joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Joomla!

Joomla! – atviro kodo svetainių turinio valdymo sistema. Sistema parašyta PHP kalba, naudoja MySQL duomenų bazę, ją sudaro įvairūs moduliai – galimybės rašyti naujienas, straipsnius, publikuoti, komentuoti, forumas, apklausa ir t. t.

Nuorodos 
 Oficialus Joomla informacinis puslapis Lietuvių kalba
 Oficialus lietuviškas Joomla puslapis. Joomla! vertimas į lietuvių kalbą, forumas 
 Oficialus Joomla! puslapis
 Joomla priedų vertimai į lietuvių kalbą, video pamokos, įvairūs straipsniai, forumas, lietuviškų Joomla tinklalapių galerija. 

Laisvoji programinė įranga
Turinio valdymo sistemos
Viktoras Vytautas Krušinskas

Viktoras Vytautas Krušinskas (1930 m. spalio 19 d. Kaune - 2014 m. sausio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos statybos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

Biografija 
1955 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI). 1955–1969 m. KPI dėstytojas. 1964 m. technikos mokslų kandidatas.  1967–1969 m. KPI Vilniaus filialo Statybos ekonomikos katedros vedėjas, 1968–1969 m. dar ir Statybos ekonomikos fakulteto dekanas; nuo 1968 m. docentas. 1969–1986 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas, 1969–1977 m. Statybos darbų technologijos katedros vedėjas, 1969–1970 m. dar ir Statybos ekonomikos, 1970–1980 m. Statybos, 1980–1986 m. Kvalifikacijos tobulinimo fakulteto dekanas. 1986–1990 m. dirbo Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi institute, Inžinerinio statybos fakulteto dekanas.

Mokslinė veikla 
Mokslinių darbų sritis – statybos darbų technologija ir organizavimas.

Bibliografija 
 Statybos darbų technologija, su kitais, 1963 m.
 Priešgaisrinė apsauga: konspektas. – Kaunas, 1964. – 51 p.
 Medžiagų mokslas tinkuotojams: vadovėlis / Viktoras Krušinskas, Algimantas Naujokaitis. – Vilnius: Mintis, 1972. – 120 p.: iliustr.
 Statybinių konstrukcijų montavimas: vadovėlis / Anicetas Adomaitis, Viktoras Krušinskas. – Vilnius: Mintis, 1973. – 224 p.: iliustr.
 Žemės darbai: paskaitų konspektas. – Vilnius, 1977. – 20 p.: iliustr.
 Industrinės statybinės gamybos technologija: paskaitų konspektas. – Vilnius, 1978. – 23 p.
 Žemės darbų kiekių skaičiavimas: paskaitų konspektas. – Vilnius, 1979. – 27 p.
 Statybos darbų technologija: vadovėlis / Vladas Kriukelis, Viktoras Krušinskas, Danielius Midvikis ir kt. – Vilnius: Mokslas, 1981. – 446 p.: iliustr.
 Statybos darbų technologijos praktiniai uždaviniai: žemės ir betonavimo darbai / V. Glebovas, A. Karablikovas, Viktoras Krušinskas. – Vilnius, 1985. – 60 p.: iliustr.
 Statybos technologija / Viktoras Krušinskas, Vytautas Mažeika, Pranas Mikšta. – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1992. – 180 p.: iliustr.

Šaltiniai 

Lietuvos inžinieriai statybininkai
Lietuvos dėstytojai
Elena Kubiliūnaitė-Garbačiauskienė

Elena Kubiliūnaitė-Garbačiauskienė (1900 m. rugsėjo 14 d. Totoriškiai, dab. Švedukalnis, Rokiškio apskritis – 1997 m. balandžio 19 d. Ciurichas) – Lietuvos sporto žurnalistė, lengvaatletė, viena moterų sporto pradininkių Lietuvoje.

Biografija 
Pirmojo pasaulinio karo metais pasitraukė į Rusiją, vėliau gyveno Vidurinėje Azijoje, Kryme. 1920 m. grįžo į Kauną.

1922–1926 m. dirbo Švietimo ministerijoje, 1928–1931 m. – Vytauto Didžiojo universiteto bibliotekoje. 1922 m. redagavo pirmąjį sporto žurnalą „Lietuvos sportas“.

1920 m. viena Lietuvos fizinio lavinimosi sąjungos, 1922 m. – Lietuvos sporto lygos steigėjų, šių organizacijų sekretorė, Lietuvos sporto lygos moterų komiteto vadovė. 1931 m. su vyru išvyko į Ciurichą.

Viena pirmųjų teniso, krepšinio, lengvosios atletikos sporto organizatorių ir dalyvių. 1922 m. jai priklausė 60 m bėgimo, 200 m bėgimo, šuolio į tolį, šuolio į aukštį, rutulio stūmimo Lietuvos rekordai.  Palaidota Petrašiūnų kapinėse.

Šaltiniai 

Lietuvos bėgikai
Lietuvos šuolininkai į aukštį
Lietuvos šuolininkai į tolį
Lietuvos rutulio stūmikai
Lietuvos žurnalistai
Šveicarijos lietuvių bendruomenės veikėjai
Juozas Kubilius (1878)

Juozas Kubilius (1878 m. gruodžio 28 d. Tindžiuliai, Panemunėlio valsčius – 1917 m. kovo 17 d. Petrogradas) – Lietuvos visuomenės veikėjas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.

Biografija 
Sesuo – visuomenės veikėja Marcelė Kubiliūtė. 1892-1896 m. mokėsi Mintaujos gimnazijoje, tačiau atsisakęs su kitais melstis rusiškai, iš jos buvo pašalintas. Nuo 1894 m. Panemunėlio apylinkėse platino draudžiamąją lietuvišką spaudą. 1897 m. tėviškėje įsteigė švietėjišką „Žiburėlio“ būrelį. Slapta mokė vaikus. Įskųstas ir kratytas, bet įkalčių nerasta. 1900 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją, už lietuvišką veiklą pašalintas. 1900 m. Panemunėlio apylinkėse įsteigė slaptą „Žvaigždės“ draugiją. 1905 m. Didžiojo Vilniaus Seimo dalyvis. 1906 m. Rusijos I Valstybės Dūmos deputatas, priklausė trudovikų frakcijai. Su kitais pasirašė Vyborgo atsišaukimą; už tai nuteistas. 1908 m. kalėjo. Vienas iš viltininkų ideologų. 

1916 m. su kitais įkūrė Tautos pažangos partiją. Bendradarbiavo lietuvių periodinėje spaudoje. 1915-1917 m. buvo Petrograde veikusios Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti iždininkas. Susirgo džiova, todėl buvo išvykęs gydytis į Krymą. Tačiau sveikatos pagerėjimas buvo trumpalaikis. Grįžusį jį slaugė sesuo Marcelė. Artimiesiems buvo prasitaręs, kad jie grįš į Lietuvą be jo. Mirė Petrograde 1917 m. kovo 17 d. Palaidotas Vyborgo kapinėse.

1929 m. išleistas jo straipsnių rinkinys „Viltininko mintys“.

Šaltiniai 

Knygnešiai
Seimo nariai
Rusijos imperijos Valstybės Dūmos deputatai
Ramūnas Katilius

Ramūnas Katilius (1935 m. spalio 15 d. Kaune – 2014 m. spalio 5 d.) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija 
Gimė gimnazijos mokytojų šeimoje, brolis architektas Audronis Katilius. 

1942–1945 m. mokėsi pradžios mokykloje Marijampolėje, 1946–1947 m. Marijampolės berniukų gimnazijoje, 1947–1954 m. Vilniaus I vidurinėje mokykloje. 1954–1959 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultete. 1959–1962 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto aspirantas. 

1962–1966 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto, 1966–1972 m. SSRS MA Puslaidininkių instituto (Leningradas) jaunesnysis mokslo darbuotojas. 1969 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją tema „Elektrinės ir akustoelektrinės puslaidininkių savybės stipriuose elektriniuose laukuose“.  1972–1988 m. Leningrado A. Jofės fizikos ir technikos instituto mokslo darbuotojas. 1986 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų daktaro (dab. habilituoto fizinių mokslų daktaro) disertaciją tema „Fliuktuacinių reiškinių puslaidininkiuose tolimomis nuo pusiausvyros sąlygomis teorija“.  Nuo 1988 m. Puslaidininkių fizikos instituto mokslo darbuotojas. 1992–2000 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete, nuo 1993 m. VDU profesorius. 2013 m. išėjo į pensiją.

Lietuvos fizikų draugijos, Lietuvos netiesinių reiškinių analitikų asociacijos narys, šios asociacijos žurnalo „Nonlinear Analysis: Modelling and Control“ redaktorių kolegijos narys. 1990–1999 m. Atviros Lietuvos Fondo valdybos narys.

Vedė Elmirą Sabirovą (g. 1937), sūnūs Andrius (g. 1967) ir Ramūnas (g. 1971). Palaidotas Vilniaus Jeruzalės kapinėse.

Mokslinė veikla 
Mokslinė veikla iš fliuktuacinių reiškinių nepusiausvyrosios būsenos sąlygomis teorijos, puslaidininkių kinetikos stipriame elektriniame lauke, akustoelektronikos, teorinės ir kietojo kūno fizikos. Kartu su kitais sukūrė šiuolaikinę kinetinę fliuktuacijų teoriją.  Parašė straipsnių apie poetą Josifą Brodskį.

Bibliografija 
 Statistinė fizika ir fizikinė kinetika: paskaitų konspektas. – Kaunas: VDU leidykla, 1998. – 171 p.
 Microwave noise in semiconductor devices / Hans Ludwig Hartnagel, Ramūnas Katilius, Arvydas Matulionis. – New York: J. Wiley, 2001. – 293 p.: iliustr. – ISBN 0-471-38432-1
 Josifo Brodskio ryšiai su Lietuva: poeto draugų atsiminimai. – Vilnius: R. Paknio leidykla, 2013. – 446 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-736-45-5

Įvertinimas 
 1995 m. Lietuvos mokslo premija, už darbų ciklą „Fliuktuacijos ribotų matmenų puslaidininkių dariniuose (1984–1993 m.)“, kartu su Vytautui Bareikiu ir Arvydu Matulioniu

Šaltiniai 

Lietuvos mokslo premijos laureatai
Lietuvos fizikai
VDU dėstytojai
Tambovo sritis

Tambovo sritis () – sritis Rusijoje, Centrinėje federalinėje apygardoje. Ribojasi su Riazanės sritimi šiaurėje, su Penzos ir Saratovo sritimis rytuose, su Voronežo sritimi pietuose ir su Lipecko sritimi vakaruose. Administracinis centras – Tambovas.

Geografija 

Sritis yra Okos-Dono lygumos centrinėje dalyje. Aukščiausia srities vieta – 219 m. Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra –11 °C, liepos mėnesio +20 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~500 mm. Pagrindinės upės: Cna (Volgos baseinas), Vorona, Voronežas, Bitiugas (Dono baseinas). Vyrauja išdirbtų stepių plotai. Išlikę nedideli beržų, pušų, ąžuolų, uosių, drebulių, klevų, liepų, alksnių miškai.

Miestai 

Didžiausi Tambovo srities miestai (2007 m., tūkst. gyventojų):
 Tambovas – 279,8
 Mičiurinskas – 90,2
 Raskazovas – 44,4
 Moršanskas – 41,9
 Kotovskas – 32,5
 Uvarovas – 27,1
 Kirsanovas – 18,0

Gyventojai

Tautinė sudėtis 
{|
|valign=top|
2010 m. gyveno 34 889 žmonės:
 Rusai – 96,99%;
 Ukrainiečiai – 0,68%;
 armėnai – 0,42%;
 romai – 0,39%;

Urbanizacija:
 Miestuose – 640814 (58,7 %)
 Kaimuose – 451180 (41,3 %)

Šaltiniai 

Rusijos sritys
Darius Kučinskas

Darius Kučinskas (g. 1966 m. kovo 29 d. Ukmergėje) – Lietuvos muzikologas, pianistas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija 
1981 m. baigė Ukmergės muzikos mokyklą, 1986 m. baigė Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos fortepijono specialybę pas dėst. R. Sakalienę. 1993 m. baigė Lietuvos muzikos akademijos B. Vainiūnaitės fortepijono klasę. 2002 m. parengė ir apgynė disertaciją "M. K. Čiurlionio fortepijoninės muzikos tekstas (genezės aspektas)". 

1990–1998 m. Nacionalinio M. K. Čiurlionio dailės muziejaus vyresnysis mokslo darbuotojas. 2002–2005 m. dėstė Lietuvos muzikos akademijos Kauno fakultete. Nuo 2003 dėsto Kauno technologijos universitete, nuo 2004-2014 m. Garso ir vaizdo menų technologijų katedros vedėjas. Nuo 2010 Kauno technologijos universiteto profesorius. Nuo 2016 m. - akredituotas Europos aukštojo (muzikos) mokslo ekspertas (MusiQuE, Belgija). Dalyvavo akredituojant muzikos studijas Lietuvoje, Kazachstane, Rusijoje (P. Čaikovskio konservatorija).

Publikavo virš 20 mokslo straipsnių, parengė katalogus "Chronologinis M. K. Čiurlionio muzikos katalogas" (2007), "Lietuviška muzika pianolai" (2014), sudarė knygas "Music and Technologies" (2013), "Music and Technologies 2" (2014), "Ethnic Piano Rolls in the United States (2021) (visos publikuotos Cambridge Scholars Publishing). Redagavo ir paskelbė virš 10 Čiurlionio muzikos leidinių. Skaitė mokslo pranešimus Europoje, JAV, Kinijoje, Japonijoje. 

Moksliniai interesai: muzikos tekstologija, lietuvių (tame tarpe ir išeivijos) muzikos istorija, lietuviškos muzikos įrašai pianolai. 

Kaip solistas koncertavo Lietuvoje (Vilnius, Kaunas, Ukmergė, Klaipėda, Kėdainiai), Latvijoje (Ryga, Daugpilis), Vokietijoje (Saarbrucken), JAV (Čikaga).

Bibliografija 
 M. K. Čiurlionio kūriniai fortepijonui: rankraščiai ir redakcijos, 1999 m.
 Trys etiudai apie Mikalojaus Konstantino Čiurlionio muziką (Three Etudes on Music of Mikalojus Konstantinas Čiurlionis), 2003 m.

Parengė spaudai M. K. Čiurlionio muzikos leidinius:
 Kyrie, Gloria, Agnus, 1993 m.
 Tema ir variacijos D-dur, 1995 m.
 Penki chorai Sofijos Kymantaitės žodžiais, 1995 m.
 Pjesės fortepijonui, 1996 m.
 Ankstyvieji kanonai, 1998 m.
 Fuga b-moll. Faksimilė ir urtekstas, 2000 m.

Šaltiniai 

Lietuvos pianistai
Lietuvos muzikologai
Okajama

Okajama () – miestas Japonijoje; Okajamos prefektūros sostinė. 702 tūkst. gyventojų (2008 m.)

Istorija 

Miestas įkurtas 1889 m. birželio 1 d.

2005 m. miesto plotas išplėstas, prie jo prijungus Micu apskrityje buvusį Micu miestelį ir Kodžimos apskrityje buvusį Nadasakio miestelį. 2007 m. prie miesto prijungtos Seto ir Takebės gyvenvietės.

Miestas žymus Kōraku-en sodu ir rekonstruota juodąja Okajamos pilimi. Manoma, kad iš čia galėjo atsirasti ir japonų liaudies pasaka Momotaro.

Mieste įsikūręs Sogendži, milžiniškas dzeno vienuolynas, priklausantis Rinzai atskalai. Jis paruošia daug vienuolių didiesiems Kioto vienuolynams. Čia taip pat įsikūręs treniruočių centras užsieniečiams.

Transportas 

Tai vienas tų retųjų Japonijos miestų, kuriuose veikia tramvajus.

Miestą aptarnauja Okajamos oro uostas.

Miestai partneriai 

  San Chosė, Kalifornija, JAV (nuo 1957 m.)
  San Chosė, Kosta Rika (nuo 1969 m.)
  Plovdivas, Bulgarija (nuo 1972 m.)
  Kuširas, Japonija (nuo 1980 m.)
  Luojangas, Kinijos LR (nuo 1981 m.)
  Pučonas, Pietų Korėja (nuo 2002 m.)
  Sinču, Taivanas (nuo 2003 m.)

Miesto simboliai 
Oficiali miesto gėlė – skaistažiedė, medis – apskritalapis bugienis.

Nuorodos 
 Okajamos oficiali svetainė 

Japonijos miestai
Sigitas Kudarauskas

Sigitas Kudarauskas (g. 1936 m. sausio 31 d. Klaipėdoje) – Lietuvos inžinierius elektromechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras, visuomenės ir politinis veikėjas.

Biografija 
1958 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1959 m. Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklą. 1963 m. technikos mokslų daktaras, 1963–1991 m. dėstė Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakultete, 1963–1966 m. Elektrotechnikos-mechanikos katedros, 1966–1972 m., 1974–1978 m. ir 1982–1989 m. Elektrotechninių disciplinų katedros vedėjas, nuo 1982 m. profesorius. 1980 m. habilituotas technikos mokslų daktaras.  1991–2001 m. dėstė Klaipėdos universitete, 2007–2008 m. Klaipėdos universiteto Jūrų technikos fakulteto Elektrotechnikos katedros profesorius.

Nuo 1961 m. SSKP narys. 1988 m. Sąjūdžio veikėjas, 1989–1990 m. SSRS liaudies deputatas ir SSRS AT narys. 1990–1993 m. LR Vyriausybės nuolatinis atstovas Estijos Respublikoje.  Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. 1996–1997 m. ir 1997–2000 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.

Mokslinė veikla 
Veiklos svarbiausia sritis – elektros inžinerija; švytuojamųjų elektros mašinų tyrimų Lietuvoje pradininkas, teorijos kūrėjas. 15 išradimų autorius. Sukūrė kamerinės bei chorinės muzikos kūrinių.

Bibliografija 
 Introduction to oscillating electrical machines. – Klaipėda: KU leidykla, 2004. – 183 p.: iliustr. – ISBN 9955-585-75-7
 Švytuojamosios elektros mašinos: monografija. – Klaipėda: KU leidykla, 2008. – 302 p.: schem. – ISBN 978-9955-18-285-6

Įvertinimas 
 2010 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius

Šaltiniai 

|-

Lietuvos ambasadoriai Estijoje
Lietuvos inžinieriai elektromechanikai
Lietuvos išradėjai
Lietuvos dėstytojai
Klaipėdos politikai
Simas Kudirka

Simas Kudirka (g. 1930 m. balandžio 9 d. Griškabūdyje) – lietuvių pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui dalyvis.

Biografija 
1952 m. baigė Klaipėdos jūreivystės mokyklą. 1956–1970 m. Klaipėdos žvejybinio laivyno jūreivis radistas. 1970 m. lapkričio 23 d. per JAV ir TSRS žvejybos organizacijų vadovų susitikimą, vykusį JAV teritoriniuose vandenyse Klaipėdos refrižeratorių laivyno plaukiančiojoje bazėje „Tarybų Lietuva“ perėjo į JAV kranto apsaugos laivą „Vigilant“ ir paprašė politinio prieglobsčio. JAV kranto apsaugos pareigūnų į laivą įleistų TSRS pareigūnų sulaikytas ir prievarta grąžintas į TSRS laivą. JAV ir sovietinių pareigūnų veiksmus smerkė didžiausi JAV dienraščiai, JAV lietuviška spauda, televizijos ir radijo stotys, ypač „Amerikos balsas“, vyko protesto demonstracijos.

Ilgą laiką jis buvo kovos dėl Lietuvos laisvės simbolis. 1971 m. gegužės mėn. nuteistas 10 m. kalėti. Kalėjo Pskove, Mordovijos lageriuose. Jo motinai, gimusiai JAV, atgavus JAV pilietybę, JAV administracijos pastangomis 1974 m. iš kalėjimo išleistas, su šeima išvyko į JAV. Dalyvavo JAV lietuvių organizacijų veikloje, skaitė paskaitas apie komunistinį režimą Sovietų sąjungoje. Lietuvai 1990 m. atkūrus nepriklausomybę 2007 m. grįžo į Lietuvą.

Įamžinimas 

Apie Simo Kudirkos gyvenimo istoriją yra parašytos kelios knygos, sukurti filmai.

 S. Kudirkos ir L. Eiche knyga „Tiems, kurie dar jūroje“ (For those still at sea, 1978 m.)
 Jurgio Gliaudos knyga „Simas“ (1971 m., Vilties spaustuvė, Klyvlendas, Ohajas)
 Algimanto Kezio dokumentinis filmas „Simas Kudirka Čikagoje“ (Simas Kudirka In Chicago, 1974 m.)
 D. L. Richo (JAV) televizijos filmas „Simo Kudirkos pabėgimas“ (The Defection of Simas Kudirka, 1978 m.)
 Giedrės Žickytės dokumentinis filmas „Šuolis“ (2020 m.)

Įvertinimas 
 2008 m. Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Simas Kudirka - sovietų nepavergtos Lietuvos simbolis Vakaruose (video)
 Virginija Skučaitė. Šuolio į laisvę kaina. Kauno diena, 2008-11-15
 Valdas Adamkus apie Simą Kudirką 1974 m.
 Agnė Fabijonavičiūtė. Lietuvių gyventojų pabėgimai ir mėginimai ištrūkti iš Sovietų Sąjungos
 Į JAV bėgęs ir už SSRS išdavimą kalėjęs S.Kudirka: visas Lietuvos gyvenimas persunktas bolševikine dvasia

Lietuvos disidentai
JAV lietuviai
Lietuvos jūrininkai
Lietuvos radistai
Pabėgėliai iš TSRS
Stalnioniškis

Stalnioniškis – kaimas Utenos rajono savivaldybėje.

Istorija 

1923 m. buvo 8 sodybos (41 gyventojas), 1984 m. - 6 gyventojai.Yra sentikių bendruomenė, įkurta 1742 m.veikia Stalnioniškio sentikių cerkvė. Slopindama 1863 m. sukilimą caro valdžia iš kaimo į Samaros guberniją ištrėmė Martyno Gobio, Juozapo Buitvydo, Rapolo Buitvydo ir Juozapo Putrimo šeimas. Jų sodybose apgyvendino iš Rygos atkeltas 4 sentikių šeimas.

Gyventojai

Šaltiniai 
" Vyžuonos - kraštas ir žmonės",(sudarytojas Algirdas Vyžintas), 2006, psl. 258 - 259.

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Saks Harboras

Saks Harboras (pranc. ir ) – nedidelis kaimelis Kanadoje, Šiaurės Vakarų teritorijose, Bankso salos pietvakariuose, prie Boforto jūros Amundseno įlankos. 2006 m. gyveno 122 gyv. Tai vienintelė nuolat gyvenama vieta saloje. Yra lėktuvų pakilimo takas. Verčiamasi žvejyba, medžiokle, naftos ir gamtinių dujų gavyba.

Istorija 

Saks Harboras įkurtas 1913 m. ir pavadintas laivo „Mary Sachs“ garbei.

Kanados gyvenvietės
Algimantas Antanas Kukšta

Algimantas Antanas Kukšta (1935 m. birželio 30 d. Vilkėne, Švėkšnos valsčius – 2011 m. balandžio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos treneris, kūno kultūros ir sporto darbuotojas.

Biografija 
1958 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1958–1967 m. Panevėžio sporto mokyklos lengvosios atletikos, 1967–1977 m. Panevėžio internatinės sporto mokyklos treneris, 1974–1977 m. šios mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1977–1990 m. Kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininko pavaduotojas, nuo 1990 m. Kūno kultūros ir sporto departamento (KKSD) generalinio direktoriaus pavaduotojas, vėliau Sporto, Sporto strategijos skyrių vedėjas.

Lietuvos sportininkų rengimo 1980, 1984 ir 1988 m. olimpinėms žaidynėms tarpžinybinio štabo vadovas. 1977–2009 m. dalyvavo kuriant Lietuvos sporto šakų plėtotės, didelio meistriškumo sportininkų ir sportinės pamainos rengimo, sporto varžybų ir kompleksinių renginių sistemas, optimizuojant sportininkų, sporto darbuotojų, sporto organizacijų veiklos norminius aktus, programas, planavimo ir apskaitos dokumentus, moralinio ir materialinio skatinimo, finansavimo biudžeto lėšomis nuostatas.

Jo auklėtiniai lengvaatlečiai: Vilhelmina Augustinavičiūtė-Bardauskienė, Remigijus Valiulis, Rimantas Plungė, Margarita Treinytė-Butkienė ir kiti. 

2005 m. apdovanotas Lietuvos tautinio olimpinio komiteto Olimpine žvaigžde bei KKSD I laipsnio ordinu su grandine „Už nuopelnus Lietuvos sportui“.

Šaltiniai 

Lietuvos lengvosios atletikos treneriai
Lietuvos sporto pedagogai
Lietuvos sporto veikėjai
Liudvikas Kimtys

Liudvikas Kimtys (g. 1940 m. rugpjūčio 17 d. Palaižupėje, Mažeikių rajonas) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras, profesorius.

Biografija 
1955 m. baigė Laižuvos septynmetę mokyklą, 1960 m. Mažeikių vidurinę mokyklą. 1965 m. Vilniaus valstybiniame universitete (VU) baigė optiką ir spektroskopiją. Nuo 1966 m. jame ir dėsto. 1967 m. kėlė bendrosios fizikos ir radiospektroskopijos sričių kvalifikaciją Maskvos valstybiniame universitete. 1971 m. VVU apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją tema „Cikloheksenkarboninės rūgšties molekulių asociacijos tyrimai PMR spektroskopijos metodu“. 1986 m. SSRS MA Nevandenių tirpalų institute apgynė fizinės chemijos mokslų daktaro disertaciją tema „Molekulių asociacijos ir fazinių virsmų vandenilinio ryšio sistemose didelės skyros BMR spektroskopija“. 

1976–2005 m. VU Fizikos fakulteto Bendrosios fizikos ir spektroskopijos katedros vedėjas. Nuo 1978 m. docentas, nuo 1987 m. profesorius. 1990–2002 m. VU Tarybos narys, Tarybos Akademinės komisijos pirmininkas, nuo 2002 m. VU Studijų komiteto narys. Nuo 1999 m. mokslinio žurnalo „Aplinkos ir cheminė fizika“ redaktorių kolegijos narys.

Bergeno ir Oslo (Norvegija), Arhuso, Kopenhagos (Danija), Lundo (Švedija), Kento (Anglija), Maskvos (Rusija), Jorko (Anglija), Gento (Belgija), Grenoblio (Prancūzija), Sankt Peterburgo universitetų kviestinis profesorius.

Mokslinė veikla 
Pagrindiniai moksliniai darbai iš įvairių fazių ir molekulinės sandaros medžiagų spektrinių savybių, branduolių magnetinio rezonanso dinaminės spektrometrijos. Išplėtojo šią mokslo kryptį Lietuvoje. 

Bendradarbiauja su Kazanės (nuo 1967 m.), Kijevo (nuo 1977 m.), Bergeno, Oslo (nuo 1978 m.) ir Kento (nuo 1992 m.) universitetų spektroskopijos krypties mokslininkų grupėmis. Paskelbė daugiau kaip 190 mokslinių straipsnių.

Bibliografija 
 Fizikos metodiniai nurodymai ir kontroliniai darbai. – Vilnius, 1982. – 42 p.
 Radiospektroskopija: branduolių magnetinis rezonansas: mokomoji priemonė / Giedrius Albinas Misiūnas, Liudvikas Kimtys. – Vilnius, 1985. – 83 p.: iliustr.
 Magnetinio rezonanso spektrometrija: mokomoji knyga / Vytautas Balevičius, Liudvikas Kimtys, Giedrius Albinas Misiūnas. – Vilnius: VU leidykla, 2000. – 171 p.: iliustr. – ISBN 9986-19-369-9

Įvertinimas 
 1993 m. Lietuvos mokslo premija
 1998 m. Norvegijos Karalystės Riterio ordinas
 2004 m. LR švietimo ir mokslo ministerijos premija

Šaltiniai 

Lietuvos mokslo premijos laureatai
Lietuvos fizikai
Vilniaus universiteto dėstytojai
Edvardas Rudys

Edvardas Rudys (1936 m. gruodžio 15 d. Mosėdyje, Kretingos apskritis – 2015 m. rugsėjo 15 d. Vilniuje) – Lietuvos (žemaičių) rašytojas, ekonomistas.

Biografija 
1944–1955 m. mokėsi Mosėdžio vidurinėje mokykloje. 1956–1961 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultete.

1961–1963 m. Skuodo rajono „Luknės“ kolūkio pirmininkas. 1964 m. įstojo į Lietuvos žemės ūkio ekonomikos mokslinio tyrimo instituto aspirantūrą, bet Skuodo LKP rajono komiteto sekretorius mokytis neišleido. 1964 m. Vilniaus rajono Panerio zoninio normavimo punkto vedėjas. 1965–1970 m. Vilniaus žemės ūkio buhalterinės apskaitos technikumo dėstytojas. 1971–2000 m. Lietuvos žemės ūkio ekonomikos mokslinio tyrimo instituto mokslinis bendradarbis, nuo 1976 m. skyriaus vedėjas. 1975 m. Vilniaus valstybiniame universitete apgynė mokslų kandidato disertaciją „Techninių kultūrų produkcijos realizavimas ir tolesnis jo tobulinimas Lietuvos TSR“.  Gyveno Vilniuje. Palaidotas Ylakių (Skuodo raj.) kapinėse.

Bibliografija 
 Bendroji ir žemės ūkio statistika: vadovėlis. – Vilnius: Mintis, 1974. – 259 p.: diagr.
 Linų ir cukrinių runkelių apskaitos bei realizavimo tobulinimas. – Vilnius, 1974. – 26 p.
 Gamybos planavimas kolūkiuose ir tarybiniuose ūkiuose: medžiaga lektoriui. – Vilnius, 1974. – 19 p.
 Žemės ūkio ekonomisto žinynas. – Vilnius: Mokslas, 1978. – 290 p.: iliustr.
 Žemės ūkio produktų kokybė ir jos gerinimo ekonomimis efektyvumas: medžiaga lektoriui. – Vilnius, 1980. – 20 p.
 Gamybos planavimas gyvulininkystės padaliniuose. – Vilnius, 1982. – 65 p.
 Maisto programa – uždaviniai, vykdymas, ekonominės problemos: medžiaga lektoriui. – Vilnius: Žinija, 1986. – 17 p.
 Darbo kokybė ir gamybos efektyvumas: medžiaga lektoriui. – Vilnius: Žinija, 1988. – 22 p.
 Kuotrė: žemaitėškė apsakymaa. – Vilnius, 1996. – 207 p.: iliustr. – ISBN 9986-9063-1-8
 Lietuvos žemės ūkio ekonominė apžvalga, 1993–1997. – Vilnius: LR ŽŪM, 1999. – 136 p.: lent. – ISBN 9986-17-179-2
 Žemės žalumoj, dangaus žydrumoj… : apybraiža, novelės. – Vilnius, 2000. – 64 p.: iliustr. – ISBN 9986-537-58-4
 Sėmuona malūnā: žemaitėšku nuovieliu, apsakīmu, pasakuojėmu rinktėnė. – Vilnius, 2001. – 270 p. – ISBN 9955-441-03-8
 Nuodėmė ant laužo: istorinė apysaka. – Radviliškis: Litera, 2008. – 83 p. – ISBN 978-9955-410-77-5
 Laukai ir jausmai: eilėraščiai. – Radviliškis: Litera, 2008. – 218 p. – ISBN 978-9955-410-76-8

Šaltiniai

Nuorodos 
 Nulūžusi lėipa (žemaitiškai)
 Žemės žalumoj… ir kt.

Lietuvos ekonomistai
Lietuvos statistikai
Lietuvos rašytojai
Leonija Kulienė

Leonija Vanda Kulienė-Marcinauskaitė (1939 m. sausio 10 d. Beržpelkis, Kelmės valsčius) – Lietuvos agronomė, biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija 
1961 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1967 m. apgynė disertaciją „Svarbesnieji kukurūzų-lubinų mišinių auginimo klausimai“, žemės ūkio mokslų kandidatė.

1961-1994 m. dirbo Žemdirbystės instituto Vokės filiale. 1967-1994 m. Lietuvos fenologijos komisijos pirmininkė, vadovavo neetatiniams Lietuvos fenologams.

Mokslinė veikla 
Mokslinių tyrimų sritis – fenologija. Paskelbė apie 120 mokslinių straipsnių.

Bibliografija 
 Taikomoji fenologija, su kitais, 1975 m.
 Taikomoji fenologija Lietuvoje, su kitais, 1983 m.
 Bendroji fenologija, su kitais, 1990 m.

Šaltiniai 

Lietuvos agronomai
Lietuvos žemės ūkio teoretikai
Juozas Kulys

Juozas Kulys (g. 1944 m. gruodžio 23 d. Kretingoje) – Lietuvos biochemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras, profesorius, Lietuvos mokslų akademijos akademikas.

Biografija 
1951–1962 m. mokėsi Joniškio 1-joje vidurinėje mokykloje. 1962–1964 m. studijavo Viniaus universiteto Chemijos fakultete, 1964–1967 m. Maskvos universiteto Chemijos fakultete. 1967–1970 m. Maskvos universiteto aspirantas, 1970 m. chemijos mokslų kandidatas, 1982 m. chemijos mokslų daktaras, nuo 1983 m. profesorius. 

1970–1971 m. Puslaidininkių fizikos instituto jaunesnysis mokslo darbuotojas.  1971-2018 m. dirbo Biochemijos institute. 1974–1985 m. ir 1992-2013 m. buvo Fermentų chemijos laboratorijos vadovas,  1985–1992 m. šio instituto  direktorius, 2013-2018 vyriausias mokslo darbuotojas. 

Nuo 1986 m. dėstė Vilniaus universitete, nuo 1991 m. Vytauto Didžiojo universitete, 2001-2015  m. dirbo Vilniaus Gedimino technikos universiteto Chemijos ir bioinžinerijos katedros vedėjo pareigose, 2015-2018 m. buvo šios katedros profesorius, nuo 2018 m. Vilniaus universiteto profesorius emeritas. 

1990–1996 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas, 1996-2019 m. tikrasis narys, nuo 2019 akademikas emeritas.

Mokslinė veikla 
J. Kulys atrado ir ištyrė bioelektrokatalizės reiškinius, sukūrė biojutiklius, plačiai naudojamus medicinoje ir kitose srityse. Sukūrė pripažintą pasaulyje bioelektrokatalizės mokslo mokyklą, kurioje atrasti ir ištyrinėti nauji mediatoriniai ir bemediatoriniai bioelektrokataliziniai procesai, pirmą kartą panaudotos naujos medžiagos – organiniai metalai, parengtos 19 dr. ir 5 habil. dr. disertacijos.  Paskelbė apie 380 mokslinių straipsnių rusų ir anglų kalba, 51 išradimų ir patentų autorius.  2000–2004 m. vadovavo Lietuvos biochemikų draugijai.

Bibliografija 
 Аналитические системы на основе иммобилизованных ферментов. – Vilnius: Mokslas, 1981. – 200 p.: brėž.
 Биокатализ в электрохимии органических соединений / Juozas Kulys, Valdemaras Razumas. – Vilnius: Mokslas, 1983. – 169 p.: iliustr.
 Биоамперометрия / Juozas Kulys, Valdemaras Razumas. – Vilnius: Mokslas, 1986. – 212 p.: iliustr.
 Ферментативный перенос электрона / Juozas Kulys, Narimantas Čėnas. – Vilnius: Mokslas, 1988. – 171 p.: iliustr.
 Mathematical Modeling of Biosensors: An Introduction for Chemists and Mathematicians / Romas Baronas, Feliksas Ivanauskas. – Springer, 2010; šios knygos vertimas 2012 m. į arabų kalbą Saudo Arabijos Karaliaus Saudo universitete pagal leidyklos „Springer“ licenciją.
 Mathematical Modeling of Biosensors. Second Edition / Romas Baronas, Feliksas Ivanauskas. – Springer, 2021.

Įvertinimas 
 1987 m. LSSR valstybinė mokslo premija, su V. Razumu.
 1995 m. Baltijos asamblėjos mokslo premija.
 2002 m. Lietuvos mokslo premija, su N. Čėnu.

Šaltiniai 

Lietuvos mokslų akademijos tikrieji nariai
LTSR valstybinės premijos laureatai
Lietuvos mokslo premijos laureatai
Lietuvos biochemikai
Lietuvos išradėjai
Tverės sritis

Tverės sritis () – sritis Rusijoje, Centrinėje federalinėje apygardoje. Ribojasi su Novgorodo sritimi šiaurėje, su Vologdos sritimi šiaurės rytuose, su Jaroslavlio sritimi rytuose, su Maskvos ir Smolensko sritimis pietuose, su Pskovo sritimi vakaruose. Administracinis centras – Tverė.

Istorija 
1935–1990 m. vadinosi Kalinino sritimi.

Geografija 
Sritis yra centrinėje Rytų Europos lygumos dalyje. Vakaruose iškilusi Valdajaus aukštuma, rytuose plyti Mologos-Šeksnos žemuma, centre driekiasi Tverės moreninis kalvagūbris. Aukščiausia srities vieta Valdajaus Makuškos kalva (346,9 m). Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -9 °C, liepos mėnesio +17 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 650 mm. Rytinė srities dalis priklauso Volgos baseinui: Volga, Mologa, Tverca, Medvedica, vakaruose yra Vakarinės Dvinos aukštupys, šiaurėje prasideda Msta. Tverės srityje yra 1769 ežerai, didžiausi: Seligeras, Volgas, Didysis, Vselugas, Verestovo. Apie trečdalį srities ploto dengia spygliuočių ir siauralapių medžių miškai.

Yra Zavidovo rezervatas (dalis), Centrinis miškų rezervatas.

Gyventojai 
2010 m. 93,4 % srities gyventojų buvo rusai, 1,2 % – ukrainiečiai, 0,7 % – armėnai, 0,6 % – karelai, 0,5 % – totoriai.

Miestai 
Didžiausi Tverės srities miestai (2008 m., tūkst. gyventojų):
 Tverė – 407,3
 Rževas – 60,7
 Vyšnij Voločiokas – 52,3
 Kimrai – 49,4
 Toržokas – 47,6
 Konakovas – 39,8
 Udomlia – 31,8
 Bežeckas – 26,0

Šaltiniai 

Rusijos sritys
Romualdas Audrūnas Kunca

Romualdas Audrūnas Kunca (1935 m. kovo 10 d. Pakalniškiuose, Kauno apskritis – 2011 m. birželio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos tapytojas, pedagogas.

Biografija 
Brolis smuikininkas Petras Kunca.

1959 m. baigė LSSR dailės institutą, mokytojas Antanas Gudaitis. 1965–1999 m. dėstė Čiurlionio meno mokykloje. 

Nuo 1962 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, Lietuvos-Prancūzijos asociacijos narys.

Palaidotas Veliuonoje.

Kūryba 
Nutapė peizažų, daugiausia pajūrio ir Kuršių nerijos vaizdų („Apleista kuršvaltė“, 1958 m.; „Nidos architektūrinis motyvas“, 2004 m.), „Vilniaus peizažų“ seriją, portretinių („Nidos žvejai“, 1962 m.; „Vilniaus kvartetas“, 1973 m.; „Prof. Donatas Sauka“, 1979 m.; „Aktoriaus Broniaus Gražio portretas“, 2004 m.; „Signataro Gedimino Ilgūno portretas“, 2006 m.); figūrinių („Aktas pakeltomis rankomis“, 1985 m.; „Šokėja Giedrė“, 1986 m.) kompozicijų, natiurmortų („Stalas“, 1968 m.; „Arbūzai“, 1978 m.). Sukūrė koliažų („Lietaus spalva“, 1997 m.; „Pakrantė III“, 1999 m.).

Tapyba koloristinė, artima prancūzų fovizmo, kubizmo stilistikai, ryškūs vaizdo konstravimo racionalūs principai. Ekspresyviomis linijomis, ryškiomis spalvomis kuriamas stilizuotas tikrovės vaizdas.

Nuo 1960 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje (Aalene 2006 m.). Individualios parodos:
 Klaipėda – 1964 m.
 Vilnius – 1976 m., 1977 m., 1986 m., 1999 m., 2001 m.
 Varėna – 2001 m.

Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, užsienio šalių muziejai.

Šaltiniai

Literatūra 
 Romualdas Kunca. – Vilnius, 1988.

Lietuvos tapytojai
Lietuvos pedagogai
Sigitas Kuncevičius

Sigitas Kuncevičius (g. 1958 m. liepos 20 d. Vilniuje) – Lietuvos architektas.

Biografija 
1981 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1987–1990 m. dirbo Miestų statybos projektavimo institute Vilniuje. Nuo 1990 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto (iki 1991 m. VISI) dėstytojas, nuo 2001 m. docentas. 1990–1994 m. bendrovės „INFO-TEC projektas“ projektų vadovas. Nuo 1995 m. a.s.a. Sigito Kuncevičiaus projektavimo firmos, įmonės vadovas, projektų vyriausiasis architektas.

Suprojektavo tipinių ir kartotinių mokyklų, ikimokyklinių įstaigų, parengė mažųjų architektūros formų katalogą (1983 m.).

Projektai 
 Vilniaus 62-oji vidurinė mokykla (dab. Vilniaus Gabijos gimnazija), 1986 m. Bendrojo lavinimo mokyklos (kartotinis projektas) autorinė realizacija. Konstruktorius Viktoras Ražaitis.
 Panevėžio 18-oji vidurinė mokykla (dab. Panevėžio Minties gimnazija), 1989 m.
 Baseino priestatas mokykloms (tipinis projektas), realizacija Kapsuke, 1989 m.
 280 vietų darželis (tipinis projektas), 1990 m.
 Banko pastatų Vilniuje, Savanorių g. ir Birutės g. interjerai, su architekte L. Kuncevičiene, 1994 m.
 SBA baldų centras Laisvės prospekte, 2000 m.
 Bendrovės „Lelija“ parduotuvė Gedimino prospekte, 2002 m.
 Bendrovės „MBR restoranų ir parduotuvių įranga“ komplekso Kirtimų g. renovacija (su bendraautoriais), 2003 m.
 Bendrovės „Heliopolis“ dizaino medžiagų salonas Žalgirio g. (su bendraautoriais), 2003 m.
 UAB „MBR restoranų ir parduotuvių įranga“ pastatų komplekso renovacija Kirtimų g., Vilnius, 2003- m.
 Banko „Snoras“ pastatas Utenoje, 2003- m.
 UAB „Loro“ gamybinio komplekso renovacija Šiaurės g., Vilnius, 2004 m.
 AB „Lelija“ komercinis centras (SBA IDĖJOS NAMAMS) Ukmergės g., Vilnius, 2004 m.
 VGTU mokslo ir administracijos centras Sauletekio al. 11, Vilnius (vykdoma realizacija) 2005 m.
 Banko pastato fasadų renovacija Vivulskio g. 7 Vilniuje, 2006 m.
 „Žaliasis Jovaras“ parduotuvės renovacijos Stanevičiaus g. Vilniuje realizacija (su bendraautoriais), 2006 m.
 Viešbučio**** „Balatonas“ Latvių g. Vilniuje renovacijos 1-o korpuso realizacija (su bendraautoriais)
 Vilniaus koncertų ir sporto rūmų renovacijos projektas (su bendraautoriais), 2008 m.
 Teritorijos tarp Neries upės, Rinktinės, Šeimyniškių, ir Raitininkų gatvių Vilniuje detaliojo plano architektūrinės dalies projektiniai pasiūlymai (su bendraautoriais), 2008 m.
 Balsių mokykla Vilniuje, Bubilo 8 g. (su bendraautoriais), 2011 m.
 UEFA IV kategorijos stadionas Vilniuje. Konkursas. I vieta (su bendraautoriais), 2013 m.

Šaltiniai 

Lietuvos architektai
Lietuvos dėstytojai
Sophie Ellis-Bextor

Sophie Michelle Ellis-Bextor (dar žinoma kaip Mademoiselle E.B, g. 1979 m. balandžio 10 d.) – Jungtinės Karalystės dainininkė, dainų autorė ir modelis.

Albumai

Singlai

Video albumai

Video klipai

Kitos dainos 
Šios dainos nepateko į atlikėjos studijinius albumus.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Oficiali YouTube skiltis
 MySpace puslapis

Anglijos dainų autoriai
Anglijos pop dainininkai
Anglijos elektroninės muzikos atlikėjai
Anglijos dainininkai
Jungtinės Karalystės kompozitoriai
Jonas Kunčina

Jonas Kunčina (g. 1936 m. rugsėjo 20 d. Vyžuonose, Utenos apskritis) – Lietuvos geografas, pedagogas.

Biografija 
1951 m. baigė Vyžuonų vidurinės mokyklos 8 klases, 1955 m. Švenčionėlių pedagoginę mokyklą. 1960 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą.

1961–1965 m. LSSR aukštojo ir specialiojo vidurinio mokslo komiteto, LSSR aukštojo mokslo ministerijos vyresnysis metodininkas-redaktorius. Nuo 1965 m. Vilniaus universiteto (VU) aspirantas, Ekonomikos fakulteto vyresnysis dėstytojas. 1970 m. geografijos mokslų kandidatas.  1970–1976 m. VU Pramonės ekonomikos fakulteto prodekanas, 1976–1986 m. Ekonomikos istorijos ir geografijos katedros vedėjas; nuo 1974 m. docentas.  1989–2006 m. VU Tarptautinio verslo mokyklos direktorius, nuo 2006 m. direktoriaus pavaduotojas. 

Lietuvos ir užsienio spaudoje paskelbė 50 straipsnių rajoninio planavimo, gyventojų migracijos tematika. Paskelbė mokslo darbų tarptautinės ekonomikos klausimais ir mokomųjų metodinių priemonių (Tarptautiniai ekonominiai santykiai: Teorija ir politika, 1996 m.).

Šaltiniai 

Lietuvos geografai
Lietuvos ekonomistai
Lietuvos mokyklų direktoriai
Raimondas Kuodis

Raimondas Kuodis (g. 1971 m. rugpjūčio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, makroekonominės politikos ir viešosios ekonomikos ekspertas, socialinių mokslų daktaras, profesorius.

Biografija 
1989 m. baigė Vilniaus 15-ąją vidurinę mokyklą. 1994 m. Vilniaus universitete baigė ekonominės kibernetikos bei tarptautinių santykių ir politologijos specialybių studijas.

1995–1996 m. dirbo Ekonomikos ministerijoje, nuo 1996 m. dirba Lietuvos banke: 1998–1999 m. Makroekonomikos ir prognozavimo skyriaus viršininkas, 1999–2000 m. Pinigų politikos departamento direktoriaus pavaduotojas ir Ekonominių tyrimų centro viršininkas, 2000–2011 m. Pinigų politikos (nuo 2005 m. Ekonomikos) departamento direktorius, 2001–2004 m. Lietuvos banko valdybos narys. 1996–2008 m. ir Ekonomikos instituto mokslo darbuotojas. Nuo 1998 m. dėsto Vilniaus universitete. Nuo 2011 m. Lietuvos banko valdybos pirmininko pavaduotojas.

Europos centrinio banko Pinigų politikos komiteto, nuo 2003 m. jaunimo verslo ir švietimo įstaigos Lietuvos „Junior Achievement“ valdybos, nuo 2005 m. Socialinių mokslų tyrimų ir plėtros organizacijos „Euro Baltic Centres of Excellence“ valdybos narys. 2001–2005 m. žurnalo „Pinigų studijos“ vyr. redaktorius. 2002 m. dalyvavo kuriant ilgalaikę Lietuvos ūkio (ekonomikos) plėtotės iki 2015 m. strategiją, dalies apie valstybės finansų strategiją autorius.

Mokslinė veikla 
Mokslinių darbų pagrindinės sritys: pinigų politika, ekonominės ir pinigų sąjungos, euro įvedimo Lietuvoje teigiami ir neigiami aspektai, valiutų krizių prognozės. Paskelbė daugiau kaip 10 straipsnių.

Šaltiniai

Nuorodos 
 ekonomika.org  Dr. Raimondo Kuodžio tinklalapis studentams

Lietuvos ekonomistai
Lietuvos finansų analitikai
Bagojas

Bagojas (; m. 336 m. pr. m. e.) – persų valdovų eunuchas, įtakingiausias persų politikas prie Artakserkso Memnono ir ypatingai nuo 358 m. pr. m. e., kai sostą užėmė Ochus, priėmęs Artakserkso III vardą. Diodoras jį vadina svarbiausiu Artakserkso III Ocho patikėtiniu.

Pasak gandų Bagojo motina buvo egiptietė.

Bagojo padedamas Artakserksas III atstatė Persijos valstybę, 343-342 m. galutinai prijungė Egiptą, bet 338 m. pr. m. e. buvo Bagojo nunuodytas. Po jo Persijos valstybės valdovu Bagojas padarė Arzesą, o vėliau Darijų Kondomaną. Pats mirė nunuodytas.

Achemenidų imperija
Leonas Kuodys

Leonas Kuodys (1902 m. kovo 29 d. Užkalniai, Ramygalos valsčius – 1975 m. spalio 26 d. Panevėžys) – Lietuvos pedagogas, kalbininkas, poetas, spaudos darbuotojas.

Biografija 
1922 su kitais įkūrė „Meno kuopą“. 1927 baigė Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Filologijos skyrių.

1925–1927 dirbo žurnalo „Mūsų kalba“, 1930 m. Panevėžyje leisto savaitraščio „Mūsų dienos“ redakcijoje, 1937–1940 redagavo žurnalą „Mokslo dienos“. 1940–1941 m. mokytojavo Klaipėdos, Kauno, Ukmergės, 1941–1944 m. Linkuvos, 1945–1949 m. – Alytaus ir 1949-1964 m. – Panevėžio gimnazijose, pastaroji nuo 1949 m. vadinta Panevėžio 2-oji vidurinė mokykla.

1922 m. dienraštyje „Lietuva“ paskelbė pirmuosius eilėraščius. Poeziją spausdino žurnaluose „Skaitymai“, „Vairas“, „Jaunoji Lietuva“, „Jaunalietuvių vadovas“, „Mokslo dienos“, savaitraštyje „Mūsų kraštas“. Taip pat rašė satyras, humoreskas, gyvenimo pasakas, vertė užsienio poetų kūrinius, paskelbė straipsnių kalbos ir literatūros klausimais. 1925-1927 m. redagavo žurnalo „Lietuvos mokykla“ priedą „Mūsų kalba“. Taip pat redagavo žurnalą „Jaunoji Lietuva“, savaitraštį „Mūsų kraštas“. Nuo 1937 m. iki 1940 m. žurnalo „Mokslo dienos“ redaktorius. 

Pokario metais bendradarbiavo „Lietuvių kalbos žodyne“, pateikė apie 10 000 žodžių, leidiniuose „Kalbotyra“, „Literatūra ir kalba“, „Gimtoji kalba“, „Literatūra ir menas“, „Tarybinis mokytojas“, „Tiesa“, „Mūsų kalba“, „Kalbos kultūra“ ir kituose. Spaudoje paskelbė poezijos, prozos kūrinių, poezijos vertimų, kalbos ir literatūros straipsnių.

Bibliografija 
 Pro žydinčius langus, eilėraščių rinkinys, 1994 m.

Šaltiniai 

Lietuvos kalbininkai
Lietuvos poetai
Lietuvos redaktoriai
Lietuvos pedagogai
Limas Kupčinskas

Limas Kupčinskas (g. 1953 m. kovo 13 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas gastroenterologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija 
Tėvas Juozas Kupčinskas, žmona Eugenija Kupčinskienė. 1976 m. baigė Kauno medicinos institutą, 2000 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Nuo 1978 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) dėstytojas, 1990-2002 m. Tarptautinių programų koordinavimo skyriaus vadovas, nuo 1992 m. Gastroenterologijos klinikos vadovas, nuo 2000 m. profesorius. Stažavo Bristolio, Lojolos (Čikaga), Magdeburgo, Liono universitetų gastroenterologijos klinikose.

Mokslinė veikla 
Mokslinių tyrimų sritys – infekcijos sukeltos ligos, uždegiminės žarnyno ligos, lėtinės kepenų ligos. Skaitė pranešimus tarptautinėse konferencijose Vokietijoje, Prancūzijoje, Belgijoje, Italijoje, Švedijoje. Nuo 2001 m. Europos uždegiminių žarnyno ligų organizacijos Lietuvos skyriaus pirmininkas. Kaip tarptautinis ekspertas 2004 m. dalyvavo rengiant Europos Krono ligos ir 2005 m. H. pylori sukeltų ligų diagnostikos ir gydymo nuostatus. Paskelbė daugiau kaip 160 mokslinių straipsnių.

Bibliografija 
 Klinikinė gastroenterologija, vadovėlis, su kitais, 2002 m.
 Kepenų ligos ir nėštumas, 2000 m.
 Kepenų biopsija, su kitais, 2003 m.

Šaltiniai 

Lietuvos gydytojai
Lietuvos pedagogai
Madridas (regionas)

Madrido regionas, oficialiai – Madrido bendruomenė () – viena iš 17 Ispanijos autonominių bendruomenių. Yra šalies centre, istorinėje Kastilijos srityje, aplink sostinę Madridą. Ribojasi su Kastilijos ir La Mančos bei Kastilijos ir Leono regionais. Regiono sienos sutampa su Madrido provicijos ribomis.

Didžiausi miestai: Madridas, Mostolesas, Alkala de Henaresas, Fuenlabrada, Leganesas, Alkorkonas, Chetafė, Torechon de Ardosas, Alkobendasas.

Ispanijos regionai
Mursija (regionas)

Mursijos regionas, oficialiai – Mursijos regiono autonominė bendruomenė () – viena iš 17 Ispanijos autonominių bendruomenių. Yra šalies pietryčiuose, Viduržemio jūros pakrantėje. Ribojasi su Valensijos regionu, Andalūzija bei Kastilija ir La Manča.

Yra vienintelė Mursijos provincija.

Didžiausi miestai: Mursija (regiono ir provincijos sostinė), Kartachena, Lorka, Molina de Segura.

Ispanijos regionai
La Riocha (Ispanija)

La Riocha, oficialiai – La Riochos autonominė bendruomenė () – Ispanijos autonominė bendruomenė bei provincija esanti šalies šiaurėje. La Riocha šiaurėje ribojasi su Baskų kraštu (Alavos provincija), šiaurės rytuose su Navara, pietryčiuose su Aragonu (Saragosos provincija) bei vakaruose ir pietuose su Kastilija ir Leonu (Burgoso ir Sorijos provincijomis). Sostinė – Logronjas. Didžiausi miestai: Logronjas, Kalahora, Arnedas, Alfaras. Sudaryta iš 174-ių savivaldybių.

Ispanijos regionai
Juozas Kuprys

Juozas Kuprys (1908 m. rugsėjo 15 d. Šukionyse, Vabalninko valsčius – 1984 m. sausio 12 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas, medicinos mokslų daktaras, kūno kultūros ir sporto specialistas.

Biografija 
1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1957 m. už darbą „Fizinių pratimų įtaka studentų iškvėpimo-įkvėpimo pajėgumui ir ištvermei“ suteiktas medicinos mokslų kandidato laipsnis. 1968 m. Kauno medicinos instituto mokslinėje taryboje apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją „Iškvėpimo-įkvėpimo pajėgumo ir ištvermės klausimu“, 1972 m. medicinos mokslų daktaras.

1937–1945 m. Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 1945 m. Lietuvos kūno kultūros instituto dėstytojas, 1945–1947 m. Biochemijos katedros, 1947–1975 m. Fiziologijos ir biochemijos katedros vedėjas, nuo 1973 m. profesorius.  1972–1976 m. katedros dėstytojai kompleksinėje mokslinėje grupėje talkino SSRS moterų rankinio rinktinės pasirengimui pasaulio pirmenybėms ir XXI olimpinėms žaidynėms.

Mokslinė veikla 
Mokslinių tyrimų pagrindinė sritis – sportininkų išorinio kvėpavimo funkcija, medžiagų apykaita, mityba.

Bibliografija 
 Lietuvos gyventojų mitimas 1925–1940 m., su Vladu Lašu, 1942 m.
 Kūno kultūros ir sporto fiziologija, su V. Vasiliausku, 1976 m.

Šaltiniai 

Lietuvos sporto gydytojai
Lietuvos sporto mokslininkai
2009 m. Dakaro ralis

2009 m. Dakaro ralis – 31-asis Dakaro dykumų ralio turnyras. Jis prasidėjo sausio 3 d. Buenos Airėse, o baigėsi sausio 15 d. tame pačiame mieste. Tai pirmasis Dakaro ralis, kuris vyko ne Afrikos žemyne, kai 2008 m. jis buvo atšauktas dėl teroristinių išpuolių grėsmės. 

Automobilių klasėje nugalėjo Giniel De Villiers iš Pietų Afrikos Respublikos ir Dirk Von Zitzewitz iš Vokietijos su VW automobiliu. Tarp motociklų greičiausiai finišą pasiekė ispanas Marc Coma. Sunkvežimių klasėje nugalėjo Firdau Kabirovo rusų ekipažas. Iš lietuvių finišą pasiekė tik du ekipažai - motociklininkas Mindaugas Slapšys su KTM finišą pasiekė 99-as, o OSCAR automobiliu dalyvavę Aurelijus Petraitis ir Antanas Juknevičius finišavo 25.

Pasibaigus Dakaro raliui Mitsubishi kompanija paskelbė, kad nebedalyvaus tolimesniuose Dakaro raliuose dėl lėšų taupymo.

Dalyviai 

Raliui užsiregistravo 530 komandų - 230 motociklų, 188 automobilių ir 82 sunkvežimių ekipažai, atstovaujantys 49 valstybėms.

2008 m. gruodžio 17 d. "Mitsubishi Motors" oficialiai pristatė savo naująją ralio komandą. Kitaip negu prieš tai buvusiuose raliuose, šiais metais ekipa dalyvaus su visiškai naujais "Racing Lancer" automobiliais. Nuo pat 2001 m. "Mitsubishi" nėra pralaimėjusi nė viename dalyvautame Dakaro ralyje.

Lietuviai Dakare 
Tarp užsiregistravusių dalyvių yra trys Lietuvos motociklininkai - Balys Bardauskas ("Yamaha"), Šarūnas Paliokas ("Yamaha") ir Mindaugas Slapšys ("KTM") bei du automobilių ekipažai - Arūnas Lekavičius ir Ramūnas Kručkauskas ("Mitsubishi") bei Aurelijus Petraitis ir Antanas Juknevičius ("Oscar").

Maršrutas 

Maršrutas prasidėjo Buenos Airėse (Argentina), o apsukus teritoriją Čilėje finišas numatomas tose pačiose Buenos Airėse. Dakaro trasa drieksis 9500 km, o specialieji ruožai sudarys 5650 km.

Etapai

Etapų rezultatai

1 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

2 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

3 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

4 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

5 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

6 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

7 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai 
7 etapas sunkvežimių klasėje buvo atšauktas dėl blogų oro sąlygų.

8 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

9 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

10 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

11 etapas 
11 etapo greičio ruožas atšauktas dėl blogų oro sąlygų.

12 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

13 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

14 etapas

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai 

* - lenktynininkas nebaigė tos dienos etapo.

Galutinė bendroji įskaita

Motociklai

Automobiliai

Sunkvežimiai

Nuorodos 
 Oficiali ralio svetainė
 Mindaugo Slapšio asmeninė svetainė

Šaltiniai 

Dakaro ralis pagal metus
Dakaro ralis
Algimantas Jonas Kuras

Algimantas Jonas Kuras (g. 1940 m. sausio 8 d. Šakiuose) – Lietuvos tapytojas.

Biografija 
1966 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1967–1990 m. dirbo Vilniaus dailės parodų rūmuose, 1994–2005 m. dėstė Vilniaus dailės akademijoje.

Kūryba 
Tapo daugiausia natiurmortus („Natiurmortas su elektros plytele“ 1972 m.) ir peizažus („Elektros įvadas“ 1978 m.), dažnai šie žanrai suliejami į vieną, rečiau – figūrines kompozicijas („K. Geležinkelio stotyje“ 1972 m.). Kūrybai būdingas deromantizuotas požiūris į aplinką, dažni žmogaus išmestų, yrančių daiktų motyvai, pabrėžiamas jų santykis su gamta. Tapyba ekspresyvi, koloristinė – nuo blyškios, prislopintos („Rytui brėkštant“ 1983 m.) iki ryškiaspalvės („Motoras“ 1972 m.). Kuria asambliažus („Kompozicija su lėlės galva“ 1972 m.).

1989–2000 m. grupės „24“ narys. Nuo 1966 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje – Suomija, Vengrija, Austrija, Prancūzija, Rusija, JAV, Švedija, Vokietija, Didžioji Britanija ir kitur.

Individualios parodos 
 Vilnius – 1976 m., 1991 m., 2000 m., 2002 m., 2003 m.
 Talinas – 1978 m.
 Vyborgas – 1992 m.
 Vitlichas (Vokietija) – 1997 m.

Įvertinimas 
 2003 m. Lietuvos nacionalinė premija

Šaltiniai 

Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatai
Lietuvos tapytojai
Lietuvos pedagogai