joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
1993 m. Australijos Grand Prix

1993 m. Australijos Grand Prix buvo Formulės 1 lenktynės, rengtos Adelaidėje, 1993 metų lapkričio 7 dieną. Tai buvo šešioliktasis bei paskutinis etapas 1993 m. Formulės 1 sezone.

Ayrton Senna baigė šešerių metų trukmės karjerą McLaren komandoje (prieš pereinant į Williams 1994 m.) laimėdamas vienintelę pole poziciją sezone ir penktąją pergalę 1993 metais. Tai buvo paskutinės lenktynės, kurias laimėjo Senna. tai buvo paskutinės lenktynės bolidams su aktyvia pakaba, kuri buvo uždrausta 1994-ųjų sezone. Laimėjęs su Lotus 1987 m. Monako Grand Prix, Senna buvo pirmas ir paskutinis, laimėjęs lenktynes  bolidu su aktyvia pakaba.

Tai buvo paskutinės lenktynės keturiskart pasaulio čempionui Alain Prost. Senna buvo pertekęs emocijų, kai sužinojo, kad didysis jo varžovas palieka F1, kad net apkabino Prostą podiumo viršuje. (Prosto sutartis su Williams draudė Sennai prisijungti prie komandos, tačiau ji baigėsi artėjančiame sezone, taigi Prostas nusprendė geriau pasitraukti, nei lenktyniauti kartu su Senna.) Riccardo Patrese taip pat pasitraukė iš Formulės 1, kuris dalyvavo 256-iose Grands Prix: rekordas buvo pagerintas Rubens Barrichello tik po 15 metų.

Po šių lenktynių baigėsi Canon rėmimo sutartis su Williams komanda, taip pat ir Camel su Benetton.

Lenktynių rezultatai

Pastabos 
Pole pozicija: Ayrton Senna - 1:13.371
Greičiausias ratas: Damon Hill - 1:15.381, 64 rate.
Paskutinis podiumas, taškai, lenktynių finišas, pergalė: Ayrton Senna
Paskutinės lenktynės: Alain Prost, Ricardo Patrese, Derek Warwick, Toshio Suzuki
Tai buvo vienintelis kartas 1993 m.sezone, kai Williams nelaimėjo pole pozicijos.

Formulės 1 Grand Prix
Kiečiai

Kiečiai gali reikšti:

 kiečio genties augalai;
 kaimai:
 Raseinių rajone;
 Zarasų rajone.
 Karaliaučiaus krašte.
Kapitono Hatero kelionė ir nuotykiai

„Kapitono Hatero kelionė ir nuotykiai“ (pranc. Voyages et aventures du capitaine Hatteras) – Žiulio Verno nuotykių romanas, kurį sudaro dvi dalys: „Anglai Šiaurės ašigalyje“ () ir „Ledo dykuma“ ().

Romanas pirmą kartą išleistas 1864 m. Galutinė jo versija 1866 m. buvo įtraukta į „Nepaprastųjų kelionių“ () seriją ir pažymėta antruoju serijos numeriu, nors iš tikrųjų tai buvo pirmoji serijos knyga. Pirmąja serijoje laikoma knyga „Penkios savaitės oro balionu“ į seriją buvo įtraukta vėliau. Kapitonas Hateras knygoje primena britų tyrinėtoją Džoną Frankliną.

Anotacija 
1860 m. balandžio 5 d. iš Liverpulio uosto išplaukia brigas „Forvardas“. Net ir patyrusius jūros vilkus stebina neįprasta laivo įranga bei tai, kad laivas plaukia nežinoma kryptimi ir neturi kapitono. Paslaptingojo kapitono nurodymus perduoda didžiulis šuo, o pats kapitonas pasirodo tik tada, kai „Forvardui“ iškyla pavojus būti sutraiškytam ledkalnių. Paaiškėja, kad tas žmogus – garsus ir patyręs jūrininkas Hateras, siekiantis įgyvendinti didžiausią savo troškimą – Šiaurės ašigalyje iškelti Anglijos vėliavą. Susidūrus su didžiuliais sunkumais, kapitoną išduoda dalis įgulos. Ar pavyks Haterui ir jo ištikimiems draugams įveikti nepaprastus pavojus ir pasiekti tikslą?

Ekranizacija 
1912 m. režisierius Žoržas Meljė pagal romaną pastatė filmą „Ašigalio užkariavimas“ ().

Leidimai lietuvių kalba 
Lietuvių kalba knyga išleista tris kartus:
 Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1956 m.
 Vilnius: Vaga, 1983 m.
 Vilnius: Alma littera, 2008 m. 
Taip pat Lietuvos aklųjų biblioteka 2008 m. išleido knygos garso įrašą.

Šaltiniai 

Žiulio Verno knygos
Laužadžiai (Zarasai)

Laužadžiai – viensėdis Zarasų rajono savivaldybės šiaurėje, Imbrado seniūnijoje, 3 km į pietryčius nuo Stelmužės, prie vingiuotojo Zarasų-Stelmužės keliuko. Į rytus nuo viensėdžio dunkso Sabalių miškas, teka Stelmužės upelis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Stelmužės Viešpaties Jėzaus Kryžiaus bažnyčia

Stelmužės Viešpaties Jėzaus Kryžiaus bažnyčia – katalikų bažnyčia Stelmužės kaime, Zarasų rajone, ant kalnelio, prie Stelmužės ąžuolo. Bažnyčia ir XVIII a. varpinė – Lietuvos architektūros paminklas.

Istorija 

Bažnyčia pastatyta 1650 m. kaip Alūkstos parapijos filija ir priklausė kalvinams. 1713 m. Stelmužės dvaro savininko Folkerzambo lėšomis rekonstruota, perstatyta. Kiek pasikeitęs buvusios bažnyčios pastatas yra vertingas architektūros paminklas. Bažnyčią surentė latvių meistrai tik kirviais aptašydami sienojus, nenaudodami metalinių vinių ar pjūklų. Interjeras įrengtas po 1713 m. Folkerzambų lėšomis.

XIX a. viduryje kunigavo Juozapas Silvestras Dovydaitis, čia įsteigęs mokyklą ir pats mokęs vaikus skaityti ir rašyti.

Pastate nuo 1963 m. veikia liaudies skulptūros muziejus, vėliau tapęs bažnytinio meno muziejumi. Pamaldos vyksta kartą per mėnesį (paskutinį sekmadienį).

Architektūra 

Liaudies architektūros stiliaus, turi klasicizmo bruožų. Medinė, stačiakampio plano, vienanavė, su šiek tiek siauresne presbiterija, turinčia trisienę apsidę. Portikas iš trijų pusių apjuostas kolonomis. Sienos suręstos iš tašytų rastų bei apkaltos lentomis. Stogas dvišlaitis, dengtas gontais. Baroko formų altorius ir sakykla puošti bareljefais, horeljefais unikaliomis medžio drožybos skulptūromis.

Šventoriaus vakariniame pakraštyje stovi XVII a. vidurio medinė, stačiakampė, keturšlaičiu stogu varpinė – autentiškas sakralinės architektūros statinys, rekonstruota 1873 m. 1959 m. restauruota, apkalta lentomis. Rytiniame pakraštyje išlikę Pirmojo pasaulinio karo aukų kapai.

Po bažnyčia išmūrytuose rūsiuose palaidoti Stelmužės dvaro šeimininkai.

Šaltiniai 

Zarasų rajono bažnyčios
2009 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas

2009 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas – 12-asis pasaulinis atletikos čempionatas įvykęs Berlyne, Vokietijoje. 2101 lengvaatletis iš 202 šalių varžėsi 47 rungtyse. Pagrindinės rungtynės vyko Berlyno Olimpiname stadione išskyrus maratoną ir sportini ėjimą, kurie vyko šalia Brandenburgo vartų.

Organizavimas 
2004 m. gruodžio 6 d. IAAF paskelbė, kad Berlynui suteikiama teisė rengti pasaulio lengvosios atletikos čempionatą. Miestas dėl teisės surengti varžybas varžėsi su Splitu (Kroatija), Valensija (Ispanija), Brisbenu (Australija), Briuseliu (Belgija), Deliu (Indija), Kasablanka (Marokas) ir Tegu (Pietų Korėja). Berlyno miestas ir Vokietijos lengvosios atletikos asociacija tapo atsakinga už čempionato surengimą. 2005 m. VLAC įsteigė korporaciją Berlyno organizacinis komitetas 2009 GmbH.

Kalendorius

Rezultatai

Vyrai

Moterys 

 1  – pirmoji atbėgo Natalia Rodríguez, bet buvo diskvalifikuota dėl susidūrimo su Gelete Burika.

Medaliai

Taškų klasifikacija

Lietuva čempionate 

Lietuvai čempionate atstovavo 15 lengvaatlečių. 100 m bėgime atsisakė dalyvauti Lina Grinčikaitė.

Išnašos

Nuorodos 

 Oficialus turnyro tinklalapis
 Oficiali IAAF svetainė 

Pasaulio lengvosios atletikos čempionatai
2009 sporte
Aleksandras Žadeikis

Aleksandras Žadeikis (g. 1916 m. kovo 3 d. Telšių rajono Kalnėnų kaime – 1993 m. kovo 15 d. Vilniuje) – lietuvių teatro ir kino aktorius bei režisierius.

Biografija 
Mokėsi Telšių Žemaitės gimnazijoje, 1939 metais baigė Kauno universiteto Filologijos fakultetą. 1944 – 1949 metais buvo Žemaičių teatro aktorius, 1949 – 1981 metais – Klaipėdos dramos teatro aktorius bei režisierius.

Svarbiausi vaidmenys teatre 
 Zolys (Žemaitės „Petro Kurmelio“ inscenizacija, 1945)
 Makfersonas (K. Simonovo „Rusų klausimas“, 1977)
 Masalskis (Balio Sruogos „Apyaušrio dalia“, 1956)
 Gajevas (A. Čechovo „Vyšnių sodas“, 1959)
 Emetas (B. Patriko „Keistuolė misis Sevidž“, 1969)
 Nikolajus (M. Roščino „Vyras ir žmona ieško buto“, 1976).

Svarbiausi vaidmenys kine 
 Dundulis („Aušra prie Nemuno“, 1953)
 Berkas („Smokas ir Mažylis“, 1975).

Režisūriniai darbai 
 Žemaitės apsakymų inscenizacija „Marti“ (1955)
 „Petro Kurmelio“ inscenizacija (1976, vaidino Kupstį)
 Sofijos Čiurlionienės-Kymantaitės „Dvylika brolių juodvarniais laksčiusių“ (1961)
 J. Smūlio „Kiek žingsnių iki mirties“ (1962)
 Vinco Mykolaičio-Putino „Valdovas“ (1964).

Nuorodos 
 

Žadeikis, Aleksandras
Veselava (Zarasai)

Veselava – kaimas Zarasų rajono savivaldybės rytuose, Turmanto seniūnijoje, 4 km į pietryčius nuo Turmanto, prie Veselavos ežero. Keliai į Tilžę ir Visaginą. Iš šiaurės prieina miškas.

Cariniais metais Veselavoje buvo stačiatikių cerkvė.

Istorija 
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvos valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Barteliškė

Barteliškė – kaimas Zarasų rajono savivaldybės rytuose, Turmanto seniūnijoje, 6,5 km į pietryčius nuo Turmanto, prie kelio į Tilžę. Iš pietų ir rytų prieina Tilžės miškas.

Istorija 
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvos valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Liaudėnai

Liaudėnai – kaimas Zarasų rajono savivaldybės rytuose, 2 km į rytus nuo Visagino, prie kelio Turmantas–Visaginas. Kaime veikia jodinėjimo centras.

Iš vakarų kaimą supa Magūnų miškai, iš rytų riboja Gulbinės upelis.

Istorija 

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Naugarduko vaivadijai, nuo 1926 m. – Vilniaus vaivadijai.

1921 m. Lenkijos gyventojų surašymo duomenimis, kaime gyveno 47 žmonės, visi – lenkų katalikai. Tuo metu kaime buvo 13 namų. 1931 metais namų skaičius išaugo iki 16, o kaime gyveno jau 73 žmonės.

Nuo 1940 iki 1990 m. priklausė Lietuvos TSR, TSRS. Nuo 1954 iki 1962 m. priklausė Liaudėnų apylinkei, 1962–1988 m. – Kimbartiškės apylinkei, 1988–1995 – Turmanto apylinkei. Nuo 1995 m. priklauso Zarasų rajono savivaldybei.

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Bala Town FC

Balos „Town“ – Velso futbolo klubas iš Balos miesto.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1880 m. Nuo 2009 m. žaidžia elito divizione. 2017 m. iškovojo Velso futbolo taurę.

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta juoda apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}Šaltinis:

Šaltiniai

Nuorodos
 Soccerway

Velso futbolo klubai
FK Metalac Gornji Milanovac

Gorni Milanovaco „Metalac“ – Serbijos futbolo klubas iš Gorni Milanovaco.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1961 m.

Pasiekimai

Sezonai

Serbijos pirmenybėse 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 superliga.rs
 Transfermarkt

Metalac GM
FK Mladi Radnik Požarevac

Požarevaco „Mladi Radnik“ – Serbijos futbolo klubas iš Požarevaco.

Istorija

Pasiekimai

Sezonai

Serbijos pirmenybėse

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia raudona apranga.

Sudėtis 
 Srbijafudbal duomenų bazėje.

Nuorodos 
 SOCCERWAY

Mladi Radnik
BSK Borča

Belgrado „Borča“ – Serbijos futbolo klubas iš Belgrado.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1937 m.

Pasiekimai

Sezonai

Serbijos pirmenybėse

|}

Nuorodos 
 SOCCERWAY

Borca
Švoginas

Švoginas – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, 1,5 km į pietus nuo Kazitiškio, į vakarus nuo Galų durpyno. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 0,6 km, plotis 0,42 km. Altitudė 151,3 m. Krantai žemi, pelkėti. Ežerą supa Kazitiškio miškas. Prateka iš šiaurės į pietryčius Švoginos upelis (į Dringio ežerą, Žeimenos baseinas). Ežeras seklus, gausiai užžėlęs vandens augalija.

Pavadinimas kilęs nuo žodžio švogės („balų žolės, nendrės“).

Šaltiniai 

Ignalinos rajono ežerai
Antanas Janonis

Antanas Janonis (1913 m. rugpjūčio 10 d. Saločiuose, Biržų apskritis – 1995 m. kovo 27 d. Vilniuje) – Lietuvos botanikas, metodininkas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija 
1946 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1955 m. biologijos mokslų kandidatas.

1948–1981 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1948–1951 m. ir 1953–1955 m. šio instituto direktoriaus pavaduotojas, 1952–1981 m. Botanikos katedros vedėjas; nuo 1971 m. profesorius.

Mokslinė veikla 
Biologijos mokymo eksperimentinės metodikos pradininkas Lietuvoje. Sukūrė grupinio ir diferencijuoto biologijos mokymo modelių, biologijos dėstymo vidurinėse ir aukštosiose mokyklose metodų. Tyrė vėdryninių šeimos augalų nuodingąsias medžiagas.

Bibliografija 
 Botanikos paveikslai (su kitais), 1967 m., 2 leid. 1969 m.
 Mokyklinis sklypas, 1971 m.

Įvertinimas 
 1969 m. LTSR nusipelnęs mokytojas

Šaltiniai 

Lietuvos botanikai
Lietuvos edukologai
Lietuvos pedagogai
Vaičiūnas

Vaičiūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Vaičiūnienė (ištekėjusi moteris) ir Vaičiūnaitė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

Albinas Vaičiūnas – literatūros tyrinėtojas, kritikas;
Antanas Vaičiūnas – dainininkas, choro dirigentas, kultūros veikėjas;
Petras Vaičiūnas – poetas, dramaturgas; vertėjas;
Rolandas Vaičiūnas – krepšininkas;
Viktoras Vaičiūnas – psichiatras;
Vytautas Steponas Vaičiūnas – dvasininkas, dėstytojas.
Dauderiai

Dauderiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Baisogalos, prie Kiršino aukštupio ir Baisogalos I tvenkinio. Šalia kaimo eina plentas . Tvenkinio pakrantėje stūkso Diauderių piliakalnis.

Istorija 

1982 m. kaimas prijungtas prie Biliūnų, bet 1990 m. LR AT nutarimu vėl atskirtas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaiduliai

Vaiduliai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje. Ribojasi pietvakariuose su Radviliškiu.

Kaime stovi Radviliškio vėjo malūnas, medinis koplytstulpis Radviliškio kautynėms su bermontininkais šioje vietoje atminti. Jis pastatytas 70-mečio proga 1989 m., pasodinta ąžuoliukų giraitė.

Istorija 

Kutiškių kaimas 1990 m. LR AT nutarimu pervadintas Vaiduliais, nors Kutiškiai tebėra dabar (kitoje vietoje).

Gyventojai

Šaltiniai 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Liepava

Liepava – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje.

Istorija

Pagados kaimas 1990 m. LR AT nutarimu pavadintas Liepava.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rokiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Gudaliai (Rietavas)

Gudaliai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Daugėdų seniūnijoje, 1 km į šiaurę nuo Daugėdų, dešiniajame Minijos krante. Šalia kaimo yra du Daugėdų tvenkiniai, susidarę užtvenkus Alkupį ir Kunigiaupį.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Vitkai (Rietavas)

Vitkai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Daugėdų seniūnijoje, 2 km į vakarus nuo Daugėdų, seniūnijos vakaruose.

Gyventojai

Išnašos 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Grąžčiai (Rietavas)

Grąžčiai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Medingėnų seniūnijoje, 4 km į šiaurės rytus nuo Medingėnų, kairiajame Minijos krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Laurynaičiai

Laurynaičiai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Medingėnų seniūnijoje, 3 km į pietus nuo Medingėnų, kairiajame Duobulio krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Lenkaičiai

Lenkaičiai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Medingėnų seniūnijoje, 2 km į rytus nuo Medingėnų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Patyris (Medingėnai)

Patyris – kaimas Rietavo savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Medingėnų. Seniūnaitijos centras.

Etimologija 

Kaimas pavadintas pagal durpyną esantį greta – Tyrą.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Pažėros

Pažėros – kaimas Rietavo savivaldybėje, Medingėnų seniūnijoje, 3 km į pietvakarius nuo Medingėnų. Per kaimą teka Pala – Minijos kairysis intakas, taip pat Inskauda.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Sendvariai (Rietavas)

Sendvariai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Medingėnų seniūnijoje, 4 km į vakarus nuo Medingėnų, kairiajame Minijos krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Užduobulis

Užduobulis – kaimas Rietavo savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Medingėnų. Per kaimą teka Duobulis, pagal kurį ir pavadintas kaimas, bei Pala.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Klemensas III

Klemensas III (Clemente III, gimimo vardas Paulino arba Paolo, Scolari, 1130 m. Romoje – 1191 m. kovo 27 d. palaidojimo vieta nežinoma) – popiežius nuo 1187 m. gruodžio 19 d. iki mirties.

Biografija 

Popiežiaus Aleksandro III paskirtas arkikunigu Dievo motinos bazilikoje Romoje tarp 1166–1176 metų, Sergio e Bacco kardinolu diakonu 1179 m., 1180 m. Palestrinos kardinolu vyskupu. Jis pasirašinėjo popiežiaus bules tarp 1179–1187 m. Greitai po savo įšventinimo, jam pavyko išspręsti konfliktą tarp popiežiaus ir Romos piliečių. Pasirašytas susitarimas leidžiantis Romos piliečiams rinkti savo magistratą, tuo tarpu miesto vadovą skirdavo popiežius. Jis įkalbėjo Anglijos karalių Henrį II ir Prancūzijos karalių Pilypą II imtis Trečio kryžiaus žygio (1189–1192 m.).

1189 metų balandį jis nutraukė ilgai trukusia nesantaiką tarp popiežių ir Frydricho I Barbaroso pasirašydamas taikos sutartį. Išsprendė problemas kilusias su Škotijos karaliumi Viliamu I dėl arkivyskupo skyrimo. 1188 m. kovą jis atskyrė Škotijos bažnyčia nuo Jorko arkivyskupo priklausomybės ir įkūrė atskirą arkivyskupiją atskaitinga tiesiogiai Romai. Nepaisant savo sutaikančios politikos, Klemensas III užpykdė Šventosios Romos imperijos Imperatorių Henriką VI atiduodamas Sicilijos karalystę Tankredui (1189–1194 m.) Krizė buvo pačiame įkarštyje, kai popiežius mirė, manoma 1191 m. kovo gale.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Popiežiai

Popiežiai
Celestinas III

Celestinas III (Celestino III, gimimo vardas Giacinto Bobone, gimė apie 1106 metus, Romoje – mirė 1198 m. sausio 8 d. palaidojimo vieta nežinoma) – popiežius nuo 1191 m. kovo 30 d. iki mirties.

Biografija 

Gimė kilmingoje Orsini šeimoje. Prieš tapdamas popiežiumi tebuvo diakonu, į kunigus įšventintas jau tapus pontifiku 1191 m. balandžio 13 d. Sekančia dieną po savo išrinkimo karūnavo Šventosios Romos imperijos Imperatorių Henriką VI. Tas pats popiežius ekskomunikavo Henrikas VI kai šis nepaklusdamas popiežiaus nurodymams laikė įkalinęs Anglijos karalių Ričardą I. 1192 metais jis patvirtino Vokiečių ordino statutą.

Prieš pat savo mirtį norėjo atsistatydinti iš popiežiaus pareigų ir rekomendavo švento sosto paveldėtoją (kardinolą Giovanni di San Paolo, OSB), tačiau kardinolai neleido tai padaryti

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Popiežiai

Popiežiai
Agluonos savivaldybė

Agluonos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas pietryčių Latvijoje, Latgaloje. Administracinis centras – Agluona.
 
Sudaryta 2009 m. reformos metu iš Prelių ir Kraslavos rajonų dalių. Buvo suskirstyta į 4 valsčius: Agluonos, Graverių, Kastulinos ir Škeltovos. Po 2021 m. teritorinės-administracinės reformos panaikinta, Aguonos valsčius priskirtas Preilių savivaldybei, Graverių, Kastulinos ir Škeltovos valsčiai – Kraslavos savivaldybei.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Agluonos savivaldybė
Arūnas Gelūnas

Arūnas Gelūnas (g. 1968 m. gruodžio 13 d. Kaune) – Lietuvos nacionalinio dailės muziejaus direktorius, dailininkas, filosofas, politikas.

Biografija 
1975–1986 m. mokėsi Kauno J. Jablonskio vid. mokykloje. 1988–1994 m. studijavo Vilniaus dailės akademijoje (VDA), įgijo dailininko grafiko specialybę (magistras). 1995–1997 m. studijavo japonų tapybą Nacionaliniame menų ir muzikos universitete Tokijuje. 1997–2001 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete (VDU). Filosofijos daktaras, apginta disertacija anglų kalba „Naujoji tvarkos paradigma Nišidos ir Merleau-Ponty filosofijoje“.

1997–2004 m. dirbo grafikos dėstytoju VDA Kauno dailės fakultete, 2001–2002 m. asistentu VDU filosofijos katedroje. 2002–2003 m. VDA Kauno dailės fakulteto prodekanas, 2003–2004 m. dekanas ir vyriausiasis mokslo bendradarbis. Nuo 2000 m. vizituojantis lektorius Vilniaus universiteto (VU) Orientalistikos centre. Nuo 2004 m. VDA Studijų prorektorius, nuo 2005 ir 2007 m. dirbo docentu Dailės istorijos ir teorijos katedroje bei Grafikos katedroje. 

2004–2005 m. tarptautinių mokslinių konferencijų organizatorius. Nuo 2005 m. daktaro disertacijų rengimo vadovas, nuo 2005 m. disertacijų gynimo tarybų narys, disertacijų oponentas VDU, VDA, VU. Nuo 2006 m. Studijų kokybės vertinimo centro apeliacinės komisijos pirmininkas. 2006–2007 m. Latvijos dailės akademijos magistrų baigiamųjų darbų vertinimo komisijos pirmininkas. 2002 m. ir 2009 m. Lietuvos ir Japonijos architektūros renginių „Rytai-Rytai“ architektūrinių diskusijų moderatorius.

Lietuvos Nacionalinės Bolonijos proceso grupės narys (pirmininkas 2004–2008 m.), Europos japonologų asociacijos narys, Lietuvos dailininkų sąjungos narys, Lietuvos filosofų draugijos narys, žurnalo „Acta Orientalia Vilnensia“ redkolegijos narys. Nuo 2008 m. Nacionalinės kūrybinių ir kultūros industrijų asociacijos valdybos pirmininkas. 

2010–2012 m. Lietuvos kultūros ministras. 2012–2016 m. Lietuvos ambasadorius prie UNESCO.

2016–2019 m. LR Seimo narys, (Liberalų sąjūdžio frakcija), LR Seimo Švietimo ir mokslo komiteto narys, LR Seimo tarpparlamentinių ryšių su Prancūzijos Respublika grupės pirmininkas.

Nuo 2019 m. Lietuvos nacionalinio dailės muziejaus direktorius.

Kūryba 
Sukūrė grafikos (ciklai „Vidiniai peizažai“ 1993 m., „Struktūra ir energija“ 1999 m., „Punktyrinės teritorijos“ 2003 m.), tapybos (ciklas „Moters judesys“ 1996 m., „Tėviškės peizažai“ 2008 m.) kūrinių. Kūryba konceptuali, kontekstuali, jai būdingos įvairios grafikos technikos, dekonstrukcija. Apipavidalino knygų (Julius Keleras. Sniegas, benamis, krentantis 2007 m.).

Nuo 1994 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Prancūzija, Vokietija, Japonija, Belgija, Švedija, Lenkija, Estija); individualios parodos: Tokijas – 1997 m., Kaunas – 1997 m., 1998 m., 1999 m., 2000 m., Ruaja (Piui de Domo departamentas, Prancūzija) – 1997 m., Šiauliai, Klaipėda – abi 1998 m., Leipcigas – 1999 m. Kuravo parodas, rengia meno simpoziumus, mokslines konferencijas.

Šaltiniai 

|-

|-

Lietuvos dailininkai
Lietuvos filosofai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos kultūros ministrai
Lietuvos ambasadoriai prie UNESCO
Seimo nariai
Aizputės savivaldybė

Aizputės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vakarų Latvijoje, Kuržemėje. Administracinis centras – Aizputė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Liepojos rajono dalies. Buvo padalinta į 5 valsčius (Aizputės, Cyravos, Kalvenės, Kazdangos, Lažos) ir 1 miestą (Aizputę). Po 2021 m. teritorinės-administracinės reformos panaikinta, prijungta prie Pietų Kuršo savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Aknystos savivaldybė

Aknystos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas pietryčių Latvijoje, Sėlijoje. Administracinis centras – Aknysta. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Jėkabpilio rajono dalies. Savivaldybė buvo padalinta į 3 valsčius (Aknystos, Asarės, Garsenės) ir 1 miestą (Aknystą). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Jėkabpilio savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Aknystos savivaldybė
Aluojos savivaldybė

Aluojos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Aluoja. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Limbažių rajono dalies. Buvo padalinta į 4 valsčius (Aluojos, Braslavos, Bryvzemniekų, Staicelės) ir 2 miestus (Aluoją, Staicelę). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Limbažių savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Alsungos savivaldybė

Alsungos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vakarų Latvijoje, Kuržemėje. Administracinis centras – Alsunga. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Kuldygos rajono dalies, į smulkesnius vienetus nebuvo skirstoma. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Kuldygos savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Amatos savivaldybė

Amatos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Drabešiai. Savivaldybė sudaryta 2000 m. reformos metu iš Cėsių rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo padalinta į 5 valsčius: Amatos, Drabešių, Nytaurės, Skujenės ir Zaubės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Cėsių savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Honorijus II

Honorijus II (Onorio II, gimimo vardas Lamberto Scannabecchi, g. apie 1036 m., netoli Imolos miesto, Italijoje – m. 1130 m. vasario 13 d. palaidotas Laterano bazilikoje, Italijoje) – popiežius nuo 1124 m. gruodžio 21 d. iki mirties.

Biografija 

Lamberto Scannabecchi kilęs iš prastuomenės, popiežiaus Paskalio II iškviestas į Romą. 1099 m. paskirtas Santa Prassedes kardinolu kunigu, buvo vienas iš kardinolų, kurie lydėjo popiežių Gelasijų II tremtyje 1118–1119 m. Paskirtas popiežiaus legatu vadovavo deryboms su imperatoriumi Henriku V dėl imperatoriaus teisės skirti vyskupus savo valdomoje teritorijoje. Ginčas dėl investitūros užbaigtas sudarius Vormso konkordatą 1122 m.

Savo pontifikavimo laikotarpiu patvirtino Premonstratų (norbertinų) ordino ir Tamplierių ordino statutus.

Nuorodos 
 Sąrašas:Popiežiai

Popiežiai
Apės savivaldybė

Apės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas šiaurės rytų Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Apė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Alūksnės rajono dalies. Buvo padalinta į 4 valsčius (Apės, Gaujienos, Trapenės, Virešių) ir 1 miestą (Apę). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Smiltenės savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Aucės savivaldybė

Aucės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas pietų Latvijoje, Žiemgaloje. Administracinis centras – Aucė.

Istorija 
 
Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Duobelės rajono dalies. 2021 m. liepos 1 d. Aucės savivaldybė prijungta prie naujos Duobelės savivaldybės.

Suskirstymas 

Savivaldybė buvo padalinta į 6 valsčius ir 1 miestą.

 Aucė – miestas
 Bėnės valsčius
 Ylės valsčius
 Lielaucės valsčius
 Ukrų valsčius
 Vecaucės valsčius
 Vytinių valsčius

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Aucės savivaldybė
Naujosios Akmenės seniūnija

Naujosios Akmenės seniūnija gali reikšti:

 Naujosios Akmenės kaimiškoji seniūnija
 Naujosios Akmenės miesto seniūnija
Paprastoji saulėgrąža

Paprastoji saulėgrąža (Helianthus annuus) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalas, kilęs iš Šiaurės Amerikos. Dabar auginamas daugelyje pasaulio valstybių.

Šiaurės Amerikoje saulėgrąžos indėnų augintos daugiau nei prieš 2000 metų. Į Europą atgabentos ispanų, XVI a. pradėtos auginti Madrido botanikos sode. Į Rytų Europą pateko XVIII a.

Morfologija 

Augalas vienmetis, žolinis. Stiebas 0,6-3 m aukščio, status, tvirtas, padengtas šiurkščiais plaukeliais. Lapai išsidėstę pražangiai ant ilgų lapkočių, paprastieji, ištisiniai iki 40 cm ilgio, taip pat dengiami šiurkščių plaukelių. Žiedai auga stiebų viršūnėse. Tai labai stambūs graižai, kurių skersmuo siekia 30-50 cm. Kraštiniai žiedyną sudarantys žiedai liežuviški, oranžiškai geltoni, 4-7 cm ilgio, paprastai bevaisiai. Vidiniai žiedlapiai vamzdiški, rudai geltoni, dvilyčiai, gausūs (500–2000 viename žiedyne). Paprastoji saulėgrąža dažniausiai išaugina vieną žiedyną, nors kartais gali būti dar keli smulkesni. Pasižymi tuo, jog dienos bėgyje žiedynai gręžiasi Saulės kryptimi. Žydi liepos-rugsėjo mėnesiais. Rudenį subrandina juodas arba juodai-baltai dryžuotas sėklas.

Panaudojimas 

Paprastoji saulėgrąža – labai svarbus aliejinis, pašarinis, maistinis augalas. Iš sėklų spaudžiamas saulėgrąžų aliejus – vienas pagrindinių augalinių aliejų pasaulyje. Saulėgrąžų sėklos valgomos šviežios taip pat skrudintos, sūdytos, jomis gardinama duona, konditerijos gaminiai. Sėklų išspaudos naudojamos galvijams šerti. Dekoratyvinės saulėgrąžų veislės auginamos darželiuose.

Paprastosios saulėgrąžos lapų ir žiedų preparatai vartojami apetitui sužadinti. Saulėgrąžų aliejumi patariama gydyti žaizdas, nudegimus, votis bei aterosklerozę.

Simbolika 

Heralidikoje saulėgrąža yra vaisingumo, vienybės, Saulės šviesos, nušvitimo, taikos simbolis.

Astriniai
Vaistiniai augalai
Kultūriniai augalai
Aliejiniai augalai
Pašariniai augalai
Babytės savivaldybė

Babytės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Pinkiai. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Rygos rajono dalies. Buvo skirstoma į 2 valsčius: Salos ir Babytės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Marupės savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Balduonės savivaldybė

Balduonės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Žiemgaloje. Administracinis centras – Balduonė. Savivaldybė sudaryta 2008 m. reformos metu iš Rygos rajono dalies. Buvo skirstoma į Balduonės miestą ir Balduonės valsčių. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Kekavos savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Baltinavos savivaldybė

Baltinavos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Latgaloje. Administracinis centras – Baltinava. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Balvų rajono dalies (Baltinavos valsčiaus). Į smulkesnius vienetus nebuvo skirstoma. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Balvų savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Beverynos savivaldybė

Beverynos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Mūrmuiža. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Valmieros ir Valkos rajonų dalių. Buvo skirstoma į 3 valsčius: Brengulių, Kaugurių ir Trikatos. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Valmieros savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Bruocenų savivaldybė

Bruocenų savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vakarų Latvijoje, Kuržemėje. Administracinis centras – Bruocenai. Savivaldybė sudaryta 2001 m. reformos metu iš Saldaus rajono dalies, 2007 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 4 valsčius (Blydenės, Ciecerės, Gaikių, Remtės) ir 1 miestą (Bruocenus). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Saldaus savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Bruocenų savivaldybė
Burtniekų savivaldybė

Burtniekų savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Burtniekai. Savivaldybė sudaryta 2006 m. reformos metu iš Valmieros rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 6 valsčius: Burtniekų, Ėvelės, Matyšių, Rencenų, Valmieros ir Vecatės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Valmieros savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Beržvaitis

Beržvaitis – kaimas Rietavo savivaldybėje, Tverų seniūnijoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Adomaičiai (Rietavas)

Adomaičiai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Tverų seniūnijoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Jucaičiai (Rietavas)

Jucaičiai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, 6 km į pietryčius nuo Rietavo, 2 km į šiaurės vakarus nuo Labardžių, kairiajame Kirkšnies upės krante, piečiau jos ir Dabrako santakos, prie .

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Carnikavos savivaldybė

Carnikavos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Carnikava. Savivaldybė sudaryta 2006 m. reformos metu iš Rygos rajono dalies (Carnikavos valsčiaus). Į smulkesnius vienetus nebuvo suskirstyta. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Adažių savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Cesvainės savivaldybė

Cesvainės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Cesvainė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Maduonos rajono dalies. Buvo sudkirstyta į Cesvainės valsčių ir Cesvainės miestą. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Maduonos savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Ciblos savivaldybė

Ciblos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Latgaloje. Administracinis centras – Blontai. Savivaldybė sudaryta 2000 m. reformos metu iš Ludzos rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 5 valsčius: Blontų, Ciblos, Lydumniekų, Pušmucovos ir Zvirgzdenės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Ludzos savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Laužai (Rietavas)

Laužai – kaimas Rietavo savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Rietavo. Kaimo rytuose teka Ežerupis (Jūros intakas).

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Norgalviai

Norgalviai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, 3 km į šiaurės rytus nuo Rietavo. Šalia kaimo teka Jūra ir Ežerupis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Dagdos savivaldybė

Dagdos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Latgaloje. Administracinis centras – Dagda. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Kraslavos rajono dalies. Buvo suskirstyta 1 miestą (Dagdą ir 10 valsčių (Andrupenės, Andzelių, Asūnės, Bėrzinių, Dagdos, Ezerniekų, Konstantinovos, Kepovos, Svarinių, Škiaunės). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Kraslavos savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Patyris (Rietavas)

Patyris – kaimas Rietavo savivaldybėje, 10 km į vakarus nuo Rietavo, prie krašto kelio 197, ties savivaldybių riba. Netoliese teka Vedega.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Pauškės

Pauškės – kaimas Rietavo savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Rietavo, dešiniajame Jūros upės krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Pyvorai

Apie kaimą Plungės rajone žr. Pyvorai (Plungė).

Pyvorai – kaimas Rietavo savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Rietavo, prie Luknos upės (Minijos intakas).

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Olegas Antonovas

Olegas Antonovas (; 1906 m. vasario 7 d. Maskvos sritis – 1984 m. balandžio 4 d. Kijevas) – tarybinis lėktuvų konstruktorius, mokslų daktaras, TSRS (1981 m.) ir Ukrainos Mokslų Akademijų akademikas (1968 m.), Socialistinio Darbo didvyris.

Biografija 

Olegas Antonovas gimė 1906 m. vasario 7 d. dabartinės Maskvos srities Podolsko rajono Troicų kaime. Tėvai – Ana Jefimovna ir Konstantinas Konstantinovičius Antonovai, bajorų kilmės.

1924 m., besimokydamas Saratovo pramonės technikume, pagamino pirmą savo sklandytuvą.
1925 m. įstojo į Leningrado politechnikos instituto Mašinų gamybos fakultetą, kurį baigė 1930 m. ir ėmė dirbti inžinieriumi.

1931 m. ėmė dirbti vyriausiuoju Maskvos sklandytuvų gamyklos konstruktoriumi. Suprojektavo sklandytuvus Upar, Rot front, Standart.
Nuo 1938 m. Antonovas dirbo A. Jakovlevo KB. 1940 m. vadovavo vokiško žvalgybinio lėktuvo Fieseler 156 sovietinės kopijos OKA-38 projektavimo darbams, buvo perkeltas į neseniai okupuotą Kauną, kur buvusių Lietuvos Karo aviacijos dirbtuvių pagrindu įkurtose DVRA 55-osios aviacijos remonto dirbtuvėse, vėliau tapusiose SSRS Aviacijos pramonės liaudies komisariato gamykla Nr. 365, turėjo prasidėti šio orlaivio serijinė gamyba. 

Prasidėjus Didžiajam Tėvynės karui O. Antonovas sukūrė keletą desantinių sklandytuvų. 1942 m. buvo išbandytas jo sukurtas sklandytuvas lengvajam tankui T-60 gabenti.

Nuo 1946 m. vadovavo Jakovlevo OKB filialui, po to – savo OKB-153, kuris nuo 1984 m. pradėtas vadinti Antonovo vardo OKB.

1947 m. O. Antonovas sukūrė vienmotorį biplaną An-2, kuris turėjo pravardes „Anuška“, „Oro žemdirbys“, „Sparnuotas sanitaras“ ir kt.
1952 m. O. Antonovas ir jo KB vyriausieji specialistai persikėlė į Kijevą, kur konstravimo biuras buvo suorganizuotas iš naujo. 1953 m. Antonovo KB gavo užsakymą sukurti transportinį lėktuvą su dviem turbosraigtiniais varikliais, o 1958 m. lėktuvas An-8 buvo paleistas į serijinę gamybą Taškento aviacijos gamykoje.

1960 m. O. Antonovas Maskvos Aviacijos institute apsigynė technikos mokslų daktaro disertaciją. Tais pačiais metais buvo išrinktas Ukrainos Mokslų Akademijos nariu korespondentu.
1962 m. O. Antonocas tapo generaliniu konstruktoriumi.

Paskutinis O. Antonovo sukurtas lėktuvas buvo An-124 Ruslan. Tai vienas galingiausių pasaulio transportinių lėktuvų, kuriuo buvo užfiksuota 30 pasaulio rekordų.

2005 m. pabaigoje Antonovo OKB sukurtais lėktuvais buvo pasiekti 483 oficialūs pasaulio rekordai, iš kurių 378 tuo metu dar buvo nesumušti.

Palaidotas Baikovo kapinėse (Kijevas).

O. Antonovo sukurti lėktuvai 
Vadovaujant O. Antonovui buvo sukurti:
 transportiniai lėktuvai – An-8, An-12, An-22 Antej, An-32, An-72, An-124 Ruslan.
 daugiatiksliai lėktuvai – An-2, An-14, An-28.
 keleiviniai lėktuvai – An-10, An-24

Apdovanojimai 
 Stalino premija (1952 m.)
 Lenino premija (1962 m.)
 Socialistinio darbo didvyris (1966)
 trys Lenino ordinai
 du Spalio revoliucijos ordinai
 1-ojo laipsnio Tėvynės karo ordinas
 Darbo Raudonosios Vėliavos ordinas
 A. Tupolevo vardo Aukso medalis už darbus aviacijos ir kosmoso technikos srityje (1984 m.).

Nuorodos 

 Олег Константинович Антонов - биография 

Antonovas
Antonovas
Pjaulės

Pjaulės – kaimas Rietavo savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Rietavo, 2 km į šiaurės vakarus nuo Labardžių, prie kelio . Šalia kaimo teka Kirkšnis, Aitra, Dabrakas.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Pjaulėse 1916 m. gruodžio 5 d. gimė agronomas biochemikas, žemės ūkio mokslų kandidatas Justinas Kontrimas.

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Plunkėnai

Plunkėnai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, 12 km į pietus nuo Rietavo, kur Plunkė įteka į Jūrą, dešiniajame jos krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Daugpilio savivaldybė

Daugpilio savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Latgaloje ir Sėlijoje. Administracinis centras – Daugpilis. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Daugpilio rajono dalies. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Aukštutinės Dauguvos savivaldybės.

Suskirstymas 
Savivaldybė buvo suskirstyta į 19 valsčių. Daugpilio miestas į savivaldybės sudėtį neįėjo.

 Ambelių valsčius
 Bikerniekų valsčius
 Demenės valsčius
 Dubnos valsčius
 Kalkūnų valsčius (arba Kalkuonės valsčius)
 Kalupės valsčius
 Laukesos valsčius
 Lyksnos valsčius
 Malinovos valsčius
 Medumo valsčius
 Naujenės valsčius (arba Naujinio valsčius)
 Nycgalės valsčius
 Salienos valsčius
 Skrudalienos valsčius
 Šventės valsčius
 Taborės valsčius
 Vabuolės valsčius
 Vecsalienos valsčius
 Viškių valsčius

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
 
Daugpilis
Pupšiai

Pupšiai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, 5 km į pietvakarius nuo Rietavo, prie Kumelupio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Purveliai (Rietavas)

Purveliai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, 5 km į pietryčius nuo Rietavo. Pro kaimą teka Kirkšnis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Rindės

Rindės – kaimas Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, 11 km į pietus nuo Rietavo, kur Rindė į teka į Jūrą.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Stalgas (Rietavas)

Stalgas – buvęs kaimas Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, seniūnijos šiaurėje, ribojasi su Plungės rajonu. Kaime teka Buba.

Istorija

2017 m. kaimas buvo panaikintas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Duobelės savivaldybė

Duobelės savivaldybė () – administracinis vienetas pietų Latvijoje, Žiemgaloje. Ribojasi su Saldaus, Tukumo ir Jelgavos savivaldybėmis, Lietuvos Respublikos Joniškio ir Akmenės rajonais. Plotas 1629,3 km², 28 517 gyventojai (2021 m.). Administracinis centras – Duobelė.

Istorija 
Dabartinė savivaldybė sudaryta 2021 m. liepos 1 d., sujungus Aucės, Tėrvetės ir ankstesniąją Duobelės savivaldybę. Savivaldybės teritorija atitinka iki 2009 m. administracinės-teritorinės reformos gyvavusio Duobelės rajono ribas.

Ankstesnioji Duobelės savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Duobelės rajono dalies. Buvo suskirstyta į 10 valsčių ir 1 miestą, turėjo 888,6 km² plotą ir 19 219 gyventojus (2021 m.). Administracinis centras buvo Duobelėje.

Suskirstymas 
Savivaldybė skirstoma į 19 valsčių ir 2 miestus:

 Aneniekų valsčių
 Aucės miestą
 Augstkalnės valsčių
 Aurių valsčių
 Bėnės valsčių
 Bėrzės valsčių
 Bikstų valsčių
 Bukaišių valsčių
 Duobelės miestą
 Duobelės valsčių
 Ylės valsčių
 Jaunberžės valsčių
 Krimūnų valsčių
 Lielaucės valsčių
 Naudytės valsčių
 Penkulės valsčių
 Tėrvetės valsčių
 Ukrių valsčių
 Vecaucės valsčių
 Vytinių valsčių
 Zebrenės valsčių

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Duobelės savivaldybė
Šiurnokai

Šiurnokai – kaimas Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, 5 km į pietvakarius nuo Rietavo, Rietavo miškų apsuptyje. Kaime teka Kumelupis, ryčiau jis įteka į Jūrą. Praeina kelias .

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Venckiškė

Venckiškė – kaimas Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, 4 km į pietryčius nuo Rietavo. Pro kaimą teka Kirkšnis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Dundagos savivaldybė

Dundagos savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vakarų Latvijoje, Kurše. Administracinis centras – Dundaga. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Talsų rajono dalies. Buvo suskirstyta į 2 valsčius: Dundagos ir Kolkos. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Talsų savivaldybės.

Šaltiniai
Durbės savivaldybė

Durbės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas pietvakarių Latvijoje, Kurše. Administracinis centras – Liegiai. Savivaldybė sudaryta 2000 m. reformos metu iš Liepojos rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 4 valsčius (Durbės, Dunalkos, Tadaikių, Vecpilio) ir 1 miestą (Durbę. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Pietų Kuršo savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Engurės savivaldybė

Engurės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Kurše. Administracinis centras – Smardė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Tukumo rajono dalies. Buvo suskirstyta į 3 valsčius: Engurės, Lapmežciemo ir Smardės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Tukumo savivaldybės.

Šaltiniai
Ėrglių savivaldybė

Ėrglių savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Ėrgliai. Savivaldybė sudaryta 2006 m. reformos metu iš Maduonos rajono dalies. Buvo suskirstyta į 3 valsčius: Ėrglių, Jumurdos ir Sausnėjos. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Maduonos savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Garkalnės savivaldybė

Garkalnės savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Bergiai (Rygos miesto dalis). Savivaldybė sudaryta 2006 m. reformos metu iš Rygos rajono dalies (Garkalnės valsčiaus). Į smulkesnius vienetus nebuvo suskirstyta. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Ruopažių savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Gruobinios savivaldybė

Gruobinios savivaldybė () – buvęs administracinis vienetas pietvakarių Latvijoje, Kurše. Administracinis centras – Gruobinia. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Liepojos rajono dalies. Buvo suskirstyta į 4 valsčius (Bartos, Gaviezės, Gruobinios, Medzės) ir 1 miestą (Gruobinią). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Pietų Kuršo savivaldybės.

Šaltiniai 

Latvijos savivaldybės
Žąsinė sidabražolė

Argentina anserina 
 Potentilla yukonensis 

Žąsinė sidabražolė (Potentilla anserina) – erškėtinių (Rosaceae) šeimos, sidabražolių  (Potentilla) genties augalų rūšis. Paplitusi Europoje, Azijoje bei Šiaurės Amerikoje.

Daugiametis, šliaužiantis, žolinis augalas. Šaknys mėsingos, kartais gumbiškai sustorėjusios. Stiebas plonas, šliaužiantis, 15−80 cm ilgio, įsišaknijantis. Lapai plunksniški, iš 13−21 lapelio, apatinė jų pusė apaugusi sidabriškai blizgančiais plaukeliais. Žiedai pavieniai, ilgakočiai, išaugę ties stiebo pamatu arba bambliais, gana dideli, 1,5−2,5 cm pločio. Potaurio lapeliai 5, triskilčiai. Taurėlapiai 5, šilkaplaukiai. Vainiklapiai 5, apie 1 cm ilgio, skaisčiai geltoni. Kuokelių ir piestelių daug. Vaisius sutelktinis. Vaisiukai − kiaušiniški riešutėliai; kiekviename vaisiuje jų subręsta po 20−25. Riešutėliai gelsvai rudi, jų nugarėlė išgaubta, pilvelis įgaubtas.

Žydi liepos − rugpjūčio mėn., pavieniai augalai ir vėliau, iki šalnų. Labai dažna visoje Lietuvoje. Auga kiemuose, pakelėse, pakrantėse, dykvietėse, ganyklose, pievose, laukuose, upių ir ežerų krantuose.

Panaudojimas 
Augalas turi rauginių ir gydomųjų medžiagų. Šaknis spalva ir skoniu primenana pastarnoką, kai kurios Skandinavijos ir Sibiro tautos vartoja maistui. Susmulkinta žole lesinami naminiai paukščiai, ypač žąsiukai ir kalakučiukai.

Literatūra 
Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 46 psl.

Erškėtiniai
Dekoratyviniai augalai
Vaistiniai augalai
Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas

Lengvosios atletikos pasaulio čempionatas – kas dvejus metus IAAF organizuojamas lengvosios atletikos čempionatas, kuriame dalyvauja atstovai iš viso pasaulio.

Čempionatai 

Mėlynai pažymėti čempionatai jau įvykę, o baltai būsimi.

Medalių lentelė 
Atnaujinta po 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionato.

Lietuvos medalininkai 

Lietuvos sportininkai pasaulio lengvosios atletikos čempionatuose yra iškovoję 8 medalius.

Lietuvos medalininkai kitų rinktinių sudėtyje

Nuorodos 

 Oficialus IAAF tinklalapis
Popiežius Leonas I

Šventasis Leonas I (arba Didysis Leonas I, apie 400 m. Toskanoje, Italija – 461 m. lapkričio 10 d. Romoje, Italija) – 45-asis Romos popiežius. Šventasis, liturginė diena Katalikų bažnyčioje – lapkričio 10 d., stačiatikių – vasario 18 d. Nuo 1754 m. Bažnyčios tėvas, Bažnyčios mokytojas.

Biografija 

Apie 422–432 m. arkidiakonas Romoje. Jo pontifikato metu žlungančią Vakarų Romos imperiją siaubė barbarai, todėl Leonas I reiškėsi ne tik kaip Bažnyčios, bet ir kaip valstybės vadovas – 452 m. derėjosi su hunų, 455 m. – su vandalų vadais, kad šie nežudytų žmonių ir nedegintų Romos.

Bažnyčios reikaluose pasižymėjo kaip ortodoksijos saugotojas ir Apaštalų Sosto teisių gynėjas. Kovojo su erezijomis ir jų skleidėjais monofizitais, pelagijonais, Manio, Prisciliano sekėjais. Gynė Romos bažnyčios viršenybę Aleksandrijos ir Antiochijos bažnyčių atžvilgiu, stiprino Romos bažnyčios įtaką Afrikoje, Galijoje ir Ilyrijoje. Siekdamas išsaugoti Bažnyčios vienybę jis nusileido Aleksandrijos bažnyčiai dėl Velykų datos apskaičiavimo.

Po jo popiežiumi tapo Hilarijus.

Filosofija 
Atskleisdamas monofizitų klaidingus teiginius aiškiai pasisakė už dvi Jėzaus Kristaus prigimtis viename asmenyje. Pabrėžė, kad abiejų prigimčių savybės, sujungtos viename asmenyje, liko nesumaišytos, bet vienijamos vieno dieviškojo asmens. Jo kristologinis mokymas išplaukė iš soteriologijos supratimo – kad išgelbėtų žmoniją, Jėzus privalėjo būti ir Dievu, ir žmogumi. Savo mokymą išdėstė laiške vyskupui Flavianui  Chalkedono susirinkimas 451 m.) priėmė Leono I Didžiojo koncepciją, ją dogmatizavo ir galutinai pasmerkė monofizitus.

Skelbė Romos vyskupo viršenybę kitų vyskupų atžvilgiu. Pabrėžė popiežiaus išskirtinumą, teigė, kad jis nėra pirmas tarp lygių, bet turi aiškią jurisdikcijos pirmenybę ir teikia įgaliojimus kitiems vyskupams. Teologiškai pagrindė popiežiaus atsakomybę už visą Bažnyčią. Jėzaus Kristaus valia tarėsi esąs apaštalo Petro įpėdinis, turintis valdžios pilnatvę, kurią Jėzus Kristus suteikė apaštalui Petrui.  Paveiktas Eusebijo Cezarėjiečio politinės teologijos idėjų teigė, kad valstybė privalo globoti ir ginti tikėjimą nuo eretikų, padėti išlaikyti bažnytinę drausmę, todėl pavedė imperatoriui šaukti visuotinius bažnyčios susirinkimus ir organizuoti sinodus.

Bibliografija 
Leonas I Didysis parašė liturginių tekstų:
 S. Leonis Magni. Romanipontificis sermones selecti, 96 pamokslų rinkinys, 1871 m.;
 Sancti Leonis Magni papae primi opera omnia, epistolis triginta, tribusque de gratia Christi opusculis auctiora, 173 laiškai, 1748 m.

Literatūra 
 De Saint–Chėron Hist. du Pontificat de Saint–Lėon le Grand Paris 1845;
 P. Kuhn Die Christologie Leos 1. des Grossen Wurtzburg 1894;
 W. J. Halliwell The Style of Pope St. L the Great Washington 1939.

Nuorodos 
 Sąrašas:Popiežiai

Šaltiniai 

Leonas I
Leonas I
Leonas I