joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pariečė

Pariečė (, ) – gyvenvietė vakarų Baltarusijoje, į šiaurės rytus nuo Gardino, šalia valstybinės sienos su Lietuva. Yra Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (XX a. pradžia), cerkvė (1901 m.), I pasaulinio karo aukų kapinės. Praeina Peterburgo–Varšuvos geležinkelis (iki TSRS griūties pro Pariečę vyko traukinys Vilnius–Druskininkai).

Istorija 
XX a. pradžioje Pariečėje gyveno nemažai lietuvių. Tarpukaryje priklausė Lenkijai.

Šaltiniai 

Gardino rajono gyvenvietės
Trakeliai (Varanavas)

Trakeliai – kaimas vakarų Baltarusijoje, prie kelio Lyda–Dieveniškės, į pietryčius nuo Varanavo. Šv. Marijos bažnyčia (1809 m.).

Istorija 
Apie 1900 m. kaime gyveno nemažai lietuvių.

Istorinių vaizdų galerija

Šaltiniai 

Varanavo rajono gyvenvietės
Varanavo rajonas

Varanavo rajonas () – rajonas Baltarusijoje, Gardino srityje. Centras – Varanavas.

Rajonas įkurtas 1940 m.

Gyvenvietės 

Yra dvi miesto tipo gyvenvietės – Varanavas ir Rodūnia.

Žymūs žmonės 
 Vlada Pajaujienė-Rusokaitė (1911–2006) – Lenkijos lietuvių mokytoja, bibliotekininkė, poetė.

Šaltiniai

Nuorodos
Tadas Bilevičius

Tadas Bilevičius (, apie 1728 m. – 1788 m. rugpjūčio 12 d.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės karinis ir valstybės veikėjas, generolas majoras.

Biografija 

Kilęs iš Žemaičių bajorų Bilevičių giminės. Tėvas Aleksandras Jurgis Bilevičius, motina Ona Riomerytė. Broliai Jurgis, Matas ir Teodoras Aleksandras Bilevičius. Sūnus Juozapas Tadas Bilevičius.

Mokėsi Karaliaučiuje, nuo 1750 m. dvariškis.

Valstybės tarnyba 

1764 m. dalyvavo karaliaus Stanislovo Poniatovskio rinkimuose. Nuo 1771 m. Nuolatinė tarybos narys, Žemaitijos maršalka, Baro konfederacijos dalyvis, nuo 1783 m. Mstislavlio kaštelionas, nuo 1786 m. kovo 30 d. Mstislavlio vaivada, nuo 1788 m. sausio 22 d. Trakų kaštelionas. 

1755 m. mirus tėvui – Viešvėnų netoli Telšių tijūnas, Vainuto seniūnas. 1760 m. Degučių bažnyčios fundatorius.

|-

Šaltiniai 

Bilevičiai
Mstislavlio kaštelionai
Mstislavlio vaivados
Trakų kaštelionai
ATR pasaulietiniai senatoriai
ATR Seimo atstovai
Ašmenos rajonas

Ašmenos rajonas (, ) – rajonas Baltarusijoje, Gardino srityje, pasienyje su Lietuva. Centras – Ašmena.

Istorija 

Įkurtas 1940 m. sausio 15 dieną.

Geografija 

Rajonas išsidėstęs Ašmenos aukštumoje. Svarbiausia upė – Ašmena (Neries baseinas) su intakais Grauže, Aluošia, Kernava; taip pat Nemuno baseinui priklausanti Galšia. Miškai (beržynai, uosynai, alksnynai) užima 34,5 % ploto. Gausu pelkių. Ištekliai: durpės, molis, smėlis, žvyras.

Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -6,6 °C, liepos – 17,1 °C. Per metus vidutiniškai iškrenta 605 mm kritulių.

Gyventojai 
Miestų gyventojų – 41,3 %.

Tautinė sudėtis:
 gudai – 89,69 %
 lenkai – 5,89 %
 rusai – 3,0 %
 kiti – 1,42 %

Gimtoji kalba:
 gudų kalba – 82,05 %
 rusų kalba – 16,25 %

Kaimiškosios apylinkės 
Rajonas padalintas į 10 kaimiškųjų apylinkių:
 Alšėnų kaimiškoji apylinkė
 Barūnų kaimiškoji apylinkė
 Graužiškių kaimiškoji apylinkė
 Gruodžių kaimiškoji apylinkė
 Kalčiūnų kaimiškoji apylinkė
 Kamieny Loho kaimiškoji apylinkė
 Kreivonių kaimiškoji apylinkė
 Mūrinės Ašmenos kaimiškoji apylinkė
 Navasiolkų kaimiškoji apylinkė
 Žiupronių kaimiškoji apylinkė

Taip pat – Ašmenos miesto apylinkė.

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Ašmena. Didžiausios gyvenvietės (2009 m.):
 Ašmena – 14 813
 Budionauka – 1050
 Krakouka – 1020
 Galšia – 981
 Žiupronys – 720
 Kalčiūnai – 683
 Ašmenos GS – 491
 Barūnai – 454
 Graužiškės – 427
 Mūrinė Ašmena – 409
 Povišniai – 397
 Navasiolkai – 396
 Gruodžiai – 388
 Kreivonys – 276
 Dargiškės – 261
 Kamieny Lohas – 253
 Pavėžiai – 248

Nuorodos
Traupio herbas

Traupio herbas - vienas iš Traupio heraldikos atributų.

Aprašas
Herbo skydo sidabriniame lauke žalias išrautas šerinės kalnarūtės keras. 

Šis į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytas nykstantis augalas, vienas iš rečiausių Lietuvoje sporinių induočių, jau daug metų želia ant senosios akmeninės Traupio kapinių tvoros, o Lietuvoje tokių vietų – tik kelios.

Šerinę kalnarūtę Traupyje prieš keliolika metų pamatė ir pirmą kartą ją atpažino tuo metu mokyklos direktoriumi dirbęs gamtininkas, dabar Anykščių meras Sigutis Obelevičius. Tik kalnuose sutinkamą augalą, jo nuomone, į Traupį atpūtė vėjas, toli nešiojantis jo sporas iš artimiausių nuo Lietuvos Skandinavijos ar Tatrų kalnų.

Istorija

2008 m. rugpjūčio 25 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1K-1484. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

Šaltiniai 

2008 m. patvirtinti Lietuvos gyvenviečių herbai
Anykščių rajono savivaldybės gyvenviečių herbai
Traupis
Prestonas

Prestonas – miestas šiaurės vakarų Anglijoje, prie Riblo upės. Geležinkelis. Yra dailės galerija, nacionalinis futbolo muziejus, Lankašyro muziejus, daug parkų. Veikia Vidurio Lankašyro universitetas.

Istorija 

Prestonas minimas nuo 1086 m.

Pavadinimo kilmė 

Miesto vardas kilęs iš senovės anglų kalbos: presta („šventikas“) + tuna („vieta, gyvenvietė“).

Sportas 
 Preston North End FC (futbolas)

Anglijos miestai
Lankašyro gyvenvietės
Jonas Biržiškis

Jonas Biržiškis (g. 1932 m. balandžio 12 d. Bagdonuose, Kaltinėnų valsčius, Tauragės apskritis) – Lietuvos kelių inžinierius, visuomenės bei politinis veikėjas.

Biografija 
Mokėsi Pajūrio mokykloje, Šilalės gimnazijoje. 1949 m. kartu su tėvais, broliu ir trimis seserimis ištremtas į Irkutsko srities Bodaibo rajoną. 1958 m. baigė Irkutsko kalnakasybos ir metalurgijos institutą.

1958–1990 m. Lietuvos statybinių medžiagų ir kelių tiesimo įmonių vyr. darbų vykdytojas, vyr. inžinierius. 1964–1965 m. Vilniaus universiteto, 1988–1994 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto, 1989–1990 m. dar ir Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1993 m. docentas. 1978 m. technikos mokslų kandidatas. 

1990 m. kovo 29 d. – 1996 m. gruodžio 12 d. Kazimiros Prunskienės, Alberto Šimėno, Gedimino Vagnoriaus, Aleksandro Abišalos, Bronislovo Lubio, Adolfo Šleževičiaus, Mindaugo Stankevičiaus Vyriausybėse - LR susisiekimo ministras.  1997–2000 m. asociacijos „Lietuvos keliai“ prezidentas. 2000–2006 m. bendrovės „Lietuvos geležinkeliai“ generalinis direktorius.  28 išradimų autorius.

Kita veikla 

J. Biržiškio iniciatyva Biržiškių giminės sodyboje Pailgočio kaime (Šilalės raj.) 2015 m. atidengtas akmuo atkurtos Lietuvos valstybės pirmajai Vyriausybei įamžinti, kaimo kelyje pasodinta atminimo ąžuolų alėja – po ąžuolą, skirtą pirmosios vyriausybės ministrams ir septyniems premjerams.

Bibliografija 
 Akmens gavyba ir apdorojimas, su kt., 1980 m., rusų kalba
 Kelių statyba pelkėtose vietose naudojant sprogimo energiją, su kt., 1986 m., rusų kalba

Įvertinimas 
 1981 m. LSSR valstybinė premija
 1986 m. LSSR valstybinė premija
 1995 m. DLK Gedimino 3 laipsnio ordinas 
 2004 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro didysis kryžius 
 2007 m. asociacijos „Linava“ garbės ženklas

Šaltiniai

Literatūra 
 Jonas Biržiškis. Nenuspėjami gyvenimo viražai / Aldona Armalė. - Vilnius: Ex Arte, 2012. - 379 p.: iliustr. - ISBN 978-609-8010-19-0

|-

Lietuvos susisiekimo ministrai
Lietuvos kelių inžinieriai
Lietuvos išradėjai
LTSR valstybinės premijos laureatai
Stanislovas Biržiškis

Stanislovas Biržiškis (1900 m. lapkričio 19 d. Pailgotyje, Šilalės valsčius – 1996 m. kovo 19 d. Kaune, palaidotas Karmėlavos kapinėse, Kauno raj.) – Lietuvos agronomas, pedagogas, etnografas, Šilalės politinis ir visuomenės veikėjas, poetas. Sūnus – Jonas Biržiškis, praeityje LR susisiekimo ministras.

Biografija 
Karaliaučiaus universitete studijavo gamtos mokslus, ūkininkavo tėviškėje, dirbo agronomu, mokytojavo Šilalėje, Rietave. 1938–1944 m. Šilalės valsčiaus viršaitis. 1949 m. su šeima ištremtas į Irkutsko sritį. Grįžo 1956 m., nuo 1961 m. gyveno Kaune.

Didžioji poetinės kūrybos dalis – tremties metais rašyti satyriniai sovietų valdžią išjuokiantys eilėraščiai; dažnai naudojama pasakėčios stilistika, Maironio „Jaunosios Lietuvos“ eiliavimo maniera parašyta „Šuniška poema“. Parašė atsiminimų. 

Jo vardu pavadinta Pajūrio Stanislovo Biržiškio vidurinė mokykla.

Bibliografija 
 Šilalės kraštas T. II, (Praeities pėdsakai), Vilnius, 1995 m.;
 Raudonas patefonas, 1995 m.;
 Gyvenimo pagairėse, 1995 m.

Šaltiniai 

Lietuvos viršaičiai
Lietuvos poetai
Šilalės politikai
Lietuvos etnografai
Užubalis (reikšmės)

Užubaliu vadinami kaimai:

 Biržų rajone;
 Kaišiadorių rajone;
 Panevėžio rajone;
 Varanavo rajone Baltarusijoje.
Moena

Moena (ladinų kalba Moéna) yra nedidelis 2 625 gyv. (2005 m.) turintis miestelis Italijoje, prie Avisijo upės Trentino provincijoje Trentino-Pietų Tirolio regione. Moena yra didžiausias Fasos slėnio miestas Trentine. Moenos savivaldybės teritorija yra 82 km².

Didelė dalis gyventojų kalba ladinų kalba.

Moenos savivaldybėje yra šios gyvenvietės (frazioni): Forno, Sorte, Someda, Penia, Medil ir San Pellegrino.

Moena ribojasi su šiomis savivaldybėmis: Pozza di Fassa, Welschnofen, Vigo di Fassa, Falcade, Soraga, Predazzo ir Tonadico.

Nuorodos 

 Moenos vaizdas per tinklo kamerą

Italijos miestai
Svisločius

Svisločius (arba Svisločė) yra Baltarusijoje:

 Svisločius (Berezina);
 Svisločius (Nemunas);
 Svisločius (miestas);
 Svisločius (miestelis).
Svisločius (Gardinas)

Svisločius – miestas vakarų Baltarusijoje; rajono centras. Geležinkelio stotis. Išvystyta statybų, pieno, maisto pramonė. Stovi bažnyčia, pilies liekanos, gimnazija, sinagoga.

Istorija 

Minimas nuo 1256 metų.

Šaltiniai 

Gardino srities miestai
Svisločiaus rajono gyvenvietės
Svisločius (Puchavičai)

Svisločius – miesto tipo gyvenvietė vidurio Baltarusijoje, 25 km į pietryčius nuo Minsko.

Istorija 

XIX a. buvo dvaras. XX a. 2-ojoje pusėje kūrėsi kaip būsimas „atominis miestelis“.

Šaltiniai 

Minsko srities miesto tipo gyvenvietės
Puchavičų rajono gyvenvietės
Ladakas

Ladakas (, , ) – istorinis kultūrinio Tibeto regionas, šiuo metu padalintas tarp dviejų valstybių: vakarinė regiono dalis yra Indijoje (sudaro sąjunginę teritoriją), o rytinė – Kinijos Aksai Čine. Taip vadinama istorinė tibetiečių karalystė Himalajuose. Ladako karalystės sostinė ir pagrindinis miestas – Lehas.

2019 m. spalį Ladakas atskirtas nuo Džamu ir Kašmyro ir tapo savarankiška Indijos sąjungine teritorija.

Šiaurės rytuose Ladakas ribojasi su Baltistanu, šiaurėje – su Rytų Turkestanu, rytuose – su Čangtangu, pietryčiuose – su Ngariu, pietvakariuose ir vakaruose jį uždaro Aukštieji Himalajai, kurie atskiria nuo Kašmyro slėnio ir Himačal Pradešo. Su Ladaku susisiekiantys Aukštųjų Himalajų slėniai yra: Suru, Drasas, Zanskaras, Spitis, Lahulis ir Bhagiratis.

Kadangi nuo XIX a. priklausė Džamu ir Kašmyro karalystei, taip pat laikomas istorinio Kašmyro dalimi.

Geografija 
Ladako plotas Indijoje – 45110 km², ir regionas turi 270 tūkst. gyventojų. Tai vienas rečiausiai apgyvendintų regionų Indijoje. Ladakas yra plačiai žinomas savo kalnų grožiu bei savita kultūra ir dažnai vadinamas „mažuoju Tibetu“. Dauguma ladakiečių – tibetiečių palikuonys. Duominuojanti religija – tibetiečių budizmas, tačiau nemažai gyventojų taip pat yra šiitų musulmonai.
Pastaruoju metu Ladakas tapo pupuliari turistinė vieta. Nors turistiniame sektoriuje dirba tik 4 % žmonių, turizmas sudaro 50 % Ladako BNP.

Istorija 

Tibeto istoriniai regionai
Kašmyras
Indijos teritorijos
Juodas vanduo

Juodas vanduo () – 2007 m. Australijos ir JK siaubo filmas. Filmas paremtas tikrais faktais, kai 2003 m. gruodį Australijos Šiaurinėje teritorijoje krokodilai užpuolė žmones.
 
Filmo premjera įvyko 2007 m. gegužės 21 d. Kanų kino festivalyje.

Aktoriai 

 Maifa Dermodi (Maeve Dermody) – Li
 Diana Glen (Diana Glenn) – Greisė
 Benas Oksenbouldas (Ben Oxenbould) – Džimas
 Fiona Pres (Fiona Press) – Pet
 Endis Rododera (Andy Rodoreda) – Adamas
ir kt.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficialus filmo puslapis (Anglų kalba)
 Apdovanojimai ir nominacijos (Anglų kalba)

2007 filmai
Dramos
Siaubo filmai
Trileriai
Meilutė Indreikaitė-Biskienė

Meilutė Indreikaitė-Biskienė, Biskis (g. 1923 m. vasario 5 d. Maskva) – lietuvių gydytoja, JAV lietuvių visuomenės veikėja, medicinos daktarė.

Biografija 
Gimė lietuvių diplomato šeimoje. 1940 m. baigė Marijos Pečkauskaitės gimnaziją Kaune, studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1948 m. baigė mediciną Hamburgo universitete. 1949 m. medicinos daktarė.

1949 m. persikėlė į JAV, įsikūrė Čikagoje. Ilinojaus universiteto profesorė asistentė, Čikagos medicinos mokyklos lektorė. Daugelio Čikagos ligoninių konsultantė. Priklauso amerikiečių profesinėms draugijoms ir organizacijoms. JAV lietuvių bendruomenės, Amerikos lietuvių tarybos, Pasaulio ir JAV lietuvių gydytojų draugijų veikėja. Parėmė daug XX a. pabaigoje į JAV emigravusių lietuvių.

Šaltiniai 

Lietuvos gydytojai
JAV lietuviai
Vijos rajonas

Vijos rajonas (; ) – rajonas Baltarusijoje, Gardino srityje, pasienyje su Lietuva. Centras – Vija.

Rajonas įkurtas 1940 m. sausio 15 d.

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Vija, miesto tipo gyvenvietė – Jurotiškės.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Ивьевский район
 
 Ивьевский район 
 Ивьевский район
1997–1998 m. Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai

1997–1998 m. Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai – 1997 m. gruodžio 21 d. ir 1998 m. sausio 4 d. vykę eiliniai Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai.

Rinkimų sistema 
Lietuvos Respublikos Prezidentas renkamas pagal daugumos atstovavimo (mažoritarinę) rinkimų sistemą. Išrinktu laikomas tas kandidatas į Respublikos Prezidento vietą, kuris pirmą kartą balsuojant ir dalyvaujant ne mažiau kaip pusei visų rinkėjų, gavo daugiau kaip pusę visų rinkimuose dalyvavusių rinkėjų balsų. Jeigu rinkimuose dalyvavo mažiau kaip pusė visų rinkėjų, išrinktu laikomas tas kandidatas, kuris gavo daugiausia, bet ne mažiau kaip 1/3 visų rinkėjų balsų. Jeigu pirmajame balsavimo rate nė vienas kandidatas nesurenka reikiamos balsų daugumos, po dviejų savaičių rengiamas pakartotinis balsavimas dėl dviejų kandidatų, gavusių daugiausia balsų. Išrinktu laikomas kandidatas, surinkęs daugiau balsų.

Respublikos Prezidentu gali būti renkamas Lietuvos pilietis pagal kilmę, ne mažiau kaip trejus pastaruosius metus gyvenęs Lietuvoje, jeigu jam iki rinkimų dienos yra suėję ne mažiau kaip keturiasdešimt metų ir jeigu jis gali būti renkamas Seimo nariu. Lietuvos Respublikos piliečiai Prezidentą renka penkeriems metams. Tas pats asmuo gali būti renkamas ne daugiau kaip du kartus iš eilės.

Kandidatai

Rezultatai 
Pirmajame ture Artūras Paulauskas daugiausiai balsų gavo visoje Lietuvoje išskyrus Kauno miestą bei rajoną ir Klaipėdos rajoną, kuriuose dauguma rinkėjų balsavo už Valdą Adamkų. Antrame ture balsai miestais ir rajonais pasiskirstė apylygiai – Valdas Adamkus rinkimus laimėjo vos 0,8 % persvara nuo dalyvavusių rinkėjų skaičiaus.

Nuorodos 
 Rinkimų rezultatai 
 Ineta Nedveckė „1997-ųjų kandidatų į prezidentus debatai: su žmonomis ir nukrautais stalais“, LRT.lt, 2019.05.22 19:13

Šaltiniai 

Prezidento, 1998
1997 metai
Lietuvos istorija (po 1990 m.)
MIDI

MIDI () – standartinis duomenų perdavimo protokolas, naudojamas elektroniniuose muzikos instrumentuose, leidžiantis perduoti duomenis apie grojamas natas garsų generatoriui.

MIDI naudojamas klavišiniams ir mušamiesiems instrumentams.
Pastaruoju metu taip pat ir pučiamiesiems (Casio_DH-800, Akai_EWI4000, yamaha_wx11 ir kt.) ir
styginiams instrumentams (smuikas, violončelė, gitara).

Galima groti tiesiogiai (instrumentas – generatorius) arba įrašyti į failą. MIDI failai gali būti redaguojami, yra kelių formatų. Taip pat kartais naudojami karaoke.

Prisijungimui naudojamas laidas su 5 kontaktų DIN jungtimis. Ryšiui su kompiuteriu naudojami specialūs laidai su MIDI DIN jungtimis viename gale ir USB arba 15 kontaktų jungtimi (jeigu jungiamasi į garso plokštę) kitame gale.

Nuorodos 
 MIDI klaviatūros
 MIDI gitaros
 MIDI failai

Muzikos_instrumentai
Muzika
Jurotiškės

Jurotiškės (arba Jūrotiškės; , ) – miestelis vakarų Baltarusijoje, netoli sienos su Lietuva, 16 km į šiaurės rytus nuo Vijos. Išvystyta maisto pramonė. Stovi Šv. Mykolo cerkvė.

Istorija 

XVI a. buvo privati Ašmenos apskrityje. Priklausė Goštautams. XVII a. viduryje sudegė. XIX a. buvo miestelis ir palivarkas. 1921–1939 m. priklausė Lenkijai, buvo valsčiaus centras Valažino apskrityje. 1957 m. tapo miesteliu.

Istorinių vaizdų galerija

Šaltiniai 

Gardino srities miesto tipo gyvenvietės
Vijos rajono gyvenvietės
Zelva

Zelva (arba Želva) – miestelis vakarų Baltarusijoje prie Zelvos upės, 132 km nuo Gardino; rajono centras. Geležinkelio stotis. Išvystyta pieno pramonė. Stovi Švč. Trejybės cerkvė (nuo 1815 m.) ir bažnyčia (nuo 1913 m.), 1875 m. pastatytas akmeninis malūnas.

Istorija 

Zelva minima nuo 1258 metų. XVII a. priklausė Sapiegoms. XIX a. buvo Zelvos valsčiaus centras.

Šaltiniai 

Gardino srities miesto tipo gyvenvietės
Zelvos rajono gyvenvietės
Asveja (Vitebskas)

Asveja () – miestelis šiaurės Baltarusijoje, pasienyje su Latvija ir Rusija. Prie miestelio telkšo Asvejos ežeras.

Maisto, statybų, lengvoji pramonė.

1782 m. pradėto statyti Gilzenų (kai kuriuose šaltiniuose minima ir Šadursių giminės pavardė) dvaro bei parko liekanos. Išlikę Šv. Trejybės bažnyčios pamatai datuojami 1783 m. 1759 m. pastatyta ligoninė. XIX a. pastatyta Šv. Jurgio cerkvė. Nuo miestelio pietų kryptimi yra žydų kapinės (nuo XIX a.).

Pavadinimas kildinamas iš baltiškojo (lietuviškojo) ašva ir (prūsiškojo) aswa – 'arklys'. Baltarusų mokslininkas Vadzim Žukevič sieja pavadinimą su свей, свеяный песок – 'sąnašos, suneštas smėlis' (asociacija į Asvejos ežero pakrantę).

Istorija 
Pirmą kartą paminėtas XV a.
Rusų istorikai teigia, kad pagal atliktus archeologinius kasinėjimus, dar X a. šioje vietoje buvo slavų gyvenvėtė.

XVI a. priklausė LDK Polocko vaivadijai.

Miesto teisės suteiktos 1695 m.
Nuo XVI a. iki XVIII a. prekybos centras, per metus vykdavo mažiausiai dvi mugės.

Nuo 1772 m. priklausė Rusijos imperijai.

Po Spalio revoliucijos atiteko Baltarusijos TSR.

1943 m. vasario 16 d. vykdant sovietų partizanų likvidavimo operaciją Žiemos stebuklas () miestelis sudegintas, nukentėjo daug gyventojų.

2007 m. pretendavo į agromiestelio statusą, bet jo negavo.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Asveja globus.tut.by tinklapyje

Vitebsko srities miesto tipo gyvenvietės
Verchniadzvinsko rajono gyvenvietės
Geltonporis raudonviršis

Geltonporis raudonviršis () – baravykinių (Boletaceae) šeimos, raudonviršių (Leccinum) genties grybų rūšis.

Auga vasarą ir rudenį ąžuolynuose, mišriuosiuose miškuose su ąžuolo, lazdyno priemaiša.

Vaisiakūniai nestambūs. Kepurėlė 5–10 cm skersmens, retai didesnė (12–15 cm), dažniausiai gaubta, tik sena - plokščia, sausa, matinė, žalsvai geltonai ruda, oranžiškai geltona, rudo atspalvio, gelsvai plaušuota. Vamzdeliai 1–2 (3) cm ilgio, pilkai geltoni, poros gelsvos, citriniškai geltonos, senų grybų - žalsvai rusvos, paspaudus violetiškai rudos. Trama citriniškai geltona, įpjauta ar perlaužta parausvėja, o vėliau tamsėja iki juodumo, nekarti. Sporos 11–18 (20)×5–7 (8) μm.

Būdingi požymiai: vamzdeliai citriniškai geltoni, paspausti ar įpjauti parausvėja, galiausiai pajuoduoja, mėgsta ąžuolo kaiminystę.

Auga pavieniui, po ąžuolais, lazdynais. Retas, valgomas.

Literatūra 
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 68 psl.

Baravykiečiai
Valgomi grybai
Vaclovas Blėdis

Vaclovas Blėdis (1920 m. gegužės 27 d. Kubiliūnai, Radviliškio valsčius – 1999 m. rugsėjo 8 d. Panevėžys. Palaidotas Panevėžyje Ramygalos kapinėse) – Lietuvos teatro ir kino aktorius, teatro režisierius.

Biografija 
Sesuo Julija Blėdytė. 1937-1940 m. mokėsi keramikos amatų mokykloje Kaune. 1938-1940 m. Kaune lankė Darbo rūmų vaidybos studiją (vadovas Juozas Miltinis). 1958 m. stažavo Maskvos I. Vachtangovo teatre ir Maskvos kino studijoje.

Nuo 1940 m. Panevėžio dramos teatro aktorius, nuo 1946 m. ir režisierius, 1956-1959 m. vyr. režisierius. Nuo 1946 m. su J. Miltiniu dirbo Panevėžio dramos teatro vaidybos studijoje. Nuo 1959 m. vaidino kine. Sukūrė apie 90 vaidmenų teatre. Režisavo apie 70 spektaklių.

Vaidmenys teatre 
 Volture ir Korvinas – Ben Džonsonas. Volponė, 1941 m.
 Samodukas, Antanas Vienuolis. Prieblandoje, 1945 m.
 Chlestakovas – Nikolajus Gogolis. Revizorius, 1946 m.
 Nikolajus Zadorožnas – Ivanas Franko. Pavogtoji laimė, 1949 m.
 Raburdenas – Emilis Zola. Raburdeno paveldėtojai, 1953 m.
 Ezopas – Giljermas Figeiredas. Lapė ir vynuogės, 1959 m.
 Kalvaitis – Vincas Krėvė. Žentas, 1983 m.
 Feliksas Švirmickas – Romas Gudaitis. Atversk, angele, laiko knygą, 1984 m.
 Čebutykinas, Antonas Čechovas. Trys seserys, 1985 m.
 Kapitonas Titas – Julius Dautartas. Senojo gluosnio pasakojimai 1997 m.

Vaidmenys kine 
 Vaikinas – Ignotas grįžo namo, 1957 m., rež. Aleksandras Razumnas
 Amerikonas – Adomas nori būti žmogumi, 1959 m., rež. Vytautas Žalakevičius, Vaclovas Blėdis
 Bedarbis – Naktys be nakvynės, 1966m., rež. Algirdas Araminas, Gediminas Karka
 Indriūnas – Laiptai į dangų, 1966 m., rež. Raimondas Vabalas
 Žmogus Nr.1 – Beprotybė, 1968 m., rež. Kalju Kijskas
 Epizode – Ave, Vita, 1969 m., rež. Almantas Grikevičius
 Epizode – Vaterlo, 1970m., rež. Sergejus Bondarčiukas
 Šeimininkas – Tai buvo gegužę, 1970 m., rež. Marlenas Chucijevas
 Mitrikas – Akmuo ant akmens, 1971 m., rež. Raimondas Vabalas
 Tėvukas – Atsiprašau, 1983 m., rež. Vytautas Žalakevičius
 Epizode – Mano mažytė žmona, 1984m., rež. Raimundas Banionis
 Adomonis – Benjaminas Kordušas, 1986m., rež. Vidmantas Bačiulis, LTV
 Jūraitis – Vilius Karalius, 1988 m., rež. Vidmantas Bačiulis
 Juozas – Ir ten krantai smėlėti, 1991m., rež. Algimantas Puipa
 Tomas – Mediniai laiptai, 1993m., rež. Vidas Rašinskas.

Režisuoti spektakliai 
 Pjeras Bomaršė. Sevilijos kirpėjas, 1957 m. ir 1971 m.
 Jonas Drucė. Kasa Marė, 1962 m.
 Juozas Grušas. Adomo Brundzos paslaptis, 1966 m.
 Juozas Grušas. Pražūtingas apsvaigimas, 1967 m.
 Kazys Saja. Devynbėdžiai, 1974 m.
 Viljamas Šekspyras. Audra, 1978 m.
 J. Žukovskaja ir M. Astrachan. Pifo nuotykiai, 1982 m.

Įvertinimas 
 1967 m. LTSR valstybinė premija
 1995 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
 1999 m. Panevėžio miesto garbės pilietis

Literatūra 
 V. Zabarauskas. Vaclovas Blėdis. Vilnius, 1969 m.

Šaltiniai 

Lietuvos aktoriai
Lietuvos režisieriai
LTSR valstybinės premijos laureatai
Francis Goya

Francis Goya (1946 m. gegužės 16 d.; tikras vardas Francis Weyer) – gitaristas, kilęs iš Belgijos, Lježo.

Francis Weyer gitara pradėjo groti 13 metų. Karjerą pradėjo kaip muzikinių grupių Les Caraïbes, Liberty Six, J. J. Band, Plus gitaristas. 1975 m. pradėjo naudoti Francis Goya pseudonimą (pagal ispanų dailininką Francisco Goya) ir išleido pirmą albumą Nostalgia, kurio kūrinys tokiu pat pavadinimu susilaukė didelio populiarumo ir užėmė topų viršūnes Belgijoje, Nyderlanduose, Vokietijoje, Norvegijoje, Brazilijoje. Francis Goya yra išleidęs albumų su Richard Clayderman, Carmina Cabrera, Peter Weekers.

Diskografija 

 Nostalgia (1975 m.)
 Souvenirs aus Griechenland (1979 m.)
 Romantic Guitar (1985 m.)
 This is Francis Goya (1986 m.)
 Rendez-vous (1988 m.)
 Plays His Favourite Hits Vol.1 (1990 m.)
 Bahia Lady (su Carmina Cabrera) (1990 m.)
 Noche Latino (su Carmina Cabrera) (1993 m.)
 Festival Latino (su Carmina Cabrera) (1994 m.)
 The Very Best of (1994 m.)
 Together (su Peter Weekers) (1994 m.)
 Jacques Brel (1998 m.)
 Plays his favourite hits vol 2. (1998)
 Francis Goya in Moscow (1999 m.)
 Together (su Richard Clayderman) (2000 m.)
 Plays his favourite hits vol 2. (1998 m.)
 Latin Romance (1999 m.)
 Best of Francis Goya (1999 m.)
 De Mooiste Sfeermelodieën (2000 m.)
 Pleased to meet You, Mr. Valgre (2001 m.)
 Hollands Glorie (2002 m.)
 Hollands Glorie Kerst (2002 m.)
 Klassieke Droommelodieën (2003 m.)
 Rakkaudella (2004 m.)
 Intimité (su Jean-Luc Drion) (2004 m.)
 Magic Moments (2004 m.)
 Gondwana (2004 m.)
 Face to Face (su Richard Clayderman) (2005 m.)
 Wings for life, a tribute to Alexandra Pakhmutova (2006 m.)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 

Goya
Goya
Teodoras Blinstrubas

Teodoras Blinstrubas (1906 m. lapkričio 26 d. Požerūnai, Tauragės valsčius – 1999 m. spalio 16 d. Čikaga. Palaidotas Čikagos Šv. Kazimiero lietuvių kapinėse.) – Lietuvos ir JAV lietuvių visuomenės veikėjas, pedagogas.

Biografija 
Pirmojo pasaulinio karo metais Blinstrubų šeima buvo pasitraukusi į Rusiją. Pasibaigus karui grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Tauragėje. Teodoras mokėsi Tauragės gimnazijoje, 1927 m. baigė Tauragės mokytojų seminariją, 1939 m. – Vytauto Didžiojo universitetą.

1924–1927 m. Tauragės Šaulių sąjungos valdybos pirmininkas, vėliau – jaunalietuvių vadas, mokytojų tautininkų sąjungos narys. Nuo 1927 m. Švėkšnos „Saulės“ progimnazijos, vėliau Joniškio, Pilviškių mokyklų mokytojas, 1938 m. kovo 1 d. – 1940 m. liepos mėn. Kupiškio gimnazijos direktorius. Vėliau – Šeduvos gimnazijos mokytojas. 1941 m. rugsėjo 1 d. paskirtas Vilkijos gimnazijos direktoriumi.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Oldenburgo stovykloje įsteigė lietuvių gimnaziją, buvo jos pirmasis direktorius. 1948 m. persikėlė į JAV. 1950–1960 m. Čikagos lietuvių tarybos veikėjas, 1956–1957 m. pirmininkas. JAV lietuvių bendruomenės veikėjas, pirmųjų keturių Pasaulio lietuvių bendruomenės seimų atstovas. 1958–1987 m. Amerikos lietuvių tarybos veikėjas, 1984–1987 m. pirmininkas. Amerikos lietuvių tautinės sąjungos veikėjas, 1967–1973 m. pirmininkas, 1988–1990 m. Garbės teismo narys, nuo 1990 m. jo pirmininkas. 1960–1962 m. Bendrojo Amerikos lietuvių šalpos fondo direktorius. 1967 m., 1975 m., 1986 m. delegacijų Lietuvos laisvinimo reikalais pas JAV prezidentus narys. 1970–1981 m. žurnalo „Naujoji viltis“ vienas leidėjų. 1973–1975 m. „Vilties“ draugijos valdybos vicepirmininkas, 1975–1977 m. sekretorius. 1980–1992 m. Lietuvių tautinio sąjūdžio valdybos vicepirmininkas. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto veikėjas, tarybos narys. Vienas Lietuvių fondo steigėjų, 1962–1965 m. valdybos pirmininkas. 1982–1992 m. Susivienijimo lietuvių Amerikoje Švietimo komisijos narys, nuo 1992 m. Kontrolės komisijos pirmininkas.

Įvertinimas 
 1928 m. Lietuvos Nepriklausomybės dešimtmečio medalis
 1937 m. „Jaunosios Lietuvos" Trijų Liepsnų žymuo
 1986 m. Šaulių žvaigždės ordinas
 1997 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius

Nuorodos 
 Teodoro Blinstrubo fondas 
 Teodoras Blinstrubas

Šaltiniai 

Lietuvos pedagogai
JAV lietuvių bendruomenės veikėjai
Šaulių sąjungos nariai
Baranis

Baranis (, ) – miestas Vitebsko srityje, rytų Baltarusijoje, 9 km nuo Oršos. Išvystyta mašinų, lengvoji, maisto pramonė. 3 mokyklos, cerkvė (pastatyta 1993 metais).

Istorija 

Minimas nuo 1518 metų.

1518 metais Baranio kaimas (vėliau Senasis Baranis) priklausė kunigaikščiui Konstantinui Ostrogiškiui, nuo 1541 metų − jo sūnaus Konstantono Ostrogiškio nuosavybė. 1591 metų dokumentuose Baranės folvarkas minimas Kopysio dvaro žemių sudėtyje. 1598 metais Kopysės valdytojas Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės etmonas Mikalojus Kristupas Radvila Našlaitėlis įkūrė Baranės kaimą, kur pervedė valstiečius iš Senojo Baranio.

Šaltiniai 

Vitebsko srities miestai
Oršos rajono gyvenvietės
Belaaziorskas

Belaaziorskas (arba Belooziorskas) – miestas pietvakarių Baltarusijoje, 27 km į pietryčius nuo Biarozos. Energetikos pramonė.

Istorija 

Įkurtas 1958 m. Nivkų kaimo vietoje kaip energetikų gyvenvietė.

Šaltiniai 

Bresto srities miestai
Berazino

Berazino (arba Berezinas) – miestas vidurio Baltarusijoje, prie Berezinos upės; rajono centras. Statybų, pieno, medienos, tekstilės pramonė.

Istorija 

Minimas nuo XVI a. kaip gyvenvietė Minsko apskrityje (Minsko vaivadija).

Šaltiniai 

Minsko srities miestai
Berazino rajono gyvenvietės
Nichole Cordova

Nichole Marie Cordova (g. 1988 m. rugpjūčio 17 d.) yra amerikiečių Pop/R&B dainininkė ir šokėja. Cordova yra jauniausia muzikos grupės „Girlicious“ narė.

Asmeninis gyvenimas 
Nichole Marie Cordova gimė ir užaugo Teksaso mieste, Teksase, ir kur ji lankė Teksaso miesto vidurinę mokyklą, taip pat buvo mokyklos šokių komandos narė. Vėliau ji persikėlė gyventi į Los Andželą, kai ją Hiustone pakvietė į realybės šou atranką. Cordova šokti pradėjo nuo 7 metų, o savo solinę dainininkės karjerą pradėjo 14 metų amžiaus. Šiuo metu Nichole gyvena Santa Monikoje. Jos motina gimė Prancūzijoje, ir pati ji mokė Nichole prancūzų kalbos, todėl Cordova sklandžiai moka kalbėti prancūziškai.

Karjera

Girlicious 

Nichole per TV realybės šou „Pussycat Dolls Present: Girlicious“ visuomet parodydavo stiprius vokalinius pasirodymus. Nors teisėjai visuomet jos prašydavo pasistengti labiau, ji niekada nebuvo prie iškritimo iš realybės šou ribos. Todėl per šou finalą, Cordova pateko į naujai sukurtą merginų Pop/R&B grupę „Girlicious“. Jos artimiausios draugės realybės šou name buvo Charlye Nichols ir Tiffanie Anderson.

Diskografija

Albumai 
<onlyinclude>

EP

Singlai

Kitos dainos

Taip pat skaitykite 
 Robin Antin
 Pussycat Dolls

Šaltiniai

Nuorodos 
 Girlicious Oficiali svetainė internete
 Nichole Cordova puslapis 

Cordova, Nichole
Cordova, Nichole
Cordova, Nichole

en:Nichole Cordova
it:Nichole Cordova
Chrystina Sayers

Chrystina Lauren Sakamoto Sayers (g. 1986 m. rugpjūčio 14 d.) – amerikiečių Pop/R&B dainininkė ir šokėja, geriausiai žinoma, kaip merginų muzikos grupės „Girlicious“ narė.

Asmeninis gyvenimas 
Sayers yra kilusi iš San Diego, Kalifornijos. Ją įsivaikino afrikiečių ir japonų kilmės Ron Sayers ir Nancy Sayers, jos įbroliai yra Solomon ir Gabriel. Tačiau jos gimdytojai yra airių, jamaikiečių ir afrikiečių kilmės. Chrystina lankė La Jolla Country Day School mokyklą, kurią pabaigė 2005 metais. Jos tėvas yra NFL profesionalus futbolininkas Ron Sayers, taip pat ir jos dėdė Gale Sayers. Crystina pradėjo dainuoti nuo 14 metų, o mokėsi šokti šešerius metus.

Chrystina draugavo su modeliu ir dainininku Joe Slaughter, su kuriuo susipažino per realybės šou. Tačiau po kurio laiko jie išsiskyrė.

Karjera 

Sayers per TV realybės šou „Pussycat Dolls Present: Girlicious“ dažnai pamiršdavo dainų žodžius, ir buvo atsidūrusi prie iškritimo ribos net tris kartus. Tačiau ji dažnai teisėjų buvo pagirta dėl savo vokalinių sugebėjimų, ir yra laimėjusi vieną rungtį. Jos artimiausia draugė šou patalpose buvo Natalie Mejia. Chrystina viename interviu atskleidė, jog negalvojo, kad paklius į grupę.

Chrystina dabar priklauso Pop/R&B merginų muzikos grupei „Girlicious“.

Diskografija

Albumai 
<onlyinclude>

EP

Singlai

Kitos dainos

Taip pat skaitykite 
 Robin Antin
 Pussycat Dolls

Šaltiniai

Nuorodos 
 Girlicious Oficiali svetainė internete
 Chrystina Sayers MySpace puslapis

Sayers, Chrystina
Sayers, Chrystina
Sayers, Chrystina

en:Chrystina Sayers
it:Chrystina Sayers
Izolda Poželaitė-Davis

Izolda Ira Požėlaitė-Davis (, g. 1923 m. gegužės 27 d. Karaliaučiuje - 2013 m. rugpjūčio 19 d. Sidnėjuje, Australijoje) – lietuvių pedagogė, žurnalistė, Australijos lietuvių bendruomenės veikėja.

Biografija 
Tėvai Enny ir Vladas Poželos. Vidurinį išsilavinimą įgijo Kauno mergaičių gimnazijoje ir Berlyne. Nuo 1944 m. Berlyno, Paryžiaus, Freiburgo, Ciuricho, Adelaidės ir Flinderso (Australija) universitetuose studijuota istorija, filosofija, logika, geografija, matematika, fizika, chemija, biologija, prancūzų kalba ir literatūra, vokiečių kalba ir meno istorija.

Dirbo pedagoginį darbą Kaune, Ciuriche, nuo 1949 m. Pietų Australijos mokyklose. Bendradarbiavo Lietuvos, Australijos lietuvių bei Australijos pedagoginėje spaudoje.  Daugelio Pietų Australijos lietuvių organizacijų narė arba vadovė. 1989-1993 m. Australijos lietuvių bendruomenės Švietimo tarybos pirmininkė. Australijos svetimų kalbų egzaminatorė ir egzaminų komiteto narė.

1991 m. Šiaulių Juliaus Janonio gimnazijoje pradėjo organizuoti anglų kalbos rašinio konkursus baigiamųjų klasių moksleiviams. Paskatino panašius konkursus kituose Lietuvos regionuose organizuoti ir kitus Australijos lietuvius. 2003 m. įsteigė Vlado ir Enny Poželų tiksliųjų mokslų, dailės, dramos ir muzikos premijas I–IV klasių gimnazistams. Šiaulių anglų kalbos mokytojų asociacijos, Juliaus Janonio gimnazijos ir kitų Lietuvos mokyklų bei bibliotekų rėmėja. 

Nuo 1990 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narė.

Įvertinimas 
 1984 m. Pasaulio lietuvių bendruomenės krašto valdybos Garbės narė.
 1995 m. Jungtinės Karalystės karalienės Elžbietos II „Australijos ordinas“. Pirmoji kitatautė moteris apdovanota šiuo ordinu.
 2001 m. birželio 14 d. Gedimino 5 laipsnio ordinas.
 2001 m. Šiaulių Juliaus Janonio gimnazijos Garbės vardas
 2005 m. Šiaulių anglų labos centro biblioteka pavadinta Izoldos Poželaitės-Davis vardu.

Šaltiniai 

Lietuvos pedagogai
Lietuvos žurnalistai
Australijos lietuviai
Jurijus Bluvšteinas

Jurijus Bluvšteinas (1929 m. birželio 21 d. Žytomyre, Ukraina – 1995 m. balandžio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos kriminologas, LPA profesorius, habilituotas socialinių mokslų (teisės) daktaras.

Biografija 
1952 m. baigė teisės studijas Kijevo universitete. 1952–1960 m. dirbo Vilniaus miesto vykdomajame komitete, nuo 1960 m. LSSR vidaus reikalų ministerijoje. 1976 m. teisės mokslų daktaras. 1979–1981 m. dėstė SSRS vidaus reikalų ministerijos Minsko aukštosios mokyklos Vilniaus fakultete (iki 1981 m. neakivaizdinis skyrius), 1981–1990 m. šios mokyklos katedros vedėjas. Nuo 1981 m. profesorius.  Nuo 1990 m. dėstė Lietuvos policijos akademijoje.

Parengė 9 monografijas, 11 vadovėlių.

Bibliografija 
 Miesto taryba ir jos veikla, 1959 m.
 Nusikaltėlio asmenybės ir nusikalstamo elgesio modeliavimo metodai, su J. Antonianu, 1974 m., rusų kalba
 Kriminologijos įvadas, su A. Jakovlevu, 1983 m., rusų kalba
 Kriminologija ir matematika, 1984 m., rusų kalba
 Kriminologija, su kt. – Vilnius: Pradai, 1994 m.

Šaltiniai 

Lietuvos kriminologai
Mijadzakis

Mijadzakis () – miestas Mijadzakio prefektūroje, Japonijoje. Prefektūros administracinis centras. Mieste yra Mijadzakio oro uostas, 7 universitetai.

Istorija 

Miestas įkurtas 1924 m. balandžio 1 d.

2006 m. sausio 1 d. prie miesto prijungti Tanas, Sadovara ir Takaoka.

Geografija 
Miestas pietvakariuose ribojasi su Mijakanodžijumi ir Mimata, pietuose – su Ničinanu, Kijotake ir Kitagu, šiaurės vakaruose – su Saitu ir Aja, vakaruose – su Nodžiriu bei šiaurėje – su Šintomiu.

Sportas 
 Tegevajaro Miyazaki (futbolo klubas)
 „Unilever Stadium Shintomi“, futbolo stadionas, kurio talpa 5 tūkst. žiūrovų.

Miestai partneriai 
  Kašihara, Naros prefektūra, Japonija (nuo 1966 m.)
  Virdžinija Byčas, Virdžinija, JAV (nuo 1992 m.)
  Huludao, Liaoningas (nuo 2004 m.)

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali Mijadzakio prefektūros svetainės

Japonijos miestai
Konsepsjonas (Čilė)

Konsepsjonas () – miestas centrinėje Čilėje, 430 km į pietvakarius nuo Santjago, netoli Bio Bijaus upės žiočių ir Ramiojo vandenyno. Bio Bijaus regiono ir Konsepsjono provincijos centras. Gyventojų aglomeracijoje (Talkahuanas, San Pedro de la Pasas, Lota, Tomė, Penkas ir kt.) – 889,7 tūkst. Mašinų gamybos, naftos perdirbimo, chemijos, tekstilės, maisto pramonė. Yra keturi universitetai (Konsepsjono, Bio Bijaus, technikos ir katalikų).

Istorija 

Miestas 1550 m. įkurtas Pedro de Valdivijos, prie Bio Bio žiočių, dabartinio Penko miesto vietoje. Vėliau perkeltas į šiaurę. Kolonistiniu laikotarpiu Konsepsjonas buvo svarbus karinis punktas, ir daug kartų pultas Arauko karo metu. Miestas nekartą nukentėjo nuo cunamių ir žemės drebėjimų (1570, 1657, 1751, 1835, 2010 m.).

Sportas 
 CD Universidad de Concepción – futbolas

Galerija 

Čilės miestai
Stanislovas Bohušas-Sestšencevičius

Stanislovas Bohušas-Sestšencevičius (Bauža-Sestšencevičius, , 1869 m. lapkričio 11 d. Nemenčinė – 1927 m. gegužės 24 Varšuva, palaidotas Vilniuje) – lenkas tapytojas, grafikas.

Biografija 
Kilęs ir Lietuvos bajorų Bohušų giminės. 1886-1890 m. studijavo Sankt Peterburgo dailės akademijoje, vėliau Miunchene ir Paryžiuje. 1895 m. apsigyveno Vilniuje, įkūrė tapybos studiją. Po 1919 m. gyveno Poznanėje, Varšuvoje.

Kūryba 
Nutapė buitinių kompozicijų („Turgus“ 1896 m., „Badas Vilniuje“ 1917 m., „Smuklės kiemas“ 1926 m.), portretų („Laikraščių pardavėjas“ 1916 m., „Sėdinti moteris“), peizažų. Realistiniuose, akademistiniuose kūriniuose yra impresionizmo bruožų.

Bibliografija 
 Vilnius, piešinių plunksna albumas (1913 :1928 m.
 Vilnius ir estetika (Wilno i estetyka) 1913 m.

Nuorodos 
 Jolita Mulevičiūtė. Šalis, kurios nebuvo (Stanislovo Bohušo-Sestšencevičiaus kūrybinio metodo klausimu)

Šaltiniai 

Lenkas tapytojai
Lenkas grafikai
Didieji Lukai

Didieji Lukai (arba Velikije Lukai) – miestas Pskovo srityje (vakarų Rusija), prie Lovatės upės, 313 km į pietryčius nuo Pskovo; rajono centras. Geležinkelio mazgas, oro uostas. Išvystyta mašinų, metalo, elektrotechnikos, statybų, medienos, maisto, lengvoji pramonė. Veikia žemės ūkio akademija, kūno kultūros institutas, dramos teatras, kraštotyros muziejus. Miesto istoriniame centre išlikusi 1704–1708 m. tvirtovė.

Istorija 

Pirmąkart minimi 1166 m. kaip Lukai prie Lovatės (). Nuo XII a. priklausė Naugardui, 1211 m. pastatyta tvirtovė. Nuo 1406 m. žinomi kaip Didieji Lukai, 1478 m. įėjo į Rusijos valstybę. Livonijos karo metu 1558 m. čia buvo apsistojęs Ivanas Rūstusis. 1580 m. rugsėjo 5 d. tvirtovę užėmė Stepono Batoro kariauna, bet 1583 m. pilis vėl atiteko rusams. 1611 m. miestas visiškai nusiaubtas, 1619 m. atstatytas. 1777 m. gavo miesto teises. 1901 m. nutiestas geležinkelis. II pasaulinio karo metu vyko nuožmios kovos.

Sportas 
 FK Luki-Energija (futbolo klubas);
 „Ekspreso“ stadionas ().

Šaltiniai 

Pskovo srities miestai
Viktoras Kunickas

Viktoras Kunickas (1930 m. rugsėjo 1 d. Laukuva – 2008 m. birželio 12 d. Šiauliai) – Lietuvos dailininkas, skulptorius, pramoninio dizaino pradininkas Lietuvoje.

Biografija 
1948 m. baigė Šilalės gimnaziją, 1950 m. baigė Kauno dailės mokyklą, 1962 m. – Vilniaus dailės institutą. 1963 m. Kapsuko (dab. Marijampolė) vyr. architektas, atleistas, kai nedavė leidimo atidaryti su broku pastatytos kombinuotų pašarų gamyklos. Nuo 1964 m. Šiaulių dviračių gamyklos „Vairas“ krovėjas, po kelių mėnesių – įmonės vyriausias dailininkas, pramoninės estetikos grupės vadovas. Vėliau – Šiaulių televizorių gamyklos, gamyklos „Nuklonas“ dailininkas.

Kūryba 
Paruošė projektus ir vadovavo pertvarkant Šiaulių „Vairo“, Televizorių, Staklių, „Nuklono“, Mažeikių Pabaltijo specializuotos montavimo valdybos ir kitų įmonių bei gamyklų interjerus. Sukūrė „Vairo“ prekės ženklą, pirmąjį lietuviško televizoriaus „Tauras“ modelį,  Šiaulių miesto ženklą. Vienas pirmųjų tuometinėje TSRS gamyklų cechų patalpose pradėjo naudoti meninius akcentus, želdinius, triukšmą mažinančias priemones, pakabinamas lubas.

1996 m. surengė personalinę portretų parodą „Šiauliečiai mano kūryboje“.

Darbai 
 Monumentas Lietuvos partizanams, Radviliškis
 Monumentas Kovotojams už Lietuvos nepriklausomybę, Bazilionai
 Generolas Jonas Noreika-Vėtra, paminklinis akmuo su bareljefu, Šukionys,
 Jonas Noreika, memorialinė lenta prie Šiaulių apskrities administracijos pastato
 Paminklo maketas Prisikėlimo apygardos partizanams Šiauliuose
 Aktorė Irena Liutikaitė, biustas
 Aktorė Genovaitė Vaiginytė, biustas
 Dailininkas Jeronimas Kmieliauskas, biustas
 Dizaineris Vilius Puronas, biustas
 Poetas Juozas Sabaliauskas, biustas
 Muzikas Jonas Lamauskas, biustas
 Mokytojas Jonas Krivickas, biustas
 Profesorius Vytenis Rimkus, biustas
 Antkapiniai paminklai gydytojui Z. Vaišvilai, teisėjui A. Tijūnėliui ir kt.

Literatūra 
 Birutė Žymantienė. Viki-Viktoras, Šiauliai, 2008 m.

Šaltiniai 

Lietuvos skulptoriai
Lietuvos dizaineriai
Libertava

Libertava – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, netoli Dapkūniškių. Išlikęs Libertavos dvaras.

Šalia telkšo Libertavos ežeras.

Istorija 

Libertavos dvaras yra priklausęs Prušinskams. 1914 m. minimas juodraštinėje Balninkų priešvedybinės apklausos knygoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Stanislova Borisienė

Stanislova Gopaitė-Borisienė (1925 m. gruodžio 5 d. Kaunas – 1980 m. kovo 20 d. Vilnius) – Lietuvos teatro aktorė, teatro ir televizijos režisierė, redaktorė, meno veikėja.

Biografija 
1944 m. baigė Kauno dramos teatro studiją. 1944–1952 m. Kauno dramos teatro (1949–1959 m. Kauno muzikinis dramos teatras) aktorė, 1950–1952 m. ir direktorė. 1949 m. baigė Kauno universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą. 1953–1956 m. Lietuvos radijo komiteto meninių laidų vyr. redaktorė, viršininko pavaduotoja, nuo 1957 m. Lietuvos televizijos ir radijo vyr. režisierė. 

Televizijos filmams ir laidoms parašė literatūrinių scenarijų.

Režisuoti TV spektakliai 
 1959 m. Petras Cvirka. Sąžinė
 1959 m. Džekas Londonas. Nužudyti žmogų
 1961 m. Bertoldas Brechtas. Baltasis kryžius
 1965 m. Justinas Marcinkevičius. Pušis, kuri juokėsi
 1966 m. Daniilas Graninas. Skrendu į audrą

Šaltiniai 

Lietuvos aktoriai
Lietuvos režisieriai
Lietuvos kultūros veikėjai
Sociobiologija

Sociobiologija – tarpdisciplininis mokslas, sisteminis socialinio elgesio biologinių pagrindų tyrimas.  Sociobiologija bando paaiškinti gyvų organizmų elgesį tam tikrų, evoliucijos metu išsivysčiusių, savybių rinkiniu.

Dažnai laikoma biologijos ir sociologijos mokslų šaka. Tuo pačiu sociobiologijos tyrimo laukas susikerta su evoliucijos teorijų tyrimais, zoologija, genetika, archeologija ir kitomis mokslinėmis disciplinomis. Tarp socialinių mokslų sociobiologijai artimiausia yra evoliucinė psichologija.

Sociobiologijos pradininkas buvo Edward Wilson, kuris 1975 m. išleido knygą Sociobiology: The New Synthesis. Tai buvo pirmasis bandymas paaiškinti tokius gyvūnų (daugiausia skruzdžių, nes tai buvo Wilson pagrindinė tyrimų sritis) socialinio elgesio tipus kaip altruizmas, agresija ir pan.

Sociobiologijoje pagrindinę vietą užima keletas sąvokų:
 Inclusive fitness („bendrasis pajėgumas“) – pagal klasikinį apibrėžimą reiškia bendrą individualaus pajėgumo (individual fitness) ir kitų giminystės ryšiais susijusių grupės narių pajėgumo sumą tam tikroje situacijoje. Toks sumavimas yra įmanomas tik tada, kai pagrindiniu veikėju laikomi genai, o individai tėra jų genų išgyvenimą palaikančios mašinos (survival machine). Pasak R. Dawkins individai tėra nemirtingų genų išlikimo mašinos. Giminystės ryšiais susiję organizmai, kurie turi didelę bendrų genų dalį žvelgiant iš genų perspektyvos yra svarbūs, nes jų išlikimas užtikrina bendrų genų išlikimą.
 Kin selection („giminingoji atranka“) yra altruistinis (sąmoningai ar nesąmoningai) organizmo elgesys siekiant padidinti giminingų organizmų pajėgumą. Altruizmas šiuo atveju suprantamas kaip pasiaukojamas elgesys, kai organizmas mažina savo paties pajėgumą didindamas kitų pajėgumą.

Paprastai sociobiologija nagrinėja nedideles grupes (10-100 individų), turinčių didelį genetinį bendrumą.

Kai kurie tyrinėtojai sociobiologijos prielaidas taiko ir didelėms socialinėms grupėms – gentims, etninėms grupėms, tautoms. Pierre L. van den Berghe teigimu ankstyvosios etninės grupės buvo pakankamai mažos, o jų narių genų bendrumas didesnis nei išorinių grupių, o tai skatino altruistinį elgesį, nes didino bendrąjį pajėgumą (inclusive fitness). Šioms ankstyvosioms etninėms grupėms išsiplėtus į dideles tautas giminystės ryšiai liko tik simboliniai, tačiau etninės grupės esmė liko ta pati. Norint atpažinti tokiai grupei priklausančius narius, kai grupė yra didelė ir jų neįmanoma pažinoti visų asmeniškai, galimi keli keliai: genealoginis, fenotipinis, specifinė išvaizda, elgesys (įskaitant kalbą).

Nuorodos 

Etologija
Dirdos

Dirdos – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje.

Istorija 

Po 1950 m. kaimas kurį laiką buvo Obelių rajone.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rokiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Valentinas Brandišauskas

Valentinas Brandišauskas (g. 1961 m. birželio 27 d. Kalniškiuose, Molėtų rajonas) – Lietuvos istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija 
1986 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993–1995 m. dirbo Lietuvos archyvų sistemoje. 1995 m. humanitarinių mokslų daktaras.  Nuo 1995 m. dirba Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centre; nuo 1997 m. koordinuoja programą „Pirmoji sovietinė ir nacių okupacija“. Tiria 1941 m. Birželio sukilimą prieš sovietinius okupantus, 1940–1941 m. sovietinės okupacijos, holokausto Lietuvoje problemas.

Bibliografija 
 Siekiai atkurti Lietuvos valstybingumą (1940 06 – 1941 09). – Vilnius: Valstybinis leidybos centras, 1996. – 206 p. – ISBN 9986-09-100-4
 1941 m. Birželio sukilimas: dokumentų rinkinys. – Vilnius: Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras, 2000. – 378 p. – ISBN 9986-757-35-5
 Mano senelių ir prosenelių kaimynai žydai: antrasis moksleivių darbų konkursas / sud. Linas Vildžiūnas, Valentinas Brandišauskas. – Vilnius: Garnelis, 2002. – 15 p. – ISBN 9955-428-25-2
 Lietuva, 1940–1990: okupuotos Lietuvos istorija / Arvydas Anušauskas, Juozas Banionis, Česlovas Bauža, Valentinas Brandišauskas, Arūnas Bubnys, Algirdas Jakubčionis, Laurynas Jonušauskas, Dalia Kuodytė, Nijolė Maslauskienė, Petras Stankeras, Juozas Starkauskas, Arūnas Streikus, Vytautas Tininis, Liudas Truska. – Vilnius: Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras, 2005. – 710 p.: iliustr. – ISBN 9986-757-65-7

Šaltiniai 

Lietuvos istorikai
Mamorė

Mamorė () – upė Bolivijoje ir Brazilijoje, Amazonės baseine; Madeiros ištaka. Prasideda centrinėje Bolivijoje, Kočabambos departamente, susiliejus Anduose prasidedančioms upėms – Čaparei ir Čimorei. Aukštupyje vadinama Mamoresilju ir sudaro sieną tarp Kočabambos ir Santa Kruso departamentų. Teka į šiaurę per Beni departamentą. Vaga labai vingiuota, gausu meandrų. Nuo santakos su Guapore teka Bolivijos-Brazilijos siena. Susilieja su Beni upe ir sudaro Madeirą – ilgiausią Amazonės intaką.

Mamorės žemupyje yra 2,58 km² ploto Suareso sala (ginčityna tarp Brazilijos ir Bolivijos). Upė laivuojama 1049 km ruože.

Didžiausi intakai: Sekurė, Aperė, Jakuma, Jata (kairieji), Ičiljas, Grandė, Ivari, Guaporė (dešinieji).

Šaltiniai 

Bolivijos upės
Brazilijos upės
Balys Bratkauskas

Balys Bratkauskas (1923 m. gruodžio 6 d. Jurgiškis, Alantos valsčius – 1983 m. balandžio 17 d. Vilnius) – lietuvių aktorius, kino ir televizijos režisierius.

Biografija 
1948 m. baigė Lietuvos dramos teatro studiją, 1945–1955 m. šio teatro aktorius, 1955–1962 m. Lietuvos kino studijos, nuo 1963 m. Lietuvos televizijos režisierius.

Kūryba 
Jo herojai dažniausiai stiprios asmenybės, maištininkai. Sukūrė vaidybinių kino, televizijos filmų, TV spektaklių. Režisūrai būdingas realistiškumas, charakterių išryškinimas, dinamiškas veiksmas.

Vaidmenys 
Vaidmenys teatre:
 Antonas – Borisas Gorbatovas. Tėvų jaunystė, 1948 m.
 Astrovas – Antonas Čechovas. Dėdė Vania, 1954 m.
 Blinda – Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis. Tadas Blinda, 1958 m.

Vaidmenys kine:
 Algirdas Arminas – Tiltas, 1956 m., rež. Borisas Šreiberis
 Vladas, grafo sūnus – Ignotas grįžo namo, 1957 m., rež. Aleksandras Razumnas
 Ochrankos agentas - Julius Janonis, 1959 m., rež. Balys Bratkauskas, Vytautas Dabašinskas
 Būrio vadas – Gyvieji didvyriai, novelė „Lakštingala“, 1960 m.
 Geišė – Tas prakeiktas nuolankumas, 1970 m., rež. Algirdas Dausa
 Karininkas - Tadas Blinda, 1972 m., rež. Balys Bratkauskas
 Mindaugas – Perskeltas dangus, 1974 m., rež. Marijonas Giedrys
 Siltmenas, "Elnio rago" savininkas – Smokas ir Mažylis, 1975 m., rež. Raimondas Vabalas
 Valaitis – Nerami rudens diena, 1975 m., rež. Algimantas Kundelis
 Gestapo karininkas – Sodybų tuštėjimo metas, 1976 m., rež. Almantas Grikevičius
 Policijos viršininkas - Ko verkė pušys, rež. Balys Bratkauskas, 1977 m., LTV
 Stankus – Mažos mūsų nuodėmės, 1979 m., rež. Henrikas Šablevičius

Režisuoti kino filmai:
 Kai susilieja upės, 1958 m., antrasis režisierius (rež. Borisas Šreiberis)
 Julius Janonis, 1959 m., su rež. V. Dabašinsku
 Lakštingala, kino novelė filme „Gyvieji didvyriai“, 1960 m., Karlovy Varų kino festivalio prizas, 1961 m. LTSR valstybinė premija.

Režisuoti televizijos filmai:
 Du mažame miestelyje, 1965 m.
 Tadas Blinda, 1973 m.
 Ko verkė pušys, 1978 m.
 Dičiaus karjera, 1980 m.
 Endhauzo paslaptis, 1981 m.
 Kunigo naudą velniai gaudo, 1981 m.

TV spektakliai:
 Slavomiras Mrožekas. Atviroje jūroje, 1967 m.
 Balys Sruoga. Pavasario giesmė, 1978 m.

Šaltiniai 

Lietuvos aktoriai
Lietuvos televizijos režisieriai
Lietuvos kino režisieriai
LTSR valstybinės premijos laureatai