Estradinės melodijos“, „Vilniaus aidai“ ir „Nerija“: repertuaras ir bibliografijos rodyklės / Kęstutis Kvaraciejus. – Alytus: Tartenio spaustuvė, 2007. – 92 p. – ISBN 978-9955-9862-5-6
 Lietuvos rokas: ištakos ir raida / Mindaugas Peleckis. – Vilnius: Mintis, 2011. – 603 p.: iliustr. – ISBN 978-5-417-01030-9
 Lietuvos roko pionieriai / Rokas Radzevičius. – Vilnius: Vaga, 2012. – 462 p.: iliustr. – ISBN 978-5-415-02288-5

Muzikos formos
lietuvos muzika
Lietuvos muzikos istorija