joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Adrastėja (palydovas)

Adrastėja – antras pagal atstumą prie Jupiterio ir mažiausias iš keturių vidinių palydovų.

Ją atrado Voyager 2 ir padarė keletą nuotraukų (1979) m. Atradus, buvo suteiktas pavadinimas S/1979 J 1 (IAUC 3454). 1983 m. oficialiai pavadinta nimfos Adrastėjos, globojusios Dzeusą, vardu. Adrastėja yra pirmasis natūralus palydovas, atrastas naudojantis tarpplanetinių erdvėlaivių padarytomis nuotraukomis.

Tai vienas nedaugelio palydovų Saulės sistemoje, aplink planetą apskriejantis greičiau (tik per septynias valandas), nei trunka tos planetos diena. Kiti du tokia savybe pasižymintys palydovai – Jupiterio Metidė ir Marso Fobas. Nepaisant Galileo misijos, apie Adrastėjos fizines charakteristikas žinoma labai nedaug – tik dydis ir tai, kad palydovas yra pilnai sinchronizavęsis su Jupiteriu.

Atradimas 

Adrastėjos atradėjai yra David C. Jewitt ir G. Edward Danielson. Jie naudojosi Voyager 2 zondo 1979 m. liepos 8 d. darytomis nuotraukomis. Nors nuotraukoje Adrastėja atrodė kaip paprastas taškas, tai buvo pirmasis palydovas, atrastas tarpplanetinės misijos metu. Tuoj po šio atradimo kitu du Jupiterio mėnuliai (Tebė ir Metidė) buvo pastebėti pora savaičių anksčiau darytose Voyager 1 nuotraukose. Galileo misija 1998 m. sugebėjo nustatyti Adrastėjos dydį.

Fizinės savybės 
Adrastėja yra netaisyklingos formos. Jos matmenys – 20×16×14 km. Tai – mažiausias iš vidinių Jupiterio mėnulių. Adrastėjos sandara ir masė nėra žinomos, tačiau tariant, kad jos tankis turėtų būti toks pat kaip Amaltėjos – apie 0,86 g/cm³, jos masė turėtų būti apie 2×1015 kg. 

Net ir geriausiose Galileo nuotraukose palydovas yra vos kelių pikselių didumo, todėl apie jo paviršių nėra nieko žinoma.

Orbita 
Adrastėja yra antras palydovas pagal nuotolį nuo Jupiterio. Nuo planetos ji yra nutolusi 129 000 km. Orbitos ekscentricitetas ir polinkis į Jupiterio pusiaujo plokštumą labai nedideli – atitinkamai 0,0015 ir 0,03°. Dėl potvyninių jėgų palydovas su planeta yra pilnai sinchronizavęsi – Adrastėjos apskriejimo aplink Jupiterį ir apsisukimo apie savo ašį periodai sutampa (ji visada atsisukusi į Jupiterį ta pačia puse). 

Adrastėjos, kaip ir Metidės, orbitos yra sinchroninės Jupiterio orbitos viduje. Palydovas palengva artėja prie planetos ir teoriškai galbūt į ją kada galėtų nukristi, tačiau tas laikas viršija tikėtiną Saulės sistemos amžių. Tačiau šiuo metu žiede esančios dulkės gali nukristi ir anksčiau.

Sąveika su Jupiterio žiedais 
Adrastėja yra didžiausias Jupiterio žiedų medžiagos šaltinis. Meteoritų smūgių metu nuo vidinių Jupiterio palydovų gali atitrūkti dulkės, kurios ir formuoja Jupiterio žiedus.

Medžiaga iš Adrastėjos pašalinama labai produktyviai – tankiausias (pagrindinis) žiedas yra šio palydovo orbitoje. Tiksliau – Adrastėjos orbita yra netoli išorinio pagrindinio Jupiterio žiedo krašto.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
Metija (palydovas)

Metija (arba Metidė) – arčiausiai Jupiterio esantis palydovas. 

Palydovas atrastas 1979 m. Voyager 1, iškart po to jam suteiktas pavadinimas S/1979 J 3. 1983 m. jis oficialiai pavadintas išminties ir gilios minties deivės, pirmosios Dzeuso žmonos, Metijos vardu (žr. Metija), taip pat jos vardu pavadintas asteroidas 9 Metija. 1996–2003 m. Galileo misijos metu gauti duomenys, leidžiantys įsivaizduoti Metijos paviršių. Palydovas yra visiškai sinchronizavęsis su Jupiteriu – į planetą visada atsisukęs ta pačia puse. Metija yra labai asimetriškas kūnas – didžiausias ir mažiausias skersmenys skiriasi du kartus. Taip vienas iš tik dviejų Jupiterio palydovų, apskriejančių planetą greičiau nei per tos planetos dieną (kitas – Adrastėja). 

Metija ir Adrastėja skrieja Jupiterio pagrindinio žiedo viduje ir neabejotinai yra pagrindinis medžiagos, sudarančios tą žiedą, šaltinis.

Fizinės savybės 
Metija yra netaisyklingos formos. Jos matmenys 60×40×34 km. Tai trečias pagal dydį vidinis Jupiterio palydovas. Metijos masė ir sandara nėra žinomos, tačiau sprendžiant iš to, kad palydovo vidutinis tankis yra toks pats kaip Amaltėjos (~0,86 g/cm³), jo masė turėtų būti ~3,6×1016 kg. Pagal tankį Metija turėtų būti sudaryta iš akyto vandens ledo (Adrastėja turėtų būti panaši). 

Palydovo paviršius nusėtas krateriais. Jis tamsus ir atrodo rausvos spalvos.

Orbita 
Metija yra artimiausias iš keturių nedidelių vidinių Jupiterio palydovų, nuo planetos nutolęs ~128000 km atstumu. Orbitos ekscentricitetas labai mažas – ε=0,0002. Tai reiškia, kad orbita beveik apskritiminė. Palydovo orbitos polinkis Jupiterio pusiaujo atžvilgiu ~0,06°. 

Taip arti skriejantį palydova turėtų stipriai veikti potvynio jėgos, tačiau dėl mažų matmenų Metija nuo to nelabai „kenčia“. Metija ir Adrastėja skrieja pakankamai arti jog būtų galima įtarti jog jie atsirado suskilus bendram pirmtakui. Jei taip, galima tikėtis rasti ir daugiau (mažesnių) panašiai skriejančių palydovų.

Dėl potvyninių jėgų Metija sukasi sinchroniškai su savo skriejimo periodu (t. y. apie savo ašį apsisuka per tiek pat laiko, per kiek apskrieja planetą). Kadangi Metijos orbita yra Jupiterio sinchroninės orbitos viduje, laikui bėgant palydovas vis artėja prie planetos ir teoriškai galėtų kada nors į ją nukristi, bet tai užtruktų ilgiau nei tikėtinas Saulės sistemos amžius. Jeigu jo tankis panašus į Amaltėjos, tai palydovas yra priartėjęs prie planetos arčiau, nei jos Rošo riba skystiems kūnams. Kadangi Metija nėra subyrėjusi, kad ir kaip arti ji bebūtų prie Jupiterio, ji negali būti peržengusi Rošo ribos kietiems kūnams.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
Elara (palydovas)

Elara – aštuntasis pagal dydį Jupiterio mėnulis. Elara atrasta Charles Dillon Perrine Lick observatorijoje 1905 m., 0,9 m reflektoriumi. 

Šis palydovas vadinamas milžino Titijaus motinos vardu. Tėvas (Dzeusas), kol gimė sūnus, laikė Elarą paslėpęs nuo Heros gilai po žeme. 

Palydovas priklauso Himalijos grupei. Jo dydis siekia maždaug pusę Himalijos, kuri savo grupėje didžiausia. Tačiau Elaros skersmuo siekia tik apie du procentus Europos (kuri mažiausia iš keturių Galilėjaus palydovų) skersmens.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
Vilniaus Švč. Trejybės (Trinapolio) bažnyčia

Vilniaus Švč. Trejybės (Trinapolio) bažnyčia yra Vilniuje, dešiniajame Neries krante, prie Cedrono (Baltupio) žiočių. Neparapijinė, skirta rekolekcijų namų ir jų dalyvių reikmėms. Priklauso Vilniaus Kalvarijų parapijai.

Trinapolio rekolekcijų namai įsikūrę Verkių regioniniame parke, Verkių kalvarijų parko pietuose. Namus prižiūri Kristaus Karaliaus kongregacijos seserys.

Istorija 

Švč. Trejybės bažnyčia ir trinitorių vienuolyno pastatai, iš pradžių mediniai, pastatyti XVII ir XVIII amžių sandūroje. Vienuolynas buvo pritaikytas trylikai vienuolių, jiems išlaikyti vyskupas paskyrė Krosnos dvarą ir dvi karčiamas. 1710 m. maro metu Krosnos dvare slėpėsi vienuoliai, tačiau tuo tarpu apleistas vienuolynas ir bažnyčia sudegė. Mūrinės bažnyčios statybos darbai vyko nuo 1715 iki 1721 m. Šventovė konsekruota 1722 m. 1752 m. perstatytas ir vienuolynas.

1812 m. vienuolyne buvo prancūzų karo ligoninė. 1832 m. bažnyčia ir vienuolynas uždaryti, 1846 m. perduoti stačiatikių metropolitui Josifui Semaškai. Vienuolyne buvo įrengta archierėjaus vasaros rezidencija, o bažnyčia rekonstruota į Šv. Juozapo cerkvę (1849 m.). Po Pirmojo pasaulinio karo bažnyčia grąžinta katalikams, remontuota, nuo tada buvo Vilniaus vyskupų žinioje. 1918 m. Vilniaus vyskupas Jurgis Matulaitis leido Trinapolyje įkurdinti lietuvių vaikų prieglaudą, ten veikė našlaičių ir senelių prieglauda, pradinė mokykla. 1926 m. vienuolyno patalpose įkurta vyskupų vasaros rezidencija. 1927 m. Trinapolyje atidarytas 1913 m. Vilniuje įkurtos Švč. Mergelės Marijos tarnaičių kongregacijos vienuolynas. 1948 m. bažnyčia uždaryta, vienuolyno patalpose buvo ligoninė, nuo 1959 m. – turizmo bazė. 1992 m. ansamblis grąžintas Vilniaus arkivyskupijos kurijai. 1997 m. bažnyčia konsekruota, o restauruotuose vienuolyno pastatuose įsikūrė Kristaus Karaliaus kongregacijos seserų noviciatas, atidaryti seserų prižiūrimi rekolekcijų namai.

Nuorodos 

 Apie bažnyčią 

Vilniaus bažnyčios
Trinapolis

Trinapolis – Vilniaus miesto dalis, esanti į rytus nuo Baltupių ir į šiaurės vakarus nuo Žirmūnų, dešiniajame Neries krante. Priklauso Verkių regioniniam parkui.

Yra Vilniaus Švč. Trejybės bažnyčia ir vienuolynas, kartu sudarantys ansamblį.

Istorija 

1905 m. Riešės valsčiaus Trinapolio gyvenvietėje (vienuolyno valdoje) gyveno 11 žmonių.

1942 m. rastas Trinapolio lobis.

Šaltiniai 

 
 Trinapolio rekolekcijų namai

Vilniaus miesto dalys
Karmė (palydovas)

Karmė – gamtinis Jupiterio palydovas..  Manoma jog tai „pagautas“ asteroidas.  Palydovo skersmuo – 40 km, vidutinis orbitos spindulys – 22,6 mln. km. Skrieja priešinga kryptimi nei Jupiteris sukasi apie savo ašį. Pagal spektrą jis panašus į D tipo asteroidus, kurie yra rausvi ir atspindi mažai šviesos.

Atradimas 
Karmę 1938 m. atrado Seth Barnes Nicholson Mount Wilson observatorijoje (Kalifornijoje), stebėdamas 100 colių reflektoriumi.  Tuomet pavadintas Jupiteriu XI.

Pavadinimas 
Šis palydovas nuo 1975 m. vadinamas Karme (kuri su Dzeusu susilaukė Kretos deivės Britomartės). Anksčiau palydovas dar buvo vadinamas Panu (dabar Panas yra Saturno palydovas).

Karmės grupė 

Karmės vardu pavadinta visa palydovų grupė, o pastarasis yra joje didžiausias. Karmė sudaro apie 99% visos savo grupės masės.  

Karmės vardu taip pat pavadintas asteroidas – 558 Karmė.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
Anankė (palydovas)

Anankė arba Jupiteris XII – Jupiterio palydovas, atrastas Seth Barnes Nicholson Mount Wilson observatorijoje. 1951 m. 

Anankė yra didžiausias Jupiterio palydovas grupėje, pavadintoje tuo pačiu vardu. Anankė ir visa jos grupe sukasi aplink Jupiterį priešinga kryptimi nei Jupiteris aplink savo ašį, orbitos ištęstos eliptinės ir daug pasvirusios Jupiterio ekvatoriaus atžvilgiu. Visa tai liudija jog Anankė ir jos grupė atsirado greičiausiai iš subyrėjusio asteroido.

Pavadinimas 
Anankė pavadinta Adrastėjos motinos vardu. Adrastėja buvo viena iš Kretos nimfų, prižiūrėjusi Dzeusą kai šis buvo dar mažas. Anankė yra viena iš lemties deivių, apdovanojančių bei baudžiančių žmones už jų veiksmus.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
Pagulianka

Pagulianka vadinami kaimai:

 Pakruojo rajone;
 Trakų rajone.
Puodžiūnai

Puodžiūnai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Pumpėnų, prie Laidės upelio.

Istorija

Pavadinimo kilmė 
Pavadinimas tikriausiai kilęs nuo pavardės Puodžiūnas daugiskaitos (puodžiūnas – „puodžiaus, puodų gamintojo sūnus, vaikaitis“).

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Puodžiūnuose 1916 m. birželio 14 d. gimė Lietuvos literatūrologas, redaktorius, rezistentas Antanas Strabulis.

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Jokastė (palydovas)

Jokastė arba Jupiteris XXIV – Jupiterio palydovas, atrastas 2000 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard (David C. Jewitt, Yanga R. Fernández, Eugene A. Magnier). Atradus suteiktas pavadinimas S/2000 J 3. 

Priklauso Anankės palydovų grupei.

Pavadinimas 
Jokastė pavadinta Agamedo, legendinio architekto, motinos vardu. 

Nemaišyti su asteroidu 899 Jokastė.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
S/2003 J 18

S/2003 J 18 – natūralus Jupiterio palydovas. Atrastas 2003 m. astronomų komandos, kuriai vadovavo Brett J. Gladman (John J. Kavelaars, Jean-Marc Petit, Lynne Allen, Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna). 

Priklauso Anankės palydovų grupei.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
Harpalikė (palydovas)

Harpalikė arba Jupiteris XXII – Jupiterio palydovas, atrastas 2000 m. Havajų universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard (David C. Jewitt, Yanga R. Fernández, Eugene A. Magnier). Iškart po atradimo palydovui suteiktas pavadinimas S/2000 J 5. 

Priklauso Anankės palydovų grupei. Manoma, jog palydovas yra Jupiterio traukos pagauto asteroido liekana.

Pavadinimas 
Graikų mitologijoje, Harpalikė yra mergina, kuri po santykių su Dzeusu transformavosi į naktinį paukštį.

Šaltiniai 

Jupiterio palydovai
Potencinė energija

Potencinė energija – energija, kurią turi kūnas ar sistema dėl jo padėties ar būsenos. Ji lygi darbui, kuris panaudotas pakeičiant kūno padėtį ar būseną.

Gravitaciniame lauke kūno potencinė energija lygi:

 

kur
 m – kūno masė,
 g – laisvojo kritimo pagreitis,
 h – aukštis nuo paviršiaus, į kurį pakeltas kūnas,

Potencinė energija matuojama J (džiauliais)

Gravitacinis potencialas 
Gravitacinis potencialas apibrėžiamas kaip energijos kiekis, reikalingas vienetinės masės kūnui perkelti iš to taško į begalybę. Kitaip sakant, tai yra potencinės energijos kiekis, tenkantis vienetinei kūno masei dėl kitų kūnų gravitacinės traukos. Taškinės masės M kūno kuriamas gravitacinis potencialas lygus:

 

Čia:
 G – Gravitacinė konstanta,
 r – atstumas nuo tiriamo taško iki kūno.

Šios formulės tinka ne tik taškinėms masėms, bet ir sferiniam kūnui. Tada r yra atstumas nuo tiriamo taško iki sferos centro. Kitokios formos kūno kuriamas potencialas skaičiuojamas integruojant. Potencialas yra skaliarinis dydis, todėl kiekvieno taško potencialas yra lygu atskirų masių sukurtų potencialų sumai.

 

Pagrindinės fizikos sąvokos
Fizikiniai dydžiai
Gravitacija
Mechanika
Jupiterio palydovai

Jupiteris turi 79 gamtinius palydovus.

Pirmuosius ir didžiausius keturis Jupiterio palydovus – Ijo, Europą, Ganimedą ir Kalistą – atrado Galilėjas Galilėjus.

Ypatybės

Sukimosi greitis 

Trys iš keturių Galilėjaus palydovų (Ijo, Ganimedas ir Europa) turi unikalų sąryšį tarp savo sukimosi greičių (SG), kuris gali būti išreiškiamas taip:

 SG(Ijo) + 2 * SG(Ganimedo) = 3 * SG(Europos)

Šis sąryšis yra paaiškinamas sąveika tarp gravitacinės ir potvynio jėgos, kur dalyvauja trys palydovai ir Jupiteris.

Vardinimo taisyklės 
Sutarta jog tarptautiniuose pavadinimuose vardai besibaigiantys -e naudojami priešinga kryptimi nei pati planeta aplink savo ašį besisukantiems palydovams (Iocaste – Jokastė), -o – skriejantiems smarkiai pasvirusiomis ekvatoriaus atžvilgiu orbitomis (Themisto – Temista), -a – skriejantiems ta pačia kryptimi kuria planeta sukasi aplink savo ašį (Elara – Elara).  Lietuvinant pavadinimus šios taisyklės ne visur laikomasi.

Palydovų sąrašas 

Lentelėje palydovai pateikti orbitinio periodo didėjimo kryptimi.

Pastabos:
 Paryškinti sferinį pavidalą turintys palydovai.
 Neigiami orbitiniai periodai rodo palydovų skriejimą priešinga Jupiterio sukimuisi kryptimi.

Pastabos apie pavadinimus 

Kai kurie asteroidai turi tokius pačius pavadinimus, kaip ir Jupiterio palydovai: 1036 Ganimedas.

Naudoti šaltiniai

Nuorodos 

 Jupiterio palydovai – nuotraukos
Sijūnas

Sijūnas (Acanthocereus) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso iki kelių metrų aukščio krūmiškos išvaizdos ir laipiojantį stiebą turintys kaktusai. Stiebas su 3-5 briaunomis ir stačiais dygliais. Žiedai 6-12 cm skersmens.

Gentyje yra 6 rūšys:
Acanthocereus baxaniensis
Acanthocereus colombianus
Acanthocereus horridus
Acanthocereus occidentalis
Acanthocereus subinermis
Kampuotasis sijūnas (Acanthocereus tetragonus)

Nuorodos 
CactiGuide.com Genus: Acanthocereus
Genus: Acanthocereus (Engelmann ex A. Berger) Britton et Rose 1909
Acanthocereus (Engelm. ex Berger) Britt. & Rose 

Kaktusiniai
Eliphas Lévi

Elifas Levi Zahedas (tikras vardas Alphonse Louis Constant g. 1810 vasario 8 d.– m. 1875 gegužės 31 d.) – Prancūzijos rašytojas, laikomas šiuolaikinio okultizmo pradininku.

Biografija 
Alfonsas Luisas Konstantas gimė Paryžiuje batsiuvio šeimoje; jaunystėje buvo įstojęs į katalikų kunigų seminariją, bet joje besimokydamas įsimylėjo merginą ir seminariją paliko. Parašė kelis radikalius traktatus 1840 m. L'Evangile du Peuple ir 1848 m. Le Testament de la Liberté, už kuriuos buvo trumpam pasodintas į kalėjimą. 1854 lankėsi Anglijoje, kur susidomėjo magija, okultizmu, vedomis. Nuo 1861 metų parašė daug magiškų traktatų La Clef des Grands Mystères, Fables et Symboles, La Science des Esprits, Le Grand Arcane, ou l'Occultisme Dévoilé. Šis prancūzas savo kūryba padarė didelią įtaką magijai ir okultizmui, jis taip pat okultistams sukurė Bafometą – Šėtono įsikūnijimą.

Idėjos 
 Teigė, kad 22 tik Taro kortų kaladėse esančios kortos, vadinamos Didžiosiomis arkanomis, atkartoja kabalos Sefirų medžio schemą. Būtent Elifas’o Levi dėka nežydų autorių kabalos tekstai kartais vadinami Taro kabala.
 Tvirtino, kad Talmudas – ne tik judėjų religinės teisės, tautosakos ir t. t. šaltinis, bet ir šifruotas tekstas, perteikiantis mistinę žiniją.

Darbai 
 Clefs majeures et clavicules de Salomon. – Paris: Bourdilliat, 1896,
 Fables et symboles avec leur explication. – Paris: Ed. de la Maisnie, 1978. – ISBN 2-85707-031-4
 Le grand arcane ou l'occultisme dévoilé. – Paris: Trédaniel, 1980
 Les portes de l'avenir. – Tremblay: Collection Spiritualité, 1995. – ISBN 2-908534-53-3
 Le livre des sages. – Tremblay: Collection Spiritualité, 1995. – ISBN 2-908534-54-1
 Le livre des splendeurs. – Paris: Trédaniel, 1979
 Les mystères de la Kabbale ou l'harmonie occulte des deux Testaments. – Paris: Ed. de la Maisnie, 1977. – ISBN 2-85707-021-7
 La science des esprits. Révélation du dogme secret des kabalistes, ésprit occulte des Evangiles, appréciation des doctrines et des phénomènes spirites. – Paris: Ed. de la Maisnie, 1976. – ISBN 2-85707-010-1
 Secrets de la magie. – Paris: Laffont, 2000. – ISBN 2-221-07808-X
 Le sorcier de Meudon. Roman. – Paris: Bourdilliat, 1861

 2006 jo knyga "Transcendentinės magijos doktrina" išleista lietuviškai.

Levi
Levi
Juozas Bernatonis (1953)

Juozas Bernatonis (g. 1953 m. rugsėjo 8 d. Kaune) – Lietuvos chemikas technologas, filosofas, teisininkas, diplomatas, komjaunimo, partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Tėvas chemikas Juozas Bernatonis, sesuo ekonomistė Dalia Bernatonytė.

1971 m. baigė Kauno 7-ąją vidurinę mokyklą. 1971–1976 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Cheminės technologijos fakultete, chemikas technologas. 1976–1979 m. Kauno politechnikos instituto Stambiamolekulinių junginių tyrimo laboratorijos jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1980–1985 m. LKJS CK Studentų skyriaus vedėjas. 1985–1987 m. LKP CK Mokslo ir mokymo įstaigų skyriaus instruktorius. 1987–1990 m. mokėsi Čekoslovakijos Socialistinės Respublikos aukštosios politikos mokyklos aspirantūroje, filosofijos mokslų kandidatas. 

1992–2004 m., 2007 m. ir 2012-2020 m. LR Seimo narys, 1993–1996 m. Seimo pirmininko Česlovo Juršėno pavaduotojas. 1997–1998 m. prezidento Algirdo Brazausko patarėjas politikos klausimais, 1998 m. referentas. 2001–2003 m. A. Brazausko Vyriausybėje – vidaus reikalų ministras. 2002 m. baigė VU TF Neakivaizdinių studijų skyrių, teisės magistras. 2003–2004 m. Seimo Konstitucijos pataisų komisijos pirmininkas. 2004–2006 m. ministro pirmininko A. Brazausko patarėjas vidaus politikos klausimais, vėliau – ministro pirmininko Gedimino Kirkilo vyriausiasis patarėjas.

2006–2012 m. LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Estijos Respublikoje.  2012 m. liepos 3 d. prezidentės Dalios Grybauskaitės dekretu paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Armėnijoje. Jam nusprendus kandidatuoti 2012 m. Seimo rinkimuose, prezidentė 2012 m. rugpjūčio 27 d. savo dekretą atšaukė.  2012–2016 m. Algirdo Butkevičiaus Vyriausybėje – Lietuvos teisingumo ministras.

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, tarybos narys, prezidiumo narys, sekretoriato parlamentinės grupės vadovas, nuo 1997 m. pirmininko pavaduotojas. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, LSDP tarybos narys, LSDP pirmininko pavaduotojas, nuo 2004 m. prezidiumo narys. Algirdo Brazausko fondo valdybos pirmininko pavaduotojas. 

2017 m. lapkritį, prieš pašalinimo iš LSDP klausimo svarstymą, pats kartu su kitais 7 partijos nariais pasitraukė iš partijos.

Bibliografija 
 Žmogaus teisės ir laisvės: Lietuvos Respublikos įstatymų ir 1950 m. Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos suderinamumo problemos (su kitais). – Vilnius: LR Seimo leidykla, 1995. – 257 p.

Įvertinimas 
 2003 m. Vytauto Didžiojo ordino Karininko kryžius

Šaltiniai

Nuorodos 
 Partijos reformatorius iššūkių nebijo, 2012-12-12

|-

|-

|-

Vytauto Didžiojo ordino kavalieriai
Lietuvos TSR politiniai veikėjai
Lietuvos vidaus reikalų ministrai
Lietuvos teisingumo ministrai
LR Seimo pirmininko pavaduotojai
Lietuvos teisės mokslininkai
Lietuvos ambasadoriai Estijoje
Lietuvos chemikai
Seimo nariai
Norvegijos Nobelio institutas

Norvegijos Nobelio institutas įkurtas 1904 m. Osle (Kristianijoje). Institutas yra miesto centre, netoli Karališkųjų rūmų.

Pagrindinė Nobelio instituto užduotis yra padėti Norvegijos Nobelio komitetui atrinkti Nobelio taikos premijos laureatus ir organizuoti kasmetinius premijos teikimo renginius Osle.

Institutas yra surinkęs 180 tūkstančių tomų biblioteką, susidedančią iš knygų taikos tyrimų ir tarptautinių santykių temomis. Nobelio institutas taip pat turi tyrimų padalinį, vykdantį mokslinį darbą taikos ir karo tema. Šis skyrius sudarytas iš mokslininkų, kurie moksliniam darbui kviečiami iš viso pasaulio.

Nobelio institutas organizuoja susitikimus, seminarus ir paskaitas, taip pat rengia vadinamąjį Nobelio simpoziumą. Į šiuos renginius informacijos ir nuomonių apsikeitimui kviečiami specialistai iš daugelio šalių.

Institutas turi 5 nuolatinius darbuotojus, kuriems vadovauja Oslo universiteto istorijos profesorius Geir Lundestad.

Nuorodos 
 Norvegijos Nobelio institutas ir Norvegijos Nobelio komitetas – oficialus puslapis

Institutai
Nobelio premija
Paliesė

Paliese vadinami kaimai:

 Panevėžio rajone;
 Ukmergės rajone;
 Zarasų rajone:
 Antazavės seniūnijoje,
 Turmanto seniūnijoje.
Mnemė (palydovas)

Mnemė arba Jupiteris XL – Jupiterio palydovas, atrastas 2003 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard (David C. Jewitt, Jan Kleyna, Brett J. Gladman, John J. Kavelaars, Jean-Marc Petit, Lynne Allen). Iškart po atradimo palydovui suteiktas S/2003 J 21 pavadinimas.

Priklauso Anankės palydovų grupei.

Pavadinimas 
Palydovas pavadintas vienos iš trijų Pauzanijaus mūzų vardu. „Mneme“ reiškia atmintį. 

Jupiterio palydovai
Elektros lemputė

Elektros lemputė – pakeičiamas elektrinis šviestuvo ar kartais buitinio ar kitokio prietaiso komponentas.

Anglų chemikas Humphry Davy pirmasis pasiūlė tiek kaitrines (1802 m.) tiek ir pirmąsias praktiniam naudojimui tinkamas anglies lanko (1806 m.) lemputes. 1870 m. ši anglies lanko lempa jau buvo daug kur naudojama. Thomas Edison ir Joseph Swan apie 1880 m. pradėjo masinę kaitrinių lempučių gamybą.  Thomas Edison nėra lemputės išradėjas, tačiau daug dirbo kurdamas komerciškai sėkmingą gaminį, lemputės siūleliui išbandė daugiau nei 6000 įvairių medžiagų.

Lempų žymėjimas schemose 

Lemputės

Šaltiniai
Ceteris paribus

Ceteris paribus (lotyniškai: visa kita, tas pats) – lotyniškas posakis, į lietuvių kalbą verčiamas kitos sąlygos yra tos pačios arba esant tokiom pačiom sąlygom. Šis posakis taikomas, kai norima atmesti kitas sąlygas, aptariant reiškinį nekreipti dėmesio į kitas aplinkybes, kurios gali paveikti aptarinėjamąjį reiškinį.

Ceteris paribus taip pat gali reikšti tikėjimąsi, kad ir toliau taip pat bus: jeigu kažkas buvo tiesa ilgą laiką, tai mažai tikėtina, kad tai greitai pasikeis. Tą patį apibūdina lietuviška patarlė sena tiesa nerūdija.

Vykdant mokslinius tyrimus ceteris paribus reiškia, kad mokslininkas gali visas sąlygas išlaikyti nepakitusias, išskyrus vieną, išrinktą eksperimentuoti.

Pavyzdžiai 
Posakio pavyzdys, naudojant jį ekonomikoje:
 Esant paklausos ir pasiūlos pusiausvyrai ir ceteris paribus, galime sakyti, kad kiaulių kainos sumažinimas padidins paklausą. Šiame kontekste atsiribojama nuo tokių galimybių, kaip:
 nebus paskelbta kiaulių galvos smegenų uždegimo epidemija
 neprasidės vegetarizmo mada
 nebus didelės krizės ir žmonių pajamos nesikeis
 tuo pačiu dar labiau nenukris kitų gyvulių mėsos kaina
 ir daug kitų priežasčių, galinčių nusmukdyti kiaulienos pirkimą

Logika
Edvardas Kaniava

Edvardas Kaniava (g. 1937 m. liepos 1 d. Klaipėdoje) – dainininkas (baritonas), Lietuvos kultūros, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1954 m. baigė Kauno Komjaunimo vidurinę mokyklą. 1954 m. įstojo į Veterinarijos akademiją, tikėdamasis po metų be egzaminų pereiti į Medicinos institutą, tačiau po dviejų semestrų pasirinko studijas konservatorijoje. 1955–1960 m. studijavo LSSR konservatorijoje (Petro Olekos klasė), įgijo dainininko specialybę.

1958–1993 m. LSSR operos ir baleto teatro solistas. 1966–1967 m. stažavosi Sofijos (Bulgarija) operos teatre. 1979–1981 m. LSSR konservatorijos vyr. dėstytojas, 1981 m. docentas, 1988 m. profesorius, 1989–1992 m. Dainavimo katedros vedėjas. 1993–1994 m. Karakaso (Venesuela) dainavimo akademijos profesorius. Nuo 1994 m. Lietuvos muzikos akademijos profesorius. Nuo 2005 m. Klaipėdos universiteto Menų fakulteto Dainavimo katedros dėstytojas. Klaipėdos universiteto Senato narys, Menų fakulteto atestacinės komisijos narys. Klaipėdos muzikinio teatro Meno tarybos pirmininkas ir teatro pedagogas. 

Rengė parodomąsias dainavimo pamokas Sankt Peterburgo (Rusija), Kelno (Vokietija) aukštosiose muzikos mokyklose. Gastroliavo daugiau nei 70 pasaulio šalių. Su savo mokiniu dainininku Deiviu išleido du albumus „Tu, kuris aukštai“ ir „Ave Maria“.

Nuo 1995 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys. 2000–2004 m. LR Seimo narys.  2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Etikos ir procedūrų komisijos narys. 2004–2006 m. Ministro pirmininko Algirdo Brazausko visuomeninis patarėjas kultūrai.

Žmona Barbara Abramavičiūtė-Kaniavienė, vaikai Andrius ir Edvardas.

Bibliografija 
 Dainavimas – toks mano amatas. – Vilnius: Grafija, 2008. – 35 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-9342-5-7

Įvertinimas 
 1964 m. LTSR nusipelnęs artistas
 1974 m. LSSR liaudies artistas
 1979 m. SSRS liaudies artistas
 1992 m. Metų žmogus (Kembridžas)
 1997 m. DLK Gedimino 3 laipsnio ordinas 
 1998 m. Gotliebo Fricko medalis (Vokietija)
 2006 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija

Šaltiniai

Nuorodos 
 Edvardas Kaniava // Kauno diena, 2004-03-06

Baritonai
TSRS liaudies artistai
Lietuvos operos dainininkai
Seimo nariai
KU dėstytojai
Burgaičiai

Burgaičiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, prie vakarinio Sudargo pakraščio, kairiajame Nemuno krante, kelių  ir  kryžkelėje. Šiauriniame kaimo pakraštyje stovi trys Burgaičių piliakalniai. Yra Sudargo Emauso evangelikų liuteronų bažnyčia.

Kaime yra paminklas, skirtas 1317 m. Sudargo pilies gynėjams.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Burgaičiuose 1902 m. liepos 17 d. gimė žurnalistas, satyrikas, feljetonistas Henrikas Baltrušaitis.

Šaltiniai 

Šakių rajono savivaldybės gyvenvietės
Alvydas Medalinskas

Alvydas Medalinskas (g. 1963 m. lapkričio 30 d. Vilniuje) – politologas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1970–1973 m. mokėsi Vilniaus 31-oje, 1973–1981 m. 41-oje vidurinėje mokykloje. 1981–1985 m. studijavo Vilniaus universiteto Pramonės ekonomikos fakultete.

1985–1988 m. Lietuvos žemės ūkio ekonomikos instituto asistentas. 1988 m. Sąjūdžio (LPS) iniciatyvinės grupės narys, 1989–1990 m. LPS atsakingasis sekretorius. 1990–1992 m. LR-AT pirmininko pavaduotojo Bronislavo Kuzmicko padėjėjas. 1991–1992 m. studijavo Londono universitete, Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokykloje, tarptautinių santykių magistras. 1993–1994 m. Vilniaus universiteto tarptautinių santykių instituto direktoriaus pavaduotojas.

Rengė komentarus Lietuvos televizijos laidai „Panorama“, dienraščiui „Lietuvos rytas“, „Laisvosios Europos“ radijui užsienio politikos tema.

1994–1996 m. dirbo diplomatinį darbą Londone. 1996–2000 m. ir 2000–2003 m. LR Seimo narys, 2000–2001 m. Užsienio reikalų komiteto pirmininkas.  2003–2004 m. prezidento Rolando Pakso patarėjas užsienio politikos klausimais. 2004 m. Tarptautinės politikos centro direktorius. 2008–2013 m. dienraščio „Respublika“ politikos redaktorius, nuo 2013 m. Lietuvos ryto televizijos laidų vedėjas. Mykolo Romerio universiteto Politikos mokslų katedros lektorius. Bendradarbiauja dienraštyje „Lietuvos žinios“.

1990 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narys, 1991–1993 m. LSDP tarybos narys, 1991–1992 m. LSDP atsakingasis sekretorius. 1996–2003 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, sąjungos pirmininko pavaduotojas. 

Žmona Daiva, duktė Gabija.

Įvertinimas 
 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis 
 2003 m. Sausio 13-osios atminimo medalis

Šaltiniai 

Seimo nariai
Lietuvos politologai
Šilėnai (reikšmės)

Šilėnais vadinamos gyvenvietės:

 Birštono savivaldybėje;
 Biržų rajone;
 Jonavos rajone;
 Kaišiadorių rajone;
 Kalvarijos savivaldybėje;
 Karaliaučiaus krašte;
 Kauno rajone;
 išnykęs kaimas Kauno marių dugne;
 Klaipėdos rajone;
 Lazdijų rajone;
 Prienų rajone;
 Šiaulių rajone:
 Kairių seniūnijoje,
 Kuršėnų seniūnijoje,
 Raudėnų seniūnijoje:
 Šilėnai I,
 Šilėnai II;
 Vilniaus mieste;
 Vilniaus rajone:
 Rukainių seniūnijoje,
 Zujūnų seniūnijoje.
Antanas Valys

Antanas Valys (g. 1952 m. gegužės 16 d. Kretingoje) – Lietuvos partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1958–1962 m. mokėsi Bajorų pradinėje, 1962–1969 m. Kretingos vidurinėje mokykloje. 1969–1974 m. studijavo Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete, pramonės planavimo inžinierius. 

1974–1976 m. Mažeikių elektrotechnikos gamyklos Planavimo ir gamybos skyriaus vyr. ekonomistas. 1976–1980 m. LKJS Mažeikių rajono komiteto organizacinio skyriaus vedėjas, II, I sekretorius. 1980–1982 m. LKP Mažeikių rajono komiteto Propagandos ir agitacijos skyriaus vedėjas. 1982–1984 m. mokėsi Leningrado aukštojoje partinėje mokykloje. 1984–1987 m. LSSR liaudies kontrolės komiteto inspektorius, komiteto pirmininko padėjėjas. 1987–1990 m. LKP CK organizacinio skyriaus inspektorius, CK sekretoriaus II padėjėjas, savarankiškos LKP CK sekretoriato referentas.

1990–1992 m. LDDP parlamentinės darbo grupės konsultantas, ATAS deputato padėjėjas. 1992 m. UAB „IDA“ ekonomikos direktorius. 1992–1993 m. laikinai einančio Lietuvos prezidento pareigas Algirdo Brazausko sekretoriato vadovas, 1993–1998 m. Prezidento kanceliarijos vadovo pavaduotojas.

1994 m. stažavosi Suomijos prezidento kanceliarijoje, 1997 m. Paryžiaus tarptautiniame valstybinių įstaigų institute.

1998 m. Lietuvos kooperatyvų sąjungos Statybos ir transporto skyriaus vyr. inžinierius. 1998–2001 m. prezidento A. Brazausko referentas. 2001–2002 m. LR ministro pirmininko A. Brazausko sekretoriato vedėjas. 2002–2004 m. LR Seimo narys.  2003–2004 m. Europos Parlamento stebėtojas, 2004 m. gegužės-birželio mėn. paskirtasis Europos Parlamento narys.  2004–2006 m. ministro pirmininko A. Brazausko patarėjas ryšiams su Seimu. 2006–2008 m. LR krašto apsaugos viceministras. 2009–2012 m. Seimo nario padėjėjas-sekretorius, 2016–2020 m. Seimo nario Lino Linkevičiaus padėjėjas-sekretorius, LSDP atsakingasis sekretorius. 2012–2014 m. LR krašto apsaugos viceministras.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys, LSDP tarybos narys.

Šaltiniai 

Lietuvos krašto apsaugos viceministrai
Europos Parlamento nariai (Lietuva)
Seimo nariai
Vytautas Kanapeckas

Vytautas Kanapeckas (1932 m. kovo 20 d. Antandrajoje, Daugailių valsčius, Utenos apskritis – 2006 m. birželio 6 d.) – pedagogas, žurnalistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Mokėsi Daugailių pradžios mokykloje, baigė Utenos vidurinę mokyklą, 1949 m. įstojo į Vilniaus universiteto fizikos ir matematikos fakultetą, bet dėl lėšų stokos studijas nutraukė.

1950 m. Vilniaus medžio apdirbimo kombinato darbininkas, nuo 1951 m. Dusetų, Utenos rajoninių laikraščių korespondentas, 1962–1975 m. Pasvalio rajono laikraščio „Darbas“ skyriaus vedėjas, redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1968 m. dar ir Pasvalio vakarinės mokyklos mokytojas. 1969 m. neakivaizdiniu būdu baigė Vilniaus universiteto Mechanikos-matematikos fakultetą. 1975–1992 m. ir 1997–1999 m. Pasvalio Petro Vileišio vidurinės mokyklos direktorius. 1992–1996 m. LR Seimo narys, išrinktas Pasvalio-Panevėžio apygardoje. 

1953–1989 m. Lietuvos komunistų partijos, 1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pasvalio rajono skyriaus narys.

Žmona Ona, vaikai Rimvydas, Almantas, Vytautas, Jonas, Vaidotas.

Šaltiniai 

Seimo nariai
Lietuvos žurnalistai
Lietuvos pedagogai
Rėžiai (Pagėgiai)

Rėžiai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, Stoniškių seniūnijoje, 2 km į šiaurės rytus nuo Rukų, kaimo rytuose teka Eisra.

Gyventojai

Šaltiniai 

Pagėgių savivaldybės gyvenvietės
Rėžiai

Rėžiai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras. Gamtos paminklas Rėžių akmuo.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Barsukinė

Barsukine vadinami kaimai:

 Jonavos rajone;
 Kazlų Rūdos savivaldybėje;
 Marijampolės savivaldybėje:
 Sasnavos seniūnijoje,
 Šunskų seniūnijoje;
 Prienų rajone;
 Raseinių rajone;
 Šilalės rajone;
 Ukmergės rajone.

Taip pat skaitykite 
 Barsukynė
Ganyprova

Apie kaimą Šilalės rajone žr. Ganyprova (Šilalė).

Ganyprova – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km į vakarus nuo Kelmės, šalia Laukės upelio ištakų.

Istorija 

Ganyprovos dvaras minimas 1572 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Emanuelis Zingeris

Emanuelis Zingeris (g. 1957 m. liepos 16 d. Kaune) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1981 m. baigė Vilniaus universitetą, filologas.

1982–1986 m. Vilniaus universiteto Lietuvių kalbos katedros aspirantas.

1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas (Sąjūdžio sąraše), Nepriklausomos valstybės atkūrimo akto signataras, 1992–2000 m. ir nuo 2004 m. Seimo narys.

2000–2004 m. Valstybinio Vilniaus Gaono žydų muziejaus direktorius, Lietuvos žydų kultūros draugijos pirmininkas.

1989 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis. 1989–1991 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Organizacinio komiteto narys, 1989–1991 m. LSDP Garbės teismo narys.

Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius ir Lietuvos nepriklausomybės medalis (2000).

Vedęs. Žmona Virginija – filologė. Sūnus Dovydas ir duktė Estera – moksleiviai. Dirba ir gyvena Vilniuje.

Nuorodos 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos 

Lietuvos politikai
Kovo 11 akto signatarai
Lietuvos žydų visuomenės veikėjai
Lietuvos muziejų direktoriai
Oranžinis skunkinis jūrų klounas

Oranžinis skunkinis jūrų klounas (Amphiprion sandaracinos) – vienuolžuvinių (Pomacentridae) šeimos žuvis. Kūnas iki 13 cm ilgio, oranžinės spalvos, išilgai nugaros su balta juosta, einančia nuo lūpų iki uodegos.

Gyvena simbiozėje su aktinijomis. Paplitęs vakarų Ramiajam vandenyne.

Nuorodos 
Orange anemone fish Amphiprion sandaracinos  
Orange Skunk Clownfish
 Amphiprion sandaracinos (orange anemonefish)

Akvariuminės žuvys
Vienuolžuvinės
Trapioji opuncija

Trapioji opuncija (Opuntia fragilis) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalas.

Nuorodos 
Opuntia fragilis (Nutt.) Haw.  
Opuntia fragilis

Kaktusiniai
Ija

Ija () – upė Rusijoje, Sibire, Irkutsko srityje; Okos (Jenisėjaus baseinas) kairysis intakas. Prasideda Rytų Sajane Chijano vardu, aukštupyje slenkstėta. Teka į šiaurę toliau per Irkutsko-Čeremchovo lygumą. Įteka į Bratsko tvenkinio Okos įlanką.

Didžiausi intakai: Kirėjus (dešinysis), Ikėjus, Iliras (kairieji). Upė laivuojama 138 km nuo žiočių. Prie Ijos įsikūręs Tuluno miestas.

Šaltiniai 

Rusijos upės
Absoliutus blogis

Absoliutus blogis () – 2002 m. siaubo ir mokslinės fantastikos veiksmo filmas, paremtas Capcom kompanijos sukurtu kompiuteriniu žaidimu „Resident Evil“. Pagrindinį vaidmenį atlieka Milla Jovovich. 2004 filmas susilaukė tęsinio „Absoliutus blogis: Apokalipsė“.

Siužetas 

Filme pasakojama apie ypatingai slaptoje požeminėje laboratorijoje įvykusią katastrofą, dėl kurios miršta visi jos darbuotojai ir tampa zombiais. Tirti katastrofos pasiunčiama komanda, kuriai tenka susidurti ne tik su zombiais, bet ir su išprotėjusiu komplekso dirbtiniu intelektu bei išsilaisvinusia pabaisa.

Aktoriai 
 Aktorius – filmo veikėjas
 Milla Jovovich – Alice
 Michelle Rodriguez – Rain Ocampo
 Eric Mabius – Matt Addison
 James Purefoy – Spence Parks
 Martin Crewes – Chad Kaplan
 Colin Salmon – One
 Ryan McCluskey – Mr. Grey
 Oscar Pearce – Mr. Red
 Indra Ové – Ms. Black
 Anna Bolt – Dr. Green
 Joseph May – Dr. Blue
 Robert Tannion – Dr. Brown
 Heike Makatsch – Dr. Lisa Addison
 Jaymes Butler – Clarence the Security Guard
 Stephen Billington – Mr. White

Nuorodos 

Resident Evil žaidimų serija

Absoliutus blogis
2002 filmai
Super Aguri F1

Super Aguri F1 – buvusi japonų Formulės 1 komanda debiutavusi 2006 m. Formulės 1 čempionate. Neoficialiai komanda buvo vadinama "Honda B komanda", nes ekipai variklius ir finansinę pagalbą kurį laiką teikė Honda ekipa. Komandą įkūrė buvęs F-1 pilotas Aguri Suzuki. 

Honda ekipai atsisakius teikti visapusę pagalbą, po ilgų rėmėjų paieškų 2008 m. gegužės 6 d. ekipa oficialiai paskelbė apie pasitraukimą iš Formulės-1.

Istorija

2006 

2006 m. ekipa naudojo buvusios Arrows ekipos bolidą su perdaryta važiuokle, o jau sezono viduryje, padedama „Honda“ komandos, pristatė savąjį SA06 bolidą. Šiame sezone ekipai skirtingu laiku atstovavo net keturi pilotai - Takuma Sato, Yuji Ide, Franck Montagny ir Sakon Yamamamoto. Lenktynėse pasiekusi geriausią rezultatą 10 vietą Brazilijos GP galutinėje rikiuotėje ji buvo paskutinė - 11.

2007 
2007 m. ekipai atstovavo pilotai Takuma Sato ir Anthony Davidson. Sezonas susklostė žymiai sėkmingiau, nei debiutinis. Nors vienas jos lenktynininkas finišą pasiekdavo visuose sezono etapuose. Taškus rinko tik T. Sato, pasiekęs 8 vietą Ispanijoje ir finišavęs 4-tas Kanados GP. To komandai užteko, kad galutinėje įskaitoje užimtų 9 vietą, nuo pagrindinės Honda ekipos atislikusi tik 2 taškais.

2008 
Sezone ekipai atstovaus tie patys pilotai - Takumo Sato ir Anthony Davidsonas. Tiesa, ekipa nedalyvavo nei vienuose iki sezoniniuose bandymuose, nes yra kamuojama finansinių problemų. 

Kovo 10 d. buvo paskelbta, kad A. Suzuki parduoda savo akcijas "Magma Group" koncernui.  Tačiau kiek vėliau buvo pranešta, kad "Magma Gruop" atsisakė savo planų. „Su gailesčiu pranešame, kad komanda dabar turi apgalvoti savo ateitį „Formulėje-1“, bet mes ir toliau deramės su kitais galimais pirkėjais“ pranešė komandos atstovai.

Gegužės 6 d. komanda oficialiai patvirtino nutraukianti sportinę veiklą ir pasitraukianti iš Formulės 1 čempionato. Komandos likimas buvo nuspręstas Honda kompanijos valdybos posėdžio metu.

Pilni Formulės 1 rezultatai

Nuorodos 
 Super Aguri svetainė 
 Komandos fanų svetainė

Šaltiniai 

Formulės 1 komandos
Japonijos sportas
Armėnų kalba

Armėnų kalba (Հայերեն) – armėnų tautos kalba, priklauso indoeuropiečių kalbų grupei, tarp kurių yra viena iš seniausių, turinčių rašto sistemą, ir sudaro atskirą grupę (su kai kuriomis išnykusiomis kalbomis bandoma įtraukti į paleobalkanų kalbų grupę).

Armėnų bendrinės kalbos istorija dalinama į 3 periodus: senąjį (406 – XI a., bendrinė kalba vadinosi grabar), vidurinį (XI – XVII a.) ir naująjį (nuo XVII a.).

Armėnų kalboje yra 6 balsinės ir 30 priebalsinių fonemų. Daiktavardis turi 2 skaičius. Keliuose dialektuose išliko dviskaita. Giminės išnyko. Egzistuoja postpozicinis žymimasis artikelis. Yra 7 linksniai ir 8 linksniavimo tipai. Kalba – agliutinacinė.  Veiksmažodis dabartinėje armėnų kalboje kaitomas asmenimis, skaičiais, laikais, turi nuosakas ir veikslus.

Kalbai užrašyti vartojamas armėnų raštas.

Nuorodos 
 Armėnų kalbos pradžiamokslis (rusų ir anglų kalbomis) 
 Armėnų-anglų, anglų-armėnų kalbų žodynas
 ISO 9985, standartas armėnų rašmenų perrašai į lotyniškuosius
Logaritmas

Matematikoje skaičiaus logaritmas – laipsnis, kuriuo reikia pakelti kitą fiksuotą skaičių (pagrindą), kad būtų gautas tas skaičius, t. y., logaritmas yra atvirkštinė pagrindo kėlimo laipsniu funkcija. Pavyzdžiui, 1000 logaritmas pagrindu 10 yra 3, nes 10 pakėlus 3 laipsniu gaunamas 1000: . Bendru atveju, bet kuriems dviem realiems skaičiams b ir x, kur b yra teigiamas ir b ≠ 1,
 

Logaritmas pagrindu 10 (b = 10) yra vadinamas dešimtainiu logaritmu ir yra taikomas inžinerijoje. Logaritmas pagrindu e (≈ 2,718) yra vadinamas natūriniu logaritmu ir yra plačiai naudojamas grynojoje matematikoje, ypač integraliniame ir diferencialiniame skaičiavime. Dvejetainis logaritmas naudoja pagrindą 2 (b = 2), naudojamas kompiuterių moksle.

Logaritmus atrado ir tyrė jų savybes škotų matematikas Džonas Neperis 1614 m., jis taip pat sukūrė „Nepero lazdeles“, kurios palengvino logaritmų skaičiavimą. Šiuolaikinį logaritmų žymėjimą įvedė XVIII a. Leonardas Euleris.

Veiksmai su logaritmais 
Logaritmų sudėties pakeitimas sandauga

 yra lygus 

Pavyzdžiui: 

Įrodymas: ,o , taigi 2+3=5.;

Logaritmų atimties pakeitimas dalyba

Logaritmų atimtis yra priešingas veiksmas sudėčiai, todėl pologaritminius reiškinius (pažymėta raide 'X') reikės dalinti.

Pavyzdžiui: . Šis reiškinys bus lygus , taigi jis lygus .

Įrodymas: 3-2=1.

Pastaba: logaritmo pagrindas (pažymėta raide b) turi būti didesnis už nulį ir nelygus 1, o pologaritminis reiškinys (X) didesnis už 0.

Logaritmų savybės 
 – pagrindų keitimo formulė.

Šaltiniai 

Matematika
Azerbaidžaniečių kalba

{{kalba|kalba=Azerbaidžaniečių kalba</big> Azərbaycan dili  Азәрбајҹан дили  آذربايجان ديلی|spalva=yellowgreen|
 šalys=Azerbaidžane, Irane, Gruzijoje, Rusijoje, Ukrainoje, Irake, Turkijoje, Sirijoje, Kazachstane|
 kalbančiųjų= 23–30 mln.|
 vieta=34|
 kilmė=Altajaus Tiurkų  Pietvakarių (ogūzų)|
 raštas=Arabų (X a.-dabar)Lotynų (1927-38, 1991-)Azerių Kirilica (1938-91)|
oficiali=
 Dagestanas (Rusija) |
 iso639-1=az|
 iso639-2=aze|
 iso639-3=aze  |
 sil=}}

Azerbaidžaniečių kalba (taip pat vadinama Azərbaycan dili, Azərbaycan türkcəsi'') – viena iš tiurkų kalbų. Priklauso pietvakarių (ogūzų) grupei, bet turi bruožų, būdingų šiaurės vakarų (kipčiakų) grupės kalboms. Paplitusi Azerbaidžane, Irane, Gruzijoje, Rusijoje, Irake, Turkijoje. Nuo 1991 m. Azerbaidžane vartojama lotynų abėcėlė.

Kalba yra gimininga turkų, turkmėnų, Krymo totorių kalboms. Daug tarmių, kurios skirstomos į Baku, Nuchos ir Kazach-Gandžos grupes. Azerbaidžaniečių kalbos leksikai didelę įtaką padarė persų ir arabų kalbos.

Azerbaidžaniečių literatūros istorija prasideda XVI a., tačiau kraštas buvo taip veikiamas persų kultūros, kad kai kurie Azerbaidžano literatūros veikalai buvo sukurti persų kalba.

Tarmės 
Kalba skirstoma į dvi pagrindines tarmių grupes:
 azj – šiaurės azerbaidžaniečių kalba (Azerbaidžanas ir Kaukazas)
 azb – pietų azerbaidžaniečių kalba (Iranas, Irakas, Turkija)

Kiekviena šių grupių turi daug tarmių. Salčiukų, kaškajų ir chaladžų kalbos neretai taip pat laikomos azerbaidžaniečių tarmėmis.

Nuorodos 

 
 Anglų-azerbaidžaniečių (azeri) kalbų žodynas 

Tiurkų kalbos
Akmeniai (Kupiškis)

Akmeniai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Palėvenės, 8 km į pietvakarius nuo Kupiškio, abipus Liepojos-Romnų geležinkelio atšakos iš Radviliškio į Daugpilį. Per kaimą teka Akmenos upelis, iš šiaurės prieina Margių, iš šiaurės ritų – Medinų miškai.

Etimologija 

Pavadinimas kilęs iš per kaimą tekančio Akmenos upelio (vandenvardinis vietovardis).

Istorija 

Pirmą kartą kaimas paminėtas 1603 m. ir priklausė poniai Raiskai iš Noriūnų dvaro. 1605 m. Andrius Narusevičius kaimą įkeitė Jonui Stanišauskui, tačiau 1610 m., su Jurgiu Suliatickiu atgavę skolą, gražino jį A. Narusevičiaus našlei Kotrynai ir priklausė Kupiškio dvaro Marnakos vaivadijai. 1681 m. Akmeniai jau minimi Palėvenės bažnyčios metrikų knygose. 1775 m. priklausė Tiškevičienei.

1795 ir 1811 m. minima, jog perpus padalintas kaimas priklausė Oginskiams: viena pusė priklausė Noriūnų dvarui, antra – Noriūnėlių palivarkui (vėliau viena dalis buvo Venclovaičių nuosavybė). 1861–1919 m. priklausė Ukmergės apskrities Subačiaus valsčiaus Levaniškio seniūnijai. 1873 m. per Akmenių žemes nutiestas geležinkelis Daugpilis–Radviliškis. 1919–1940 m. priklausė Panevėžio apskrities Kupiškio valsčiui.

1915–1918 m. Dūdų sodyboje vykdavo Aukštaičių pažangiojo jaunimo organizacijos vakarai, vaidinimai. 1919 m. gegužės 26–28 d. prie kaimo vyko Panevėžio atskirojo bataliono kovos su Kupiškį ginančiais bolševikais.

Sovietmečiu priklausė „Laisvės“ kolūkiui.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 "NYKSTANTYS AKMENIAI GYVI ŽMONIŲ PRISIMINIMUOSE"

Kupiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Kazimieras Kuzminskas (1947)

Kazimieras Kuzminskas (g. 1947 m. kovo 7 d. Jaskynėje, Radviliškio raj., Baisiogalos apyl.) – Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1948 m. su tėvais ištremtas į Krasnojarsko kraštą. Į Lietuvą grįžo 1957 m. 1966 m. baigė Radviliškio rajono Pociūnėlių vidurinę mokyklą. 1973 m. baigė Kauno medicinos institutą, įgijo gydytojo chirurgo specialybę.

1973–1975 m. Plungės rajono centrinės ligoninės chirurgas. 1975–1979 m. Plungės rajono centrinės ligoninės vyr. gydytojo pavaduotojas poliklinikos reikalams. 1979–1985 m. Kauno miesto III klinikinės ligoninės chirurgas. 1985–1992 m. Kauno miesto III klinikinės ligoninės III chirurginio skyriaus vedėjas.

1992 m. Kauno miesto savivaldybės Sveikatos ir socialinių reikalų skyriaus vedėjo pavaduotojas, Sveikatos apsaugos poskyrio vedėjas. 1992–2000 m. ir 2008–2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys, 1992–2000 m. ir 2012–2016 m. Sveikatos reikalų komiteto narys, 2008–2012 m. Ekonomikos komiteto narys. 2000 m. Kauno medicinos universiteto VI klinikų Vidaus audito tarnybos viršininkas. 2000–2003 m. Kauno onkologinės ligoninės onkologas – chirurgas. 2003–2008 m. Kauno miesto savivaldybės mero pavaduotojas.

1990–1992 m. Kauno miesto tarybos deputatas. 2003–2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.

1990 m. Krikščionių demokratų partijos (LKDP) narys, 1992 m. LKDP valdybos narys, 1997–2000 m. LKDP valdybos pirmininkas, 2000 m. LKDP valdybos narys, Kauno skyriaus pirmininkas. Nuo 2005 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai (LKD) pirmininko pavaduotojas.

1992 m. Medikų profesinės sąjungos narys, 1995 m. Lietuvos Darbo federacijos pirmininkas. 2003 m. Lietuvos darbo federacijos garbės pirmininkas.

Nuorodos 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Šaltiniai 

Kauno vicemerai
Lietuvos chirurgai
Baškirų kalba

Baškirų kalba (Башҡорт теле) – baškirų tautos kalba, priklausanti tiurkų kalbų šeimos šiaurės vakarų (kipčiakų) grupei. Pagrindiniai dialektai – pietinis (jurmatų) ir rytinis (kuvakanų). Paplitusi Baškirijos Respublikoje. Artimiausia baškirų kalbai yra totorių kalba, nuo kurios skiriasi fonetinėmis ir iš dalies gramatinėmis ypatybėmis. Rusijoje 1 379 700 žmonių (2002 m.) kalba baškirų kalba.

Abėcėlė 
Baškirų kalbos abėcėlė (baš. Башҡорт әлифбаһы) paremta kirilica. Baškirų kalbos rašto sistema iki 1928 m. buvo paremta arabų, nuo 1928 m. – lotynų, o nuo 1940 m. – rusų abėcėle (kirilica), kuri buvo papildyta kai kuriais ženklais, reikalingais specifiniams šios kalbos garsams užrašyti: 

 Ә ә, Ө ө, Ү ү, Ғ ғ, Ҡ ҡ, Ң ң, Ҙ  ҙ , Ҫ  ҫ, Һ һ

1950 m. buvo papildyta raide Ё ё'''. Dabartinėje abėcėlėje yra 42 raidės

Nuorodos 
 

Tiurkų kalbos
Bengalų kalba

Bengalų kalba – bengalų tautos kalba, priklausanti indų (indoarijų) kalbų grupei, indoeuropiečių kalbų šeimai. Paplitusi Indijos valstijoje Vakarų Bengalija ir Bangladeše, be to, žmonių kalbančių bengalų kalba yra Indijos valstijose, tokiose kaip Asamas, Biharas ir Orisa.

Istorija 
Žinomas bengalų kalbos istorijos periodas siekia X–XII a. XV a. pabaiga – XVII a. pradžia – pagrindinių struktūrinių kalbos bruožų formavimosi periodas. XIX a. pabaiga – naujos bengalų kalbos įsitvirtinimo periodas. Nuo Bengalijos padalijimo tarp Indijos ir Pakistano laikų (1947) rytinėje Bengalijos dalyje (Rytų Pakistanas, vėliau Bangladešas) pastebimas didesnis arabų-persų leksikos vartojimas.

Nuorodos 

 
 Bengalų-anglų kalbos žodynas

Indoarijų kalbos
Indijos kalbos
Biharų kalbos

Biharų kalbos – indoarijų kalbų grupės kalbos, kurios naudojama Biharo valstijoje ir kaimyninėse valstijose Indijoje, Terai regione Nepale, kai kurių žmonių Pakistane ir Bangladeše.

Skiriamos šios biharų kalbos:

 Angika (30 000 000 kalbančiųjų). Naudojami Anga, Kaithi ir Devanagari raštai.
 Bodžpuri (26 254 000 kalbančiųjų). Naudojami Kaithi ir Devanagari raštai.
 Karibų hindustani/Sarnami Hindustani (150 000 kalbančiųjų). Biharų kalbos atmaina, įtakota Avadi kalbos, kuria kalba indų kilmės Surinamo, Gajanos, Trinidado ir Tobago, Fidžio gyventojai.
 Kudmali (37 000 kalbančiųjų)
 Magahi (11 362 000 kalbančiųjų). Naudojami Kaithi ir Devanagari raštai.
 Maitili (7 500 000 kalbančiųjų). Naudojami Maithili ir Devanagari raštai.
 Madžhi
 Musasa
 Oraon Sadri
 Pančpargania (274 000 kalbančiųjų)
 Sadri (1 965 000 kalbančiųjų)
 Suradžpuri (273 000 kalbančiųjų)
 Vadžika (500 000 kalbančiųjų)

Nuorodos 

 
 Ethnologue informacija
 Naudingos frazės angika, bondžpuri ir maitili kalbomis (anglų kalba)

Indoarijų kalbos