joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Brazilijos lietuvių Romos katalikų Šv. Juozapo bendruomenė

Brazilijos lietuvių Romos katalikų Šv. Juozapo bendruomenė – seniausia Brazilijos lietuvių organizacija, įkurta 1928 m. rugsėjo 9 d. San Paule labdaros, lietuvių religinių ir kultūrinių tradicijų puoselėjimo tikslais.

Istorija 
Bendruomenės kūrimo iniciatorius ir pirmasis pirmininkas iki 1931 m. buvo Brazilijos lietuvių kolonijos kapelionas kunigas J. Valaitis. 1999 m. bendruomenei priklausė Lietuvių katalikių moterų draugija, Maldos apaštalavimo draugija, Šv. Juozapo vyrų brolija.

Bendruomenė išlaiko 1936 m. pastatytą Šv. Juozapo bažnyčią San Paulo priemiestyje Vila Zelinoje, kleboniją, lituanistinę mokyklą. Nuo 1937 m. veikia bendrijos choras. Benrija nuo 1976 m. yra lietuvių sodybos „Lituanika“ su senelių ir svečių namais, t. p. buvusios Šv. Kazimiero parapijos pastatų viena savininkių. 1931 m. turėjo 43, 1935 m. apie 1500, 1972 m. – 120,1999 m. - 169 narius.

Pirmininkai 
 Jurgis Valaitis – 1928–1931 m.;
 Benediktas Sugintas – 1931 m.;
 Pijus Ragažinskas;
 Aleksandras Arminas;
 Juozas Šeškevičius – nuo 1974 m.

Šaltiniai 

Brazilijos lietuvių bendruomenė
Svindonas

Svindonas – miestas pietų Anglijoje, tarp Bristolio ir Redingo. Geležinkelio stotis. Automobilių, telekomunikacijų pramonė. Miestas žinomas žiedinių sankryžų gausa. Svindone įrengta garsiausia, vadinamoji Magic Roundabout sankryža. Ši žiedinė sankryža sudaryta iš pagrindinio žiedo ir aplink jį įrengtų 5 mažesnių žiedų, į kuriuos įvažiuojama iš 6 gatvių.

Sportas 
 Swindon Town FC (futbolas)

Anglijos miestai
Viltšyro gyvenvietės
AÉP Páfos

Pafoso AÉP – buvęs Kipro futbolo klubas iš Pafoso.

Istorija 
AEP Paphos (Greek: Αθλητική Ένωση Πάφος, Athlitiki Enosi Pafos; "Athletic Union Paphos") buvęs klubas iš Pafoso. 

Klubas įsikūrė 2000 m., kai susijungė du klubai iš Pafoso. (APOP ir Evagoras Páfos). 

2013/2014 m. Antrojo diviziono pirmenybėse klubas turėjo trisdešimties taškų nuobaudą. Sezoną baigė turėdami minus aštuonis taškus.

AEP Paphos nebeliko, kai 2014 m. birželio 9 d. susijungė su AEK Kouklia ir buvo sukurtas naujas klubas, pavadintas Pafos FC.

Pasiekimai

Sezonai

Kipro pirmenybės 

|}

Nuorodos 
 Soccerway

Pafos
Saint Bernard's FC

Edinburgo „Saint Bernard's“ – buvęs Škotijos futbolo klubas iš Edinburgo.

Istorija 
Klubas įkurtas 1874 m. Third Edinburgh Rifle Volunteers pavadinimu.

Vėliau tapo St Bernard's F.C. 1878 m. 

Komanda išformuota 1943 m.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 Present club site
 Historical Kits
 Andy Mitchell's excellent series of articles on the club.
 Results and statistics at Fitbastats

Saint Bernards
Third Lanark AC

Glazgo „Third Lanark“ – Škotijos futbolo klubas iš Glazgo.

Istorija 
Klubas įkurtas 1872 m. komanda išformuota 1967 m.

Pasiekimai

Nuorodos 

Third Lanark
Clyde FC

Kambernoldo „Clyde“ – Škotijos futbolo klubas iš Kambernoldo. Iki 1994 m. žaidė Glazge.

Istorija 
Klubas įkurtas 1877 m. Yra dalyvavę elito diviziono kovose.

Šiuo metu žaidžia ketvirtos pakopos pirmenybėse.

Aprangos ir jų pokyčiai 
Sportinių aprangų gamos pokyčiai
 Namuose žaidžia baltos, juodos ir raudonos spalvos aprangomis.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė

Clyde
Clydesdale FC

Glazgo „Clydesdale“ – buvęs Škotijos futbolo klubas iš Glazgo.

Pasiekimai

Nuorodos 

Clydesdale
Cambuslang FC

Glazgo „Cambuslang“ – buvęs Škotijos futbolo klubas iš Glazgo.

Pasiekimai

Nuorodos 

Cambuslang
IPhone

iPhone – JAV kompanijos Apple sukurti ir plėtojami išmanieji telefonai.

Beveik neturi mygtukų, valdomi prisilietimais ir lietimui jautriu ekranu. Įdiegta operacinė sistema iOS. Turi fotokamerą, groja muziką, plačiai naudoja interneto galimybes (elektroninio pašto programa, naršyklė, jungiasi prie vietinių Wi-Fi).

Raida 
Anonsuotas 2007 m. sausio 9 d. Pirmiausia išleistas JAV, o 2007 m. birželio 29 d. pasirodė tarptautinėje rinkoje. 2007 m. žurnalas „Time“ įrenginį išrinko „Metų išradimu“. 2008 m. rugsėjo 26 d. Lietuvoje „Omnitel“ į prekybą paleido iPhone 3G su daug greitesniais 3G duomenimis ir GPS navigacija.

2010 m. buvo pradėta prekiauti iPhone 4, 2012 m. – iPhone 5, 2013 m. – iPhone 5C ir 5S, 2014 m. – iPhone 6 ir 6+', 2015 m. – iPhone 6S ir iPhone 6s plus ', 2016 m. – iPhone SE, iPhone 7 ir iPhone 7+, 2017 m. – iPhone 8 ir iPhone X, 2018 m. – iPhone XS, XR ir XS Max, 2019 m. – iPhone 11, 11 Pro ir 11 Pro Max, 2020 m. – iPhone SE (atnaujinta versija). 2020 – iPhone 12, 12 Mini, 12 Pro, 12 Pro Max. 2021 m. – iPhone 13, 13 Mini, 13 Pro, 13 Pro Max.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

IPhone
Adolfas Brėskis

Adolfas Brėskis (1938 m. vasario 26 d. Genėtiniuose, Raguvos valsčius – 2016 m. lapkričio 14 d. ) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

Biografija 
1955 m. baigė Raguvos vidurinę mokyklą. 1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI). 1969 m. technikos mokslų kandidatas. 

1960–1961 m. KPI asistentas. 1966–1976 m. KPI Klaipėdos fakulteto mechaninių disciplinų katedros vedėjas. 1971 m. docentas. 1975–1978 m. fakulteto prodekanas, 1978–1991 m. dekanas.

1991–1997 m. Klaipėdos universiteto Jūrų technikos fakulteto dekanas, 1993 m. laikinasis universiteto rektorius, 1991–2007 m. prorektorius.

Mokslinė veikla 
Išrado įrenginį įtempimų relaksacijai aukštose temperatūrose tirti (1963 m.). Paskelbė mokslinių darbų iš energetinių įrenginių medžiagų ilgalaikio stiprumo.

Šaltiniai 

Lietuvos inžinieriai mechanikai
Lietuvos išradėjai
Klaipėdos universiteto rektoriai
KU prorektoriai
KU dėstytojai
Carlos Alberto Rentería Mantilla

Carlos Alberto Renteria Mantilla (pravarde Beto, g. 1945 m. kovo 11 d.) – Kolumbijos narkobaronas, manoma, šiuo metu vadovaujantis Šiaurės Slėnio karteliui.

Už informaciją, padėsiančią jį areštuoti, JAV vyriausybė paskyrusi 5 milijonų dolerių apdovanojimą. Šiaurės Slėnio kartelis iš Kolumbijos į JAV jau yra eksportavęs apie 500 tonų kokaino už apytiksliai 10 milijardų JAV dolerių.

Mantilla narkotikų verslu užsiima jau daugiau, nei 15 metų.

Valdžią kartelyje Mantilla įgijo greičiausiai po Diego Montojos arešto 2007 m. pabaigoje.

Nuorodos 

Rentería
Prekeiviai narkotikais
Toyota 2000GT

Toyota 2000GT – sportinis automobilis, pagamintas ribotu kiekiu. Automobilis pristatytas 1965 m. Tokijo automobilių parodoje. Pasirodymas iš pagrindų pakeitė vaizdą Japonijos automobilių rinkoje. Anksčiau, kaip manyta, šioje šalyje buvo gaminamos tik praktiškos transporto priemonės. Šis modelis įrodė, kad Japonijos gamintojai gali pagaminti sportinį automobilį, kuris pajėgus konkuruoti su europietiškais tokio tipo automobiliais.

2000GT
Sportiniai automobiliai‎ 
Lenktyniniai automobiliai‎
Sufriero kalvų ugnikalnis

Sufriero kalvų ugnikalnis () – aktyvus kompleksinis stratovulkanas Montserato saloje, Karibuose. Aukštis 915 m.

Istorija 

Ugnikalnis ilgą laiką buvo snaudžiantis (nuo XVII a.), tačiau 1995 m. išsiveržė ir nuo to jo išsiveržimai nesiliauja. Piroklastų srautai ir pelenai sugriovė Montserato sostinę Plimutą ir didžiąją salos dalį pavertė dykyne. 1997 m. išsiveržimo metu žuvo 19 žmonių. Dėl Sufriero kalvų ugnikalnio veiklos dauguma salos gyventojų buvo evakuoti į aplinkines salas.

Galerija

Nuorodos 
 Ugnikalnių duomenų bazė

Montseratas
Šiaurės Amerikos ugnikalniai
Yamaha Motor Corporation

Yamaha Motor Company Limited () − motorizuotų transporto priemonių ir variklių gamintoja, pradėjusi savo veiklą Japonijoje 1955 m. birželio 1 d. „Yamaha Motors“ yra pasaulyje antras pagal dydį motociklų gamintojas (po „Honda“). 

„Yamaha Motor Company“ yra „Yamaha Corporation“ dalis, kuri yra didžiausia pianinų gamintoja pasaulyje. „Yamaha Motors“ taip pat gamina ir kitokias motorizuotas transporto priemones, tokias kaip valtys ar sniegaeigiai.

Japonijos įmonės
Motociklų gamintojai
Formulės 1 variklių gamintojai
Robertas Danys

Robertas Alfonsas Danys (g. 1963 m. rugpjūčio 2 d. Turgeliuose, Šalčininkų raj. – 2008 m. rugsėjo 15 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas, dainų tekstų autorius.

Biografija 
1981 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1986 m. – lietuvių kalbos ir literatūros studijas Vilniaus universiteto (VU) Filologijos fakultete.

1986–1989 m., 1990–1993 m., 1994–1995 m. mokytojavo Vilniaus mokyklose. 1993–1994 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas.

Respublikinėje spaudoje debiutavo 1979 m.

Nuo 1996 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

Kūryba 
Pirmajame rinkinyje vyrauja klasikiniai lyriniai tekstai meilės tema. Pasak kritikų, „šlubuoja“ tiek forma (rimavimas), tiek turinys (daug nuvalkiotų bendrybių). Tekstai labai nelygūs: „žybtelėjusį“ įdomesnį įvaizdį „skandina" prėskos metaforos. Lyrizmas neretai balansuoja ties pavojinga sentimentalumo riba. Antrajame rinkinyje mažiau duobių – atsiranda švari skaidra, kuri „gimdo“ paprastą išmintį, be vaikiškų pretenzijų atrodyti protingam.  Miuziklo „Aidas ir Aida“ (2005 m., kompozitorius Jonas Jurkūnas, pastatė Keistuolių teatras, režisierius Antanas Gluskinas) libreto autorius.

Bibliografija 
 Pavėlavusi knyga, eilėraščiai, Kaunas, Oškinio leidykla, 1992 m.
 Vienatvės para, eilėraščiai, Vilnius, Biznio mašinų komp. leidykla, 1999 m.
 Dvylika meilės paukštelių, eilėraščiai, Vilnius, 2007 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 „Literatūra ir menas“, Poezija Roberto Danio eilės
 Mirtis yra kvaila mintis

Lietuvos poetai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos dainų autoriai
Fermos

Fermos – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, šiauriau Rutkiškių, pro kaimą teka Akmenos upė.

Gyventojai

Žymūs žmonės

1921 m. Fermose gimė Vilniaus universiteto rektorius (1958–1990) Jonas Kubilius, jis buvo jauniausias ir ilgiausiai universitetui vadovavęs rektorius.

Šaltiniai 

Jurbarko rajono savivaldybės gyvenvietės
Albinas Briedis

Albinas Briedis (1909 m. liepos 3 d. Milvydžiai, Joniškio valsčius – 1941 m. lapkričio 4 d. geležinkelio Kotlasas-Vorkuta statybos lageris prie Sivaja Maska, Komija) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, leidėjas, prozininkas.

Biografija 
1924–1928 m. mokėsi Šiaulių gimnazijoje, 1928 m. įstojo į Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą.

1930 m. įkūrė laikraštį „Lietuvos studentas“, pirmasis jo redaktorius. Buvo Vytauto Didžiojo universiteto studentų kororacijos „Romuva“ Prūsų sekcijos pirmininkas, redagavo pagarsėjusį leidinį „Prūsai – ketvirtasis Baltijos narys“. 1932 m. redagavo laikraštį „Aklųjų dalia“, nuo 1933 m. laikraščio „Tėvų žemė“, nuo 1936 m. antisemitinio savaitraščio „Verslas“ ir žurnalo „Amatininkas“ redaktorius.   Bendradarbiavo almanache „Granitas“, žurnale „Linija“. Sukūrė novelių, redagavo 1940 m. liepos 12 d. sovietinės valdžios suimtas, kalintas Kaune ir Vilniuje. 1941 m. balandžio 19 d. nuteistas 8 m. kalėti. 1941 m. birželio mėn. išvežtas į Vorkutą ir ten žuvo.

Šaltiniai 

Lietuvos leidėjai
Lietuvos redaktoriai
1953 m. Formulės 1 sezonas

1953 m. Formulės 1 sezonas buvo 4-tas FIA Formulės 1 čempionatas, kuris vyko nuo sausio 18 iki rugsėjo 13 d.. Kaip ir 1952 m. čempionate dalyvavo dauguma Formulės 2 čempionato dalyvių, tad ir Formulės 1 lenktynių skaičius buvo mažas.

Sezone buvo surengtos devynios lenktynės, o visą sezoną antrą kartą iš eilės laimėjo italas Alberto Ascari su Scuderia Ferrari ekipa.

Kaip ir buvo įprasta, be oficialių lenktynių buvo surengti ir kiti etapai, kurie nebuvo įskaityti į oficialų čempionatą.

Sezono apžvalga 
Šiame sezone vėl dominavo Ferrari komanda, laimėjusi septynias lenktynes iš aštuonių dalyvautų. Antroje vietoje liko Juan Manuel Fangio su Maserati.

Taškai buvo skiriami penkiems pilotams (8, 6, 4, 3, 2). Taškas buvo skiriamas greičiausio rato savininkui. Geriausi keturi pasiekti rezultatai buvo įskaičiuojami į bendrą įskaitą. Pilotams, kurie dalinosi vienu bolidu, taškai buvo padalinami pagal nuvažiuotų ratų skaičių. Visos sezono lenktynės, išskyrus Indianapolis 500, buvo rengiamos pagal Formulės 2 taisykles.

Sezono tvarkaraštis

1953 m. sezono rezultatai 

 † Pilotai dalinosi vienu bolidu.
 ‡ Lenktynėse bolidu dalinosi keli pilotai.

Šaltiniai 

Formulės 1 sezonai
Formulė1
Pakarniai

Pakarniai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Kužių seniūnijoje, 6 km į pietvakarius nuo Gruzdžių, 1 km į vakarus nuo Kūros upės ištakų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Petras Brizgys

Petras Brizgys (g. 1917 m. gruodžio 2 d. Plyniuose, Liudvinavo valsčius) – lietuvių chemikas. Vokietijos lietuvių bendruomenės ir Bendrojo Amerikos lietuvių fondo Čikagoje veikėjas.

Biografija 
Brolis vyskupas Vincentas Brizgys. 1938–1944 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo chemijos technologiją. 1938–1939 m. korporacijos „Grandis“ valdybos narys. 1941 m. tris mėnesius kalėjime buvo tardomas sovietinio saugumo, paleistas slapstėsi. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. baigė Štutgarto technologijos institutą.

1986 m. dirbo Kinijoje, prižiūrėjo JAV bendrovės pastatytas polimerų gamyklas. 1985 m. atgaivino „Grandies“ korporaciją ir tapo jos pirmininku.

Mokslinė veikla 
Tyrė ir sintetino vaistus, kosmetikos ir higienos preparatus, vandenyje tirpius polimerus; 2 išradimų autorius.

Šaltiniai 

JAV chemikai
JAV lietuvių bendruomenės veikėjai
Stasys Brundza

Stasys Brundza (g. 1947 m. vasario 22 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius, automobilininkas, automobilių sporto organizatorius, verslininkas, kolekcionierius.

Biografija 
Tėvas Kazys Brundza, seserys Elena ir Konstancija.

1964–1976 m. studijavo Vilniaus inžineriniame statybos institute, inžinierius-mechanikas (automobilis ir autoūkis). 1966–1968 m. Kauno radijo gamyklos inžinierius. 1968–1975 m. Iževsko (Rusija) automobilių gamyklos inžinierius bandytojas. 1976–1988 m. Vilniaus automobilių remonto gamyklos vyr. konstruktoriaus pavaduotojas, 1982–1988 m. sportinių automobilių „LADA VFTS“ gamybos vadovas. 1988–1992 m. Vilniaus eksperimentinės sportinių automobilių gamyklos (EVA) generalinis direktorius. Nuo 1991 m. „Thermo King“ atstovas Lietuvoje. 1991–2001 m. „Volvo Truck Corp.“ atstovas Lietuvoje. 1992–2001 m. „Audi“ ir „Volkswagen“ importuotojas Lietuvoje.  Sėkmingai perpardavinėdamas transporto priemones reeksportui susikrovė kapitalą, tačiau VAG koncernas dėl to pareikalavo atsakomybės, ko pasekoje teko skubiai parduoti verslą.

Nuo 1992 m. Vilniaus „Rotary“ klubo narys. 1993–2003 m. Tautinio olimpinio komiteto narys. 1996–1999 m. ir 2004–2007 m. Lietuvos autoverslininkų asociacijos prezidentas. 1996–2003 m. Lietuvos automobilių klubo prezidentas, nuo 2003 m. garbės prezidentas. 1998 m. įkūrė VšĮ „Stasio Brundzos Automobilių ir transporto muziejus“ (2012 m. muziejuje buvo 110 automobilių ir 20 motociklų).  2003–2004 m. banko „Snoras“ Tarybos pirmininkas. 2007–2008 m. ministro pirmininko Gedimino Kirkilo visuomeninis konsultantas saugaus eismo klausimais.  2012 m. „Drąsos kelio“ sąraše kandidatavo į LR Seimą.  Seime pasižymėjo daugeliu abejotinos vertės teisės aktų projektų pateikimu. Aršus transporto priemonių su dešinėje pusėje esančiu vairu registracijos Lietuvoje priešininkas.

Išgarsėjo pabėgimu iš autoįvykio 2011 metais.

Sportiniai pasiekimai 
 SSRS automobilių ralio lenktynių čempionas – 1971 m., 1974–1976 m., 1978–1983 m.
 „Europos turo“ (Tour d’Europe) absoliutus čempionas – 1974 m.
 „Akropolio ralio“ (Graikija) lenktynėse užėmė 6 vietą – 1976 m.
 „Tūkstančio ežerų ralio“ (Suomija) savo klasės lenktynių laimėtojas – 1973 m., 1980–1982 m.
 daugelio kitų tarptautinių ralio lenktynių laimėtojas

Įvertinimas 
 1974–1976 m. ir 1978–1979 m. išrinktas į Lietuvos geriausiųjų sportininkų dešimtuką
 1979 m. SSRS nusipelnęs sporto meistras
 1984 m. Garbės ženklo ordinas
 1997 m. Maltos ordino sidabro medalis
 2007 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius

Šaltiniai

Literatūra 
 Po ralio žvaigžde: apie garsųjį Lietuvos autolenktynininką Stasį Brunzą, ir ne tik apie jį / Rimantas Vanagas. – Vilnius: Alma littera, 1993. – 237 p.
 Auksinės trasos: leidinys apie automobilių ralį ir garsiausius Lietuvos lenktynininkus, skirtas S. Brundzos 60-mečiui / Valdas Valiukevičius. – Vilnius: LT Media Group, 2007. – 164 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-9944-0-4.

Lietuvos inžinieriai
Lietuvos ralio lenktynininkai
Lietuvos verslininkai
Lietuvos kolekcionieriai
Viktoras Majauskas

Viktoras Majauskas (1954 m. sausio 28 d. Kaune – 2015 m. rugpjūčio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos vadybininkas, finansininkas.

Biografija 
1971–1976 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1976–1977 m. Lentvario kilimų fabriko meistras, 1977–1978 m. cecho viršininkas, 1978–1980 m. gamybos viršininkas. 1980–1990 m. verpimo ir audimo fabriko „Audėjas“ (AB „Audėjas“) vyr. inžinierius, 1990–2000 m. gamybos direktorius.

2000–2001 m. UAB „Audimpeksas“ komercijos direktorius. 2001–2006 m. AB „Vilniaus baldų kombinatas“ (AB „Vilniaus baldai“) generalinis direktorius. 2006–2008 m. investicijų UAB „Nordic investicija“ prezidentas, nuo 2006 m. HOLD Finance įmonių, užsiimančių šeimos kapitalo ir susijusių įmonių valdymu, grupės prezidentas.  2010–2014 m. LR socialinės apsaugos ir darbo ministerijos Darbo departamento direktorius.

2003–2006 m. Baldų gamintojų asociacijos „Lietuvos mediena“ prezidentas. Nuo 2003 m. Vilniaus Šv. Kristoforo Rotary klubo steigėjas ir narys. 2005–2012 m. Lietuvos šiuolaikinės penkiakovės federacijos prezidentas. Nusišovė.

Šaltiniai 

Lietuvos baldų pramonės darbuotojai
Lietuvos vadybininkai
Lietuvos sporto veikėjai
Jonas Vytautas Bruveris

Jonas Vytautas Bruveris (g. 1939 m. kovo 19 d. Medikuičiuose, Joniškio valsčius, Šiaulių apskritis) – Lietuvos muzikologas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija 
1956 m. baigė Joniškio vidurinę mokyklą, 1960 m. – kompoziciją Juozo Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (Juozo Karoso klasė). 1960–1965 m. LSSR konservatorijoje studijavo muzikologiją (Juozo Gaudrimo klasė), 1966–1969 m. muzikos estetiką Leningrado Nikolajaus Rimskio-Korsakovo valstybinės konservatorijos aspirantūroje. 1973 m. apgynė menotyros mokslų kandidato disertaciją „M. K. Čiurlionio kūrybos estetinės problemos“. 

Nuo 1969 m. dėstė LSSR konservatorijos (nuo 1992 m. LMA, nuo 2004 m. LMTA) Muzikos istorijos katedroje; nuo 1979 m. docentas, 2010 m. profesorius. 1975–1980 m. ir 1986–1992 m. LSSR valstybinio operos ir baleto teatro (nuo 1990 m. Lietuvos operos ir baleto teatras) literatūros skyriaus redaktorius. 1981–1984 m. dėstė Bratislavos Komenskio universitete (Univerzita Komenského v Bratislave). 1992–1996 m. Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejaus direktorius.

„Lietuviškosios tarybinės enciklopedijos“ (nuo III t.) ir „Tarybų Lietuvos enciklopedijos“ (II-IV t.) mokslinis konsultantas, straipsnių autorius, „Visuotinės lietuvių enciklopedijos“ (nuo VII t.) Mokslinės redakcinės tarybos narys ir recenzentas, straipsnių autorius. 1993–1999 m. LMTA Senato pirmininkas. Nuo 1993 m. Lietuvos Franco Šuberto draugijos pirmininkas. 2009–2012 m. Lietuvos Vyriausybės kultūros ir meno premijų komisijos pirmininkas.  Parašė straipsnių apie lietuvių ir užsienio muziką.

Bibliografija 
 Mikalojus Konstantinas Čiurlionis: biografinė apybraiža. - Kaunas: Šviesa, 1973. - 94 p.: iliustr.
 Čiurlioniui – 100. - Vilnius: Vaga, 1977. - 348 p.: iliustr.
 Kiprui Petrauskui 100. - Vilnius: Vaga, 1988. - 171 p.: iliustr. - ISBN 5-415-00082-8
 Opera / Lietuvos operos ir baleto teatras. - Vilnius: ALS, 1996. - 16 p.: iliustr. - ISBN 9986-761-02-6
 Birutė Almonaitytė: dainininkės gyvenimas, kūryba, mintys, bičiulių žodžiai. - Vilnius: Kriventa, 1999. - 190 p.: iliustr. - ISBN 9986-9173-7-9
 Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras. - Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. - 591 p.: iliustr. - ISBN 5-420-01583-8
 Muzikos žemyno keliais: straipsnių rinkinys / Jonas Vytautas Bruveris, sud. Rūta Gaidamavičiūtė. - Vilnius: LMTA, 2014. - 603 p.: iliustr. - ISBN 978-609-8071-14-6
 Lietuvių muzikos istoriniai kontekstai: teorinis sintetinis mokslo darbas. - Vilnius: Lietuvos muzikos ir teatro akademija, 2014. - 378 p.: iliustr. - ISBN 978-609-8071-18-4

Įvertinimas 
 1989 m. LSSR nusipelnęs meno veikėjas 
 2006 m. Vytauto Landsbergio premija
 2006 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija
 2012 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius 
 2015 m. Onos Narbutienės premija

Šaltiniai 

Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatai
Lietuvos muzikologai
Lietuvos kultūros veikėjai
Lietuvos dėstytojai
Lietuvos muziejų direktoriai
Lietuvos enciklopedininkai
Algimantas Justinas Bubnys

Algimantas Justinas Bubnys (1937 m. lapkričio 16 d. Kaune – 2012 m. liepos 2 d.) – Lietuvos gydytojas chirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija 
1962 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1994 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1962–1966 m. dirbo Pagėgių (Šilutės raj.) ligoninėje. Nuo 1970 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1988–1990 m. medicinos fakulteto Fakultetinės chirugijos katedros vedėjas, 1990–2002 m. Abdominalinės chirurgijos klinikos vadovas; nuo 1995 m. profesorius.

Mokslinė veikla 
Mokslinio darbo svarbiausia kryptis – išopėjusios dalies ir skrandžio sekrecinės funkcijos chirurginė korekcija gydant gastroduodenines opas. Sukūrė originalių skrandžio ir dvylikapirštės žarnos opaligės operacijų metodų. Minimaliai invazyvių (lendoskopinių ir laparoskopinių) operacijų Lietuvoje vienas pradininkų.

Bibliografija 
 Gastritas ir opaligė, 1977 m.
 Endoskopinių tyrimų organizacija gydymo įstaigose, 1986 m.
 Laparoskopinė cholecistektomija, 1996 m.
 Ūminis apendicitas, 2002 m.

Šaltiniai 

Lietuvos gydytojai
Pranas Buckus

Pranas Buckus (1928 m. kovo 17 d. Valkininkuose – 2001 m. gruodžio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos chemikas organikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija 
1945–1950 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Chemijos fakultete. 1950–1954 m. Maskvos valstybinio universiteto aspirantas. 1954–1963 m. VU Chemijos fakulteto vyr. dėstytojas ir docentas.

1963–1994 m. Vilniaus pedagoginio instituto (VPI, nuo 1992 m. VPU) dėstytojas, 1963–1987 m. prorektorius mokslui; nuo 1968 m. profesorius. 1967 m. chemijos mokslų daktaras.  1987–1990 m. vadovavo VPI Chemijos katedrai. 1967 m. SSRS pedagogikos mokslų akademijos narys, 1999 m. Rusijos švietimo akademijos užsienio narys.

Mokslinė veikla 
Svarbiausi darbai iš organinių junginių reaktyvumo priklausomybės nuo jų struktūros tyrimo.

Bibliografija 
 Organinės chemijos skaitiniai, rusų kalba, 1985 m.; lietuvių kalba, 1994 m.

Įvertinimas 
 1974 m. LSSR nusipelnęs mokslo veikėjas 
 1995 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas

Šaltiniai 

Mokslų akademijų nariai
Lietuvos chemikai
Lietuvos pedagogai
Dangun Žengimo sala

Dangun Žengimo sala () – vulkaninė sala pietiniame Atlanto vandenyne, ~1600 km nuo Afrikos krantų, 1287 km nuo Šv. Elenos salos. Priklauso Šv. Elenos teritorijai (Jungtinės Karalystės užjūrio valdos). Plotas 91 km².

Dangun Žengimo sala yra virš vandens iškilusi Vidurio Atlanto kalnagūbrio dalis. Aukštis iki 859 m (Žaliasis kalnas). Dideli lavos laukų plotai. Klimatas subtropinis, temperatūra vyrauja apie 20–31 °C. Daugiausia kritulių iškrenta sausio-balandžio laikotarpiu.

Dangun Žengimo salą 1501 m. atrado portugalų jūrininkas João da Nova, tačiau jokių salos aprašymų nepaliko. 1503 m. salą pakartotinai atrado kitas portugalų jūreivis Afonso de Albuquerque, jai suteikęs ir Kristaus Dangun žengimo vardą. Sala buvo negyvenama iki 1815 m., kai joje įsikūrė Britų įgula. 1836 m. saloje lankėsi gamtininkas Č. Darvinas. 1898 m. per salą buvo nutiestas telegrafo kabelis iš Jungtinės Karalystės į Pietų Afriką. Antrojo pasaulinio karo metu, JAV pajėgos, pagal sutartį su Jungtine Karalyste, saloje įrengė lėktuvų kilimo taką, kuriuo tranzitu buvo gabenami kroviniai į karo veiksmų zonas Afrikoje ir Europoje. Per salą vykdomas Jungtinės Karalystės oro susisiekimas su Folklandų salomis.

Dangun Žengimo saloje gyvena ~800 gyventojų, iš kurių didesnė dalis – Džordžtauno gyvenvietėje. JAV karinė oro bazė.
 
Šv. Elenos, Dangun Žengimo ir Tristano da Kunjos salos
Carolina Ardohain

Ana Carolina Ardohain Dos Santos (g. 1978 m. sausio 17 d., Santa Rosa, La Pampa, Argentina) – supermodelis ir taip pat garsi televizijos žvaigždė Argentinoje, taip pat gerai žinoma kaip Pampita.

Biografija 
Jos mama Tanhia Dos Santos yra brazilė, su dukra ji kartu užsiima Capoeira (tai egzotiškas susiliejimo šokis su vidine kova). Kai Carolinai sukako 17 metų, ji paliko namus ir atvyko į Bueno Aires. Dirbo pardavėja tol kol, ją pastebėjo vienas prodiuseris, kuriam buvo reikalinga daili mergina su charakteriu. Taigi Pampita atitiko jo reikalavimus.

Carolina susituokė su modeliu bei fotografu Martín Barrantes 2002 metų lapkritį. Tačiau po trejų metų, jie išsiskyrė. Greitai po to, ji pradėjo gyventi su Benjamín Vicuña (garsiu aktoriu iš Santjago, Čilės). Netrukus laikraščiai išspausdino nuotraukas, kuriose ji vedžioja savo skaliką ir aiškiai matyti, kad ji yra nėščia. Carolina ir Benjamin susilaukė dukros vardu Blanca (toks buvo Benjamin senelės vardas). "Šis vaikas buvo tai, ko mes taip laukėme ir dukrelę pamilome vos tik ją pamatę. Aš esu tokia laiminga…" - sakė aktorė. Gimimas taip pat padėjo susitaikyti Benjaminui ir jo mamai.

2008 m. vasario 29 d. Vicuña ir Ardohain susilaukė sūnaus Bautistos.

Karjera 
Carolina taip pat užsiima fotografavimuosi, nes jai labai patiko Victoria’s Secret ir Wonderbra. Ji tapo mašinų ženklo „Honda", bei „Coca - cola" veidu Argentinoje. Taip pat ji dalyvavo televizijos šou: "El Rayo" ir "El Sitio", kurie turėjo labai aukštus reitingus. FIFA World Cup South Korea-Japan 2002 kampanijoje, ji buvo nacionalinės futbolo komandos atstovė ir buvo vadinama Gerąja motuše.

Ardohain buvo pakviesta į ispanų televizijos šou „El Show de Flo" 2002 metų rugsėjį.

Aktorės karjerą pradėjo Argentinos serialuose: "Rebelde Way" (2003) ir "Doble Vida" (2005). 2004 metų vasario menesį, ji buvo žiuri nare, tarptautiniame muzikos festivelyje Čileje. Tapo labai populiari Lotynų Amerikoje bei Jungtinėse Amerikos Valstijose.

Carolina yra ne tik natūralaus grožio mergina, bet ir labai įdomi asmenybė bei įdomaus charakterio žmogus. Ji taip pat labai mėgsta viską, kas yra susiję su šokiu. Ardohain dalyvavo Čilės televizijos šou "Šokis su žvaigžde", kol nepradėjo lauktis antrojo vaiko. Dabar ji paliko truputi nuošaliau savo karjerą ir didžiausią laiko dalį skiria šeimai, taip pat užsiima įvairiais darbais.

Filmografija

Nuorodos 
 Oficiali Pampitos svetainė

Ardohain
Ardohain
Pietų Kaukazas

Pietų Kaukazas (arba Užkaukazė) – regionas, esantis į pietus nuo Didžiojo Kaukazo kalnagūbrio. Užkaukazei priskiriamas pietinis Didžiojo Kaukazo šlaitas, Mažasis Kaukazas, Karabacho kalnai, Talyšo kalnai, Kolchidės žemuma, Kuros-Arakso žemuma, Lenkoranės žemuma. Vakaruose yra Juodoji jūra, rytuose – Kaspijos jūra.

Regione išsidėsčiusios Armėnijos, Azerbaidžano ir Gruzijos valstybės.

Šiame regione yra naftos, mangano rūdos, auginama arbata, vaisiai, čia yra senos vyndarystės tradicijos.

Pietų Kaukazas nuo seno svarbus geopolitinis regionas, grandis tarp Vakarų ir Rytų. IX–VI a. pr. m. e. gyvavo viena seniausių valstybių – Urartija.

Vynas 
Pietų Kaukaze, šiuolaikinės Turkijos, Gruzijos, Armėnijos ir Irano teritorijose yra gaminamas vynas ir auginamas tikrasis vynmedis. Kai kurie ekspertai teigia, jog vyno gaminimo ištakos gali būti šiame regione. Archeologinių kasinėjimų metu regione buvo rasta vynuogė, kurios amžius yra apie 7000–5000 m. pr. m. e.

Taip pat skaitykite 
 Kaukazo kalnai
 Didysis Kaukazas
 Mažasis Kaukazas

Šaltiniai 

Kaukazas
Armėnijos geografija
Azerbaidžano geografija
Gruzijos geografija
Sofija Veiverytė

Sofija Veiverytė (g. 1926 m. balandžio 13 d., Naujatrobių kaime, Kauno rajonas – 2009 m. liepos 23 d. Vilnius) – Lietuvos monumentaliosios ir dekoratyvinės tapybos dailininkė, profesorė.

Biografija 
1935 m. baigė Kauno Saulės gimnaziją, 1941 m. – Kauno suaugusiųjų gimnaziją, 1949 m. baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą, kur studijavo monumentaliąją tapybą (vad. Stasys Ušinskas).
Lietuvos dailininkų sąjungos narė nuo 1957 m.

1948 m., dar nebaigusi studijuoti buvo pakviesta dėstyti piešimą Kauno dailės institute. Nuo 1952 m. LTSR valstybiniame Dailės institute Vilniuje dėstė piešimą, vėliau tekstilės katedroje. 1968 m. pradėjo vadovauti freskos ir mozaikos studijai. Dailininkė gilinosi į molbertinės tapybos specifiką, nuo 1978 m. tapybos katedros tapybos studijos vadovė. Nuo 1966 m. docentė, nuo 1982 m. profesorė.

Kūryba 

Dailininkės kūryboje galima išskirti tris sritis: monumentaliąją dailę, molbertinę tapybą ir piešinį. Figūrinėse kompozicijose, portretuose ryškus autorės sugebėjimas perteikti vaizduojamo asmens dvasios būseną, monumentaliai ir drąsiai apibendrinti psichologinį tipą. Kartais autorė naudoja grotesko, deformavimo, neišbaigtumo raišką,
kartu pabrėždama stipraus, gražaus žmogaus idėją. Nuo 9-o dešimtmečio S. Veiverytės kūryboje ima vyrauti romantizuoti žvėrių, žirgų motyvai, istorinės temos. Atsiskleidžia improvizacinė dailininkės prigimtis, minkštėja linijų plastika. Kūriniai monumentalūs, ekspresyvūs, didelės apimties, jiems būdinga raiškus piešinys, subtilūs tonų ir pustonių deriniai. Sukūrė A. Savicko, N. Ambrazaitytės, R. Staliliūnaitės, J. Kuzminskio, R. Katiliaus, K. Simanonio ir kt. portretus. 13 darbų yra P. M. Tretjakovo galerijoje ir Puškino muziejuje, 3 paveikslai Sofijos nacionalinėje galerijoje. Nemažai darbų įsigiję įvairių šalių kolekcininkai.

Premijos ir apdovanojimai 
 1971 m. visasąjunginės parodos Maskvoje garbės raštas už paveikslus „Fechtuotojai“ ir „Žokėjai".
 1972 m. Pabaltijo bienalės pirmoji premija.
 1973 m. respublikinė premija.
 1974 m. LTSR nusipelniusi meno veikėja.
 1974 m. LTSR valstybinė premija.
 1976 m. LTSR liaudies dailininkės garbės vardas.
 1981 m. TSRS valstybinė premija.
 1981 m. TSRS Dailės akademijos sidabro medalis už paveikslą „Jaunoji šeima".
 1981 m. Pabaltijo trienalės pirmoji premija.
 1984 m. tarptautinės portreto bienalės Jugoslavijoje (Tuzla) premija.
 1986 m. Tautų draugystės ordinas.
 1996 m. Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino 3 laipsnio ordinas.
 2004 m. Estijos Valstybės Baltosios Žvaigždės ordinas.
 2006 m. I-a premija piešinių konkurse.
 2006 m. P. Aleksandravičiaus vardo premija
 2009 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija

Taip pat diplomai ir garbės raštai Lietuvoje ir užsienyje.

Nuorodos 

Lietuvos dailininkai
Lietuvos pedagogai
LTSR valstybinės premijos laureatai
Jonas Bučas

Jonas Bučas (1900 m. lapkričio 24 d. Puodžiūnuose, Linkuvos valsčius – 1973 m. spalio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, Vilniaus universiteto rektorius.

Biografija 
1919–1921 m. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1925 m. baigė Linkuvos gimnaziją, 1929 m. Lietuvos universitetą. 1929–1931 m. studijavo Frankfurto prie Maino ir Londono universitetuose. 1931–1940 m. Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakulteto Politinės ekonomijos ir statistikos katedros dėstytojas. 1933 m. ekonomikos daktaras. 1934 m. docentas.

Nuo 1940 m. dėstė Vilniaus universitete (VU). 1941 m. profesorius. 1944 m. VU Ekonomikos fakulteto dekanas, 1945–1947 m. prorektorius. 1946 m. LSSR mokslų akademijos narys korespondentas. 1948–1956 m. VU rektorius. 1951–1958 m. LSSR AT deputatas. 

Rašė ūkio planavimo, mokesčių, pensijų ir pašalpų fondų klausimais. Svarb. veikalas: Ekonominio pajėgumo principas mokesčių paskirstymo teorijoje (1935 m.).  2008 m. rugpjūčio 29 d. VU atidaryta profesoriaus ekonomisto Jono Bučo vardo auditorija.

Įvertinimas 
 1965 m. LTSR nusipelnęs ekonomistas

Šaltiniai 

Lietuvos mokslų akademijos tikrieji nariai
Lietuvos ekonomistai
Vilniaus universiteto rektoriai
CM Punk

Phillip Jack Brooks (g. 1978 m. spalio 26 d.), geriau žinomas savo ringo vardu CM Punk – amerikiečių profesionalus imtynininkas, sporto komentatorius, aktorius ir buvęs mišrių kovos menų kovotojas. Šiuo metu jis yra pasirašęs sutartį su „All Elite Wrestling“ (AEW). Imtynėse jis geriausiai žinomas dėl savo darbo WWE, kur jo rankose WWE čempiono titulas išbuvo 434 dienas – tai yra šeštas ilgiausias titulo laikymas per visą titulo istoriją.

Titulai ir apdovanojimai 
 WWE čempionas (2 kartus)
 Pasaulio sunkiasvorių čempionas (3 kartus)
 ECW pasaulio čempionas (1 kartą)
 Tarpžemyninis čempionas (1 kartą)
 Pasaulio komandinis čempionas (1 kartą)
 „Money in the Bank“ kontrakto laimėtojas (2008, 2009)

Šaltiniai

Nuorodos 
 CM punk tinklalapis

WWE asmenybės
JAV profesionalūs imtynininkai
FK Fakel Voronež

Voronežo futbolo klubas „Fakelas“ – Rusijos futbolo klubas iš Voronežo.

Istorija 
Klubas įkurtas 1947 m. Pastaraisiais metais dalyvavo antros pakopos pirmenybėse. 2017/2018 m. sezone liko paskutinėje vietoje, bet išliko pirmenybėse, nes buvo klubų, kurie bankrutavo, turėjo finansinių problemų arba nesugebėjo licencijuotis pirmenybėms.

Emblemų kaita

Pasiekimai

Sezonai 

|}
Šaltiniai:

Sudėtis 
Atnaujinta: 2020 m. rugpjūčio 30 d. FNL svetainė.

Lietuviai 
 Edgaras Jankauskas, puolėjas 2011
 Andrius Jokšas, saugas 2003
 Pavelas Leusas, vartininkas 2002
 Andrius Sriubas, gynėjas 2002–2003

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);

Fakel
Sidabriai

Sidabriai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, Paberžės seniūnijoje. Sidabriai yra apie 45 km į šiaurę nuo Vilniaus ir apie 4 km į pietus nuo Dubingių miestelio. Šalia kaimo tyvuliuoja Gaveikių ežeras, tolėliau į šiaurės rytus yra Asvejos ežero galas. Rytuose veši eglynas. Šalia kaimo praeina kelias , prie jo stovi kryžius.

Yra kaimo turizmo sodyba.

Istorija 

1744 m. kaimas užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.

Gyventojai

Padėtis

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Olegas Truchanas

Olegas Truchanas (1923 m. rugsėjo 22 d. Šiauliuose – 1972 m. sausio 6 d. Australijoje) – lietuvių keliautojas, etnografas, gamtosaugininkas, fotografas.

Biografija 
1941 m. baigė Šiaulių gimnaziją. Dar mokykloje susidomėjo fotografija, 1942 m. įstojo į Šiaulių buriuotojų klubą, lankė buriuotojų kursus. 1942 m. ir 1943 m. dalyvavo buriuotojų varžybose Rėkyvos ežere, tapo nugalėtoju jolių lenktynėse. Jo tėvai ir sesuo Nina 1944 m. liepos viduryje pasitraukė į Vokietiją. Olegas 1944 m. pabaigoje taip pat išvyko iš Lietuvos ir su tėvais susitiko Bamberge. 1946 m. Miunchene pradėjo studijuoti teisę UNRRA universitete, bet 1947 m. uždarius universitetą Miunchene, grįžo pas tėvus į Garmišo perkeltųjų asmenų stovyklą. Čia pradėjo keliauti, laipiojo po kalnus, slidinėjo Bavarijos Alpėse, daug fotografavo. Didelę įtaką jam padarė žinomi to meto Bavarijos fotografai, jis perprato to meto fotografijos stilius ir nespalvotosios fotografijos techniką ir greitai pasiekė pirmų laimėjimų. Viena iš jo nuotraukų, „Starnbergersee Bavarijoje“, 1947 m. laimėjo fotografijos konkurso prizą.

1948 m. O. Truchanas emigravo į Australiją. Dirbo pagal darbo sutartį „Risdono“ cinko fabrike netoli Tasmanijos sostinės Hobarto. Vėliau apsigyveno Hobarte, 1956 m. sukūrė šeimą, su Melva susilaukė dukrų Anitos ir Rimos, sūnaus Nikolo.

Olegą Truchaną nuo pat pirmų dienų pavergė Tasmanijos gamta. Jis pradėjo keliauti, fotografuoti. Išgarsėjo savo viešomis paskaitomis gamtosaugos temomis, nuotraukų ir skaidrių demonstravimu. Iki 1967 m. jis turėjo sukaupęs per 30 tūkstančių nuotraukų ir skaidrių, kurias vėliau planavo pateikti įvairiuose leidiniuose ir albumuose. Ir tik 1967 m. Hobarte įvykęs didžiulis gaisras, kuris sunaikino beveik visą jo fotoarchyvą, bei jo mirtis 1972 m. sutrukdė jam padaryti šį darbą.  Žuvo vienos savo ekspedicijos Tasmanijos salos pietvakariuose metu, mėgindamas ištraukti Gordono upėje įstrigusią baidarę. Lietuvio kūną, užkliuvusį už rąsto, rado jo mokinys ir sekėjas fotografas Peteris Dombrovskis. Netrukus po O. Truchano mirties hidroelektrinės užtvankoje į nebūtį nugrimzdo ir Pederio ežeras, dėl kurio išsaugojimo jis kovojo, o kartu su juo – ir visa reta gyvūnija bei augmenija. Ežero grožis išliko tik jo nuotraukose.

Bibliografija 
 Max Angus, The world of Olegas Truchanas, Olegas Truchanas Publication Committee, Hobart, Norman Laird, 1975 m. ISBN 0-9598212-0-1
 William J. Lines, Patriots: defending Australia’s natural heritage St. Lucia, Qld., University of Queensland Press, 2006 m. ISBN 0-7022-3554-7
 Jonas Nekrašius. Lietuvis Olegas Truchanas – Tasmanijos legenda, 2008 m.

Dokumentiniai filmai:
 Spirit of Olegas, ABC, 1979 m.
 Wildness, by Scott Milwood, Film Australia, 2002 m.
 Ekspedicija Olego Truchano takais Tasmanijoje, Jonas Nekrašius, 2008 m.

Nuorodos 
 Olego Truchano nuotraukos Australijos nacionalinės bibliotekos archyve

Šaltiniai 

Lietuvos fotografai
Lietuvos keliautojai
Lietuvos ekologai
Australijos lietuviai
Lietuvos etnografai
Pranciškus Būčys

Pranciškus Petras Būčys (1872 m. rugpjūčio 20 d. Šilgaliai, Šakių apskr. – 1951 m. spalio 25 d. Roma) – Lietuvos Rytų apeigų (Unitų) vyskupas, teologas, marijonas, Lietuvių katalikų mokslų akademijos akademikas, teologijos daktaras.

Biografija 
1895 m. baigė Seinų kunigų seminariją, 1899 m. – Sankt Peterburgo dvasinę akademiją, įšventintas kunigu. 1899–1901 m. studijavo Fribūro universitete, teologijos daktaras.

1902–1916 m. su pertraukomis dėstė Sankt Peterburgo dvasinėje akademijoje; 1912–1915 m. ėjo rektoriaus pareigas, kaip ne lenkas rektoriumi nepaskirtas. 1905 m. su kitais parengė Lietuvių krikščionių demokratų sąjungos programos projektą; vienas Didžiojo Vilniaus Seimo pirmininkų. Nuo 1909 m. marijonas. 1915–1916 m. kunigavo lietuvių karo pabėgėlių kolonijoje prie Maskvos. 1916–1921 m. gyveno JAV, lietuviškų parapijų klebonas, nuo 1918 m. kazimieriečių vienuolyno Čikagoje kapelionas, 1918–1921 m. laikraščio „Draugas“ redaktorius.

1921 m. grįžo į Lietuvą. 1922–1927 m. dėstė Lietuvos universitete, 1924–1925 m. Lietuvos universiteto rektorius. 1927–1933 m. ir nuo 1939 m. marijonų kongregacijos gen. vyresnysis. 1930 m. Rytų apeigų vyskupas. Įkūrė marijonų namų Lietuvoje ir užsienyje, parašė instrukcijas vienuolijos nariams, statutus, pasauliečių apaštalavimo taisykles, vienuoliją suskirstė į provincijas. 1928–1935 m. ir nuo 1939 m. gyveno Romoje. Nuo 1929 m. popiežiaus komisijos Rusijai patarėjas; organizavo katalikų misijas tarp rusų. 1934 m. Harbine leido laikraštį „Katoličeskij vestnik“. 1935–1936 m. Telšių kunigų seminarijos dvasios vadas. 1936 m. išrinktas Lietuvių katalikų mokslų akademijos akademiku.

Bendradarbiavo leidiniuose „Vienybė lietuvninkų“, „Žemaičių ir Lietuvos apžvalga“, „Tėvynės sargas“, „Kosmos“ ir kt.), parašė atsiminimų.

Bibliografija 
 Apie Dievo buvimą, 1908 m.
 Tikėjimo dalykai, 1913 m.
 Trumpa apologetika, 1922 m., 1926 m.
 Fundamentali teologija, 1923 m., 1926 m.
 Teologijos enciklopedijos kursas, 1925 m.
 Jėzus Kristus, pasaulio Išgelbėtojas, 1930 m.
 Katalikų tikyba, 3 t. 1921-1932 m.
 Kunigai Gintauto ir Putino romanuose, 1936 m.
 Rusai stačiatikiai ir sentikiai Lietuvoje, 1936 m.

Įvertinimas 
 Gedimino 2 laipsnio ordinas (1928 m.)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Biografija 

Lietuvos vyskupai
Vytauto Didžiojo universiteto rektoriai
Lietuvos kapelionai
Lietuvos teologai
Lietuvos redaktoriai
Marijonai
Lietuvos dvasininkai
Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademikai
Elena Nijolė Bučiūtė

Elena Nijolė Bučiūtė (1930 m. vasario 16 d. Kaune – 2010 m. kovo 12 d.) – Lietuvos architektė, pedagogė.

Biografija 
1947 m. baigė Rokiškio mergaičių gimnaziją. 1947–1953 m. studijavo Lietuvos dailės institute. 1968 m. architektūros mokslų kandidatė. 

1953–1975 m. Miestų statybos projektavimo instituto architektė (1953–1958 m. vyr. architektė, 1958–1975 m. grupės vadovė, 1971–1975 m. vyriausioji projektų architektė). Nuo 1976 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1991 m. VGTU) dėstytoja; docentė (1982 m.), nuo 1989 m. profesorė. Nuo 1994 m. individualios N. Bučiūtės kūrybinės studijos vadovė. Suprojektavo apie 50 pastatų, daugiausia Vilniuje.

Projektai 
 Žemėtvarkos projektavimo instituto rūmai, 1967 m.
 Baldų paviljonas parduotuvė Mindaugo g. (1968 m.) ir jos renovacija – pritaikymas parduotuvei „Maxima“, 2000 m.
 Valstybinio plano komiteto pastatas (dab. Ūkio ministerija), 1973 m.
 Operos ir baleto teatro rūmai, 1974 m.
 Krašto apsaugos ministerijos Gynybos štabo pastatas, 1998 m.
 VGTU valgyklos pastato Saulėtekio al. rekonstrukcija – pritaikymas VGTU bibliotekai, 1998 m.
 Buitinio aptarnavimo pastatas, Naujoji Vilnia, 1988 m.
 Parengė Ukmergės (1963 m.), Rokiškio (1964 m.) gyvenamųjų rajonų, kolūkių gyvenviečių išplanavimo projektų.

Įvertinimas 
 1974 m. LTSR nusipelniusi architektė
 1980 m. LTSR valstybinė premija
 1989 m. LTSR liaudies architektė

Šaltiniai

Nuorodos 

Lietuvos architektai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos architektūros mokslininkai
LTSR valstybinės premijos laureatai
Vytautas Pranciškus Būda

Vytautas Pranciškus Būda (1928 m. vasario 3 d. Salantuose – 2007 m. sausio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija 
1953 m. baigė Vilniaus universitetą. 1953–1954 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute. 1954–1971 m. Eltos vertėjas, vertimų redaktorius. 1969 m. filologijos mokslų kandidatas. Disertacija „Lietuvių kalbos pažyminio šalutinių sakinių sintaksės funkcijos ir prijungimo ypatybės“; šia tema paskelbė straipsnių. 

1971–1993 m. dėstė Vilniaus inžineriniame statybos institute (nuo 1990 m. Vilniaus technikos universitetas), 1979–1983 m. ir 1985–1987 m. rusų ir lietuvių kalbų katedros vedėjas; nuo 1977 m. docentas. 

Iš rusų, lenkų, vokiečių, latvių kalbų išvertė į lietuvių kalbą grožinės literatūros kūrinių.

Apdovanotas sausio 13-osios atminimo medaliu už drąsą ginant Lietuvos nepriklausomybę 1991 sausio-rugsėjo mėnesiais. Nuo 1993 metų – Tėvynės sąjungos narys.

Mokslinė veikla 
Tyrė lietuvių kalbos pažyminio šalutinių sakinių sintaksines funkcijas. Išleido studijų vadovų.

Bibliografija 
 Lietuvių kalbos kultūros pradmenys, 1982 m.
 Lietuvių kalbos sudėtiniai prijungiamieji sakiniai, 1986 m.
 Lietuvių kalbos prijungiamieji sakiniai, 1987 m.
 Lietuvių kalbos kultūra aukštojoje technikos mokykloje, 1991 m.
 Lietuvių kalbos neveikiamojo dalyvio žodžių junginiai, 1992 m.
 Sudurtiniai ir priešdėlinės darybos žodžiai su tarptautiniais dėmenimis, 1994 m.

Šaltiniai 

Lietuvos kalbininkai
Lietuvos pedagogai
Katy Perry

Katy Perry (Katheryn Elizabeth Hudson, g. 1984 m. spalio 25 d. JAV) – JAV atlikėja, dainų rašytoja, aktorė, filantropė, verslininkė, kvepalų kūrėja. Tikrasis ir pilnas Katy Perry vardas – Katheryn Elizabeth Hudson (vardą pasikeitė, nenorėdama būti painiojama su aktore Kate Hudson). 

Išgarsėjo 2008 m. su singlu „I Kissed A Girl“, kuris tapo numeriu 1 daugiau kaip 20-yje šalių. 2008 m. ir 2009 m. Katy vedė MTV Europos muzikos apdovanojimus. Vėliau reitinguose pasižymėjo Katy daina „Hot N Cold”. 

2010–2011 m. penki iš eilės Katy Perry singlai iš albumo „Teenage Dream” pasiekė pirmą poziciją Billboard Hot 100 dainų sąraše. Katy Perry laikoma pirmąja pasaulio moterimi atlikėja bei antra atlikėja po Maiklo Džeksono pasiekusia šį rekordą. 

2012 m. Billboard korporacija paskelbė Katy Perry metų moterimi. Katy Perry - vienintelė dainininkė,sugebėjusi 69 savaites iš eilės išlikti Billboard Hot 100 top dešimtuke. Korporacija RIAA pavadino Katy Perry trečia geriausia šiuolaikinės epochos atlikėja.

2013 m. Katy Perry išleido didelės sėkmės sulaukusį albumą „Prism”. Atlikėja leidosi į patį didžiausią 2014-2015 metų ir savo karjeros muzikinį turą „The Prismatic World Tour”, kurio metu pirmą kartą apsilankė Baltijos šalyse (Rygoje). 2015 metais tapo pačia pelningiausia pasaulio atlikėja ir užėmė trečią vietą Forbes 100 Celebrity list. Tapo pirmąja atlikėja moterimi, kurios muzikinis video YouTube surinko daugiau kaip milijardą peržiūrų (Roar), ir pirmoji pasaulyje atlikėja, turinti du muzikinius video su milijardu peržiūrų (Roar ir Dark Horse). 2017 metais dar du atlikėjos muzikiniai video peržengė milijardo peržiūrų ribą (Firework ir Last Friday Night). 

2016 m. išleido singlą „Rise”, kuris taip pat yra 2016 m. vasaros Olimpinių žaidynių himnas. 

2017 metais atlikėjo grįžo su nauju albumu ,,Witness", kuris tapo ketvirtuoju dainininkės albumu pasiekusiu pirmą poziciją Bilboard 200 sąraše. 2017 - 2018 metais leidosi į naują muzikinį turą ,,The Witness: World Tour". 

Šiuo metu Katy Perry jau pardavė daugiau negu 100 mln. singlų ir išlieka viena populiariausių XXI amžiaus atlikėjų.

Biografija 
Gimė 1984 m. spalio 25 diena. Vaikystę praleido Santa Barbaroje, Kalifornijoje. Tėvai: Maurice Keith Hudson ir Mary Christine Perry – pastoriai. Turi brolį David Hudson ir seserį Angela Hudson-Lerche. Katy Perry turi portugališkų, vokiškų, airiškų ir angliškų šaknų. Baigė Dos Pueblos vidurinę mokyklą ir persikraustė į Los Andželo miestą.

Albumai

Singlai

Apdovanojimai ir nominacijos 
Čia pateikti ne visi Katy Perry laimėjimai ir nominacijos. Iš viso jų yra 395.

Nuorodos 

 Oficialus puslapis
 
 Oficiali Twitter paskyra

Pop dainininkai
Dainų autoriai
JAV dainininkai
Adolfina Budrikaitė

Adolfina Budrikaitė-Zulonienė (1921 m. liepos 30 d. Šiauliuose – 1985 m. birželio 25 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorė.

Biografija 
1939 m. baigė Šiaulių mergaičių gimnaziją. 1940–1945 m. Šiaulių dramos teatro aktorė. 1945–1947 m. Vilniaus universitete studijavo anglų kalbą. 1947–1985 m. Vilniaus valstybinio dramos teatro aktorė. 1949 m. baigė šio teatro vaidybos studiją. 

Vyras aktorius Petras Zulonas. Sesuo Janina Budrikaitė.

Vaidmenys 
 Aliutė – Petras Vaičiūnas. Tėviškės pastogėj, 1941 m.
 Čilė – Petras Vaičiūnas. Prisikėlimas, 1943 m.
 Lakūnaitė – Stasys Kapnys. Kai širdis traukia, 1942 m.
 Andreičik – B. Gorbatovas. Tėvų jaunystė, 1948 m.
 Inesa – Pedras Kalderonas de la Barka. Meile nežaidžiama, 1951 m.
 Leona – Kazys Saja. Silva studentauja, 1957 m.
 Kristina – Eduardas de Filipas. Melo ilgos kojos, 1959 m.
 Oligė – Vincas Krėvė. Skirgaila, 1966 m.
 Kvin – Džonas Milingtonas Sindžas. Narsuolis iš Vakarų pakrantės, 1975 m.

Šaltiniai 

Lietuvos aktoriai
Romualdas Budrys

Romualdas Budrys (g. 1933 m. liepos 26 d. Vertimuose, Baisogalos valsčius) – Lietuvos muziejininkas, dailėtyrininkas.

Biografija 
Broliai klarnetininkas Algirdas ir dailėtyrininkas Stasys Budriai.

Mokėsi Baisogalos vidurinėje mokykloje. 1954–1959 m. Lietuvos SSR valstybiniame dailės institute studijavo keramiką. 1958–1959 m. studijuodamas kartu dirbo ekskursijų vadovu Lietuvos SSR dailės muziejuje.  1959–1960 m. stažavosi Ermitaže (Leningradas).

1959–1960 m. LSSR dailės muziejaus muziejaus restauratorius, 1960–1979 m. direktoriaus pavaduotojas mokslui, 1979–2019 m. muziejaus direktorius. 1976–1990 m. Meno vertybių įsigijimo komisijos prie LSSR Kultūros ministerijos pirmininkas. 1981–1989 m. SSRS dailės akademijos Dailės muziejų tarybos narys.

1963 m. vienas Gintaro muziejaus Palangoje įkūrėjų. 1969 m., 1986 m. šio muziejaus, 1973 m. Klaipėdos paveikslų galerijos, 1976 m. Juodkrantės miniatiūrų muziejaus, 1978 m. Verkių dvaro, 1987 m. Taikomosios dailės muziejaus, 1990 m. Radvilų rūmų, 1994 m. Vilniaus paveikslų galerijos ekspozicijų bendraautoris. Nuo 2002 m. vadovauja Valdovų rūmų interjerų ir ekspozicijų programą kuriančiai grupei. 

Prisidėjo prie Vilniaus arkikatedros lobyno išsaugojimo. Organizavo vertingų meno kolekcijų pervežimą į Lietuvą. Parengė tapybos ir gintaro dirbinių parodų katalogų. Daugelio Lietuvos dailės muziejaus leidinių ir katalogų atsakingasis redaktorius.

Įvertinimas 
 1983 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas
 1986 m. Tautų draugystės ordinas
 1995 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas
 1999 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
 2006 m. Baisogalos garbės pilietis
 2009 m. Palangos garbės pilietis

Bibliografija 
 Lietuvos respublikinė portretų paroda, 1962 m.
 Marija Cvirkienė, 1964 m.
 Klaipėdos paveikslų galerija, 1973 m.
 Feliksas Daukantas. Gintaro dirbinių paroda, 1974 m.
 Gintaras antikiniuose ir ankstyvųjų viduramžių šaltiniuose, 1971 m.
 Gintaras, 1981 m.
 Vilniaus katedros lobynas, albumas, su kt., 2002 m.

Šaltiniai 

Lietuvos muziejų direktoriai
Lietuvos muziejininkai
Lietuvos menotyrininkai
Czesław Słania

Česlovas Slania  (, 1921 m. spalio 22 d. Čeladzėje – 2005 m. kovo 17 d. Krokuvoje) – lenkų dailininkas, vienas žymiausių pasaulio pašto ženklų ir banknotų graverių. Pasak Gineso rekordų knygos – produktyviausias pašto ženklų dailininkų (sukūrė virš 1 000).

Biografija 

Vaikystę praleido Osmolicėje. Antrojo Pasaulinio karo metu buvo Lenkijos Liaudies armijos karininkas. Nuo 1945 m. mokėsi Krokuvos dailiųjų menų mokykloje, kuri garsėjo graviūros specialistų ruošimu. Besimokant buvo priimtas į Lenkijos poligrafijos biurą. Nuo 1950 m. dirbo Varšuvos saugaus popieriaus įmonėje Wytwórni Papierów Wartościowych kaip graveris. Čia išgraviravo pirmajį savo pašto ženklą.

1956 m. persikėlė gyventi į Švediją, kur 1959 m. gavo darbą Švedijos pašto įstaigoje. Išgraviravo daug Švedijos pašto ženklų, taip pat ir kitų valstybių (viso 29).

Dėl aukštos graviravimo kokybės, tikslių detalių gerbiamas filatelistų. Yra filatelistų renkančių pašto ženklus, kurie sukurti tik Czesław Słania.

Paskutinis dailininko sukurtas ženklas skirtas JTO Generalinės asamblėjos 60-ies metų sukakties paminėjimui.

Nuorodos 
 Czesław Słania sukurti pašto ženklai ir banknotai

Słania, Czesław
Słania, Czesław
Słania, Czesław