joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pašilės Šv. Barboros bažnyčia

Pašilės Šv. Barboros bažnyčia – bažnyčia, stovinti Ukmergėje, į pietus nutolusiame Pašilės mikrorajone, prie senojo Vilniaus–Ukmergės kelio . Bažnyčia yra regioninės reikšmės architektūros ir dailės paminklas, 1992 m. įrašytas į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ).

Pašilės parapijos teritorijoje, Antakalnio I kaime, yra Poklevskių-Kozelų koplyčia.

Istorija 

Vaitkuškio dvaro savininkas Mykolas Kosakovskis 1 km į šiaurės vakarus nuo dvaro, prie Pivonijos šilo, 1789 m. pastatė mūrinę bažnyčią. Ji 1791 m. pašventinta. Šia proga statytojo giminaičio, Vilniaus pavyskupio Jono Nepomuko Kosakovskio pasakytas pamokslas 1791 m. išleistas atskira knygele (lenkų kalba). Iš pradžių bažnyčia buvo dvaro koplyčia, vėliau – Pabaisko parapijos filija. Ilgainiui bažnyčia ir gyvenvietė imtos vadinti Pašile. Jos kunigas buvo Kosakovskių dvaro kapelionas ir gyveno dvare.

1857 m. minima apleista, kiauru stogu bažnyčia. 1926 m. įkurta parapija. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia uždaryta, nacionalizuota, joje įrengta šokių salė. 1964 m. ten įsikūrė kino teatras „Raketa“. 1966 m. Pašilė prijungta prie Ukmergės miesto. 1992 m. bažnyčia grąžinta tikintiesiems. Iki 1994 m. ji buvo rekonstruota, pritaikant vykdyti bažnytinę veiklą. 2012 m. bažnyčia atnaujinta.

Radinys Pašilės kapinėse 

2015 m. spalio mėn. Pašilės kapinėse (Šilo/Pašilės g. kampe) vykdant archeologinius kasinėjimus grafo Stanislovo Kazimiero Kosakovskio (1837–1905) kapavietėje, aptiktas netikėtas radinys: po kapaviete atsivėrė 20 kvadratinių metrų ploto iš plytų sumūrytas rūsys su jame sukrautais beveik 12 karstų. Net neabejojama, kad dalis karstų su palaikais čia buvo perkelti 1962 arba 1964 m. iš Pašilės Šv. Barboros bažnyčios, kai joje buvo įrengtas sovietmečio kino teatras. Karstų su palaikais atgal į bažnyčią neketinama sugrąžinti, juos planuojama identifkuoti, tinkamai palaidoti bei pažymėti laidojimo vietą – prie grafo S. K. Kosakovskio kapavietės turėtų atsirasti akmeninė plokštė su visų ten palaidotų žmonių pavardėmis.

Architektūra 

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, bebokštė (prieš Antrąjį pasaulinį karą buvo su bokšteliu). Statinys trišlaičiu stogu, priekiniu fasadu orientuotas į pietvakarius. Bažnyčia trijų navų su priebažnyčiu. Pastatą perimetru juosia antablementas, kurio frizas puoštas triglifais. Pastato kampuose pakartoti dorėniniai piliastrai, tolygiai skaidantys fasadus. Priekinio fasado frontoną puošia profiliuotas karnizas. Fasado frize buvęs įrašas „DIEVO APVEIZDOS“ dėl blogos būklės užtinkuotas, tematomi raidžių kontūrai. Didysis altorius su serlianos motyvo kompozicija, papuoštas Stanislovo Felikso Kosakovskio tapytu paveikslu „Nukryžiavimas“. Bažnyčios rūsiuose išlikęs autentiškos sienos fragmentas. 

Šventorius aptvertas metaline tvora su masyviais tinkuoto mūro stulpais.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Parapijos puslapis
 Pašilės bažnyčios nuotrauka, 1924 m.

Ukmergės rajono bažnyčios
Pašilės Šv. Jurgio bažnyčia

Pašilės Šv. Jurgio bažnyčia – bažnyčia, stovinti Pašilės miestelyje, 8 km į šiaurės rytus nuo Kaltinėnų. Liaudies architektūros formų.

Istorija 

Dvarininkas Jurgis Jucevičius 1781 m. pastatė medinę bažnyčią. Ji buvo Kaltinėnų parapijos filija. 1795 m. įkurta parapija, bažnyčiai dovanotas žemės sklypas. 1863 m. minima parapinė mokykla. 1883 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1908–1913 m. veikė „Saulės“ draugijos mokykla.

Architektūra 

Bažnyčia liaudies architektūros formų, kryžminio plano, su bokšteliu. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė, kurioje XX a. 8 deš. buvo trys varpai (vienas lietas 1620 m., kiti du – 1795 m.).

Šventoriuje iš natūralių riedulių įrengta Lurdo grota.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Pašilės Šv. Jurgio parapija (dekanato inf.)
 Bažnytiniai dokumentai

Kelmės rajono bažnyčios
Pašilė
Paštuvos Šv. Barboros bažnyčia

Paštuvos Šv. Barboros bažnyčia – katalikų bažnyčia, stovinti Tolivardžių kaime, šalia Paštuvos, Nemuno dešiniajame krante, 5 km į pietus nuo Vilkijos. Bažnyčią supa Paštuvos kapinės (stovi kapinių koplyčia), netoliese įsikūręs Paštuvos Basųjų karmeličių vienuolynas.

Istorija 

Paštuva 1643–1842 m. priklausė Kauno vienuolėms benediktinėms. Greičiausiai tada buvo pastatyta ir koplyčia. Jai 1754 m. paskelbti atlaidai. Medinė bažnyčia pastatyta 1923 m.

Po Antrojo pasaulinio karo sielovados darbą dirbo kunigas Juozas Vailokaitis (1880–1953), Sibiro tremtinys, palaidotas šalia, Paštuvos kapinėse.

2012 m. gegužės 9 d. bažnyčią nuniokojo gaisras.

Architektūra 

Senoji bažnyčia buvo medinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su penkiasiene apside. Prie jos iš šono prišlieta zakristija. Šventoriuje stovėjo dviejų aukštų medinė varpinė ir medinis ornamentuotas kryžius.

Bažnyčios atstatymas 

Sprendimą imtis Paštuvos bažnyčios atstatymo pirmiausia lėmė vietos bendruomenės noras kuo greičiau turėti maldos namus. Žmonės aktyviai prisidėjo ne tik pagalba tvarkant gaisravietę, bet ir finansiniais ištekliais. Iš pradžių netgi buvo svarstyta, ar Paštuvai reikia naujų maldos namų, nes parapija maža, tikinčiųjų taip pat mažėja. Galutinį sprendimą priėmė Kauno arkivyskupas metropolitas Sigitas Tamkevičius. Pabendravus su Paštuvos gyventojais jam nekilo abejonių – bažnyčią reikia atstatyti.

Bažnyčios projekto autoriumi tapo architektas Nerijus Radišauskas. Buvo parengtas 124 kvadratinių metrų ploto statinio projektas, gauti visi reikalingi leidimai. Parapijiečiai pinigus darbams pradėjo rinkti iškart po nelaimės. Buvo sudarytas darbų grafikas, o medžiagoms pirkti išnaudojamos prekybos centrų skelbiamas akcijos. Statybos prasidėjo 2013 m. Naujasis statinys ėmė kilti sudegusio vietoje, buvo tokių pačių matmenų. Tik modernesnės architektūros: dešimtkampė bičių korio formos bažnyčia, su langais, siekiančiais žemę.  

2014 m. rugsėjo mėn. jau stovėjo būsimos mūrinės–betoninės bažnyčios karkasas, 19 m aukščio metalinis bokštas, sumontuotos stogo gegnės. Darbai buvo vykdomi už suaukotas lėšas, dėl jų stygiaus šventovę užbaigti buvo tikimasi įpusėjus 2015 m.

2015 m. rugsėjo mėn. buvo pašventinta naujai pastatyta bažnyčia. Po sudegusios senosios bažnytėlės pamatais aptiktas širdies formos akmuo perdarytas į stilizuotą akmeninį dubenį, kuris pastatytas atgimusioje šventovėje (dešinėje pusėje) ir naudojamas krikštui.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Paštuvos Šv. Barboros parapija

Kauno rajono bažnyčios
Patilčių Šv. Petro Išvadavimo bažnyčia

Patilčių Šv. Petro Išvadavimo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Patilčių kaime, prie  kelio, šalia Igliškėlių kaimo vakarinio pakraščio.

Istorija 

Kunigo J. Danieliaus rūpesčiu 1920 m. įkurta Patilčių parapija (iš dalies Daukšių, Igliaukos, Marijampolės parapijų kaimų). Pastatyta laikina bažnyčia, klebonija, ūkiniai trobesiai. Vėliau šventorius aptvertas gulsčių lentų tvora, pastatyta stulpinė varpinė. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčiai pristatytas bokštas.

Dar 1940 m. buvo parengtas projektas čia statyti naują, mūrinę bažnyčią, nes senoji medinė buvo tik laikina. Parapijiečiai rengėsi statyti naują bažnyčią, nupirko statybinių medžiagų, bet sovietinės valdžios nurodymu jos buvo panaudotos statant mokyklą. 

Senoji bažnyčia buvo nugriauta, nes padarius ekspertizę komisija nusprendė jos neberemontuoti. Maldoms buvo pritaikyta paremontuota senoji klebonija. Patilčių parapiją aptarnavo klebonas Juozas Pečiukonis. 2009-2010 m. buvo pastatyta nauja, šiuolaikinių formų mūrinė bažnyčia.

Naujosios bažnyčios projektą sukūrė architektas Arūnas Lukoševičius. Jos pamatai buvo pašventinti 2009 m. birželio mėn. Jų įrengimui panaudoti akmenys iš 1905 m. pradėtos, bet 1915 m. vokiečių sugriautos Zapyškio bažnyčios. Per pusmetį iškilo sienos ir langai. Pirmosios pamaldos vyko dar statomoje bažnyčioje per šv. Kalėdas ir 2010 m. per šv. Velykas.

Architektūra 

Senoji bažnyčia buvo tradicinio gyvenamojo namo formos, stačiakampio plano, vienabokštė.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Patilčių Šv. Petro Išvadavimo parapija (dekanato inf.) 

Marijampolės savivaldybės bažnyčios
Igliškėliai
Paupio Šv. Šeimos - Jėzaus, Marijos ir Juozapo bažnyčia

Paupio Šv. Šeimos-Jėzaus, Marijos ir Juozapo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Paupio kaime, prie Raseinių-Eržvilko kelio. Liaudies architektūros formų.

Istorija 

Kunigo Izidoriaus Gudavičiaus iniciatyva 1923–1924 m. pastatyti klebonijos gyvenamieji ir ūkio pastatai. 1925–1926 m. jis organizavo bažnyčios statybą. 1927 m. sausio 9 d. buvo baigta ir pašventinta nauja, iki šiol stovinti medinė šio kaimo bažnyčia – tuo metu kaip Viduklės parapijos filija. Jo rūpesčiu bažnyčia buvo įrengta ir aprūpinta inventoriumi, pagal užsakymą 1928 m. sukurti vargonai ir nuliedinti du varpai, 1928 m. pastatyta ir špitolė.

Po Pirmojo pasaulinio karo filialistu ilgai buvo kunigas Kazimieras Telksnys.

Architektūra 
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su trisiene apside, žema zakristija ir 2 bokšteliais. Šventorių supa betoninė ažūrinė tvora.

Nuorodos 

 Paupio Šv. Šeimos-Jėzaus, Marijos ir Juozapo parapija

Raseinių rajono bažnyčios
Pavandenės Šv. Onos bažnyčia

Pavandenės Šv. Onos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Pavandenės miestelyje, 7,5 km į šiaurės rytus nuo Varnių. Liaudies architektūros formų. Architektūros paminklas.

Istorija 
Florijonas Bogužas 1620 m. pastatė medinę bažnyčią, jai dovanojo Kruopainių ir Žvirgždžių kaimus (priklausė ir 1805 m.). 1620 m. įsteigta parapinė mokykla (veikė ir XIX a. pirmojoje pusėje). 1802 m. pastatyta dabartinė ąžuolinių rąstų bažnyčia. XIX a. pradžioje pastatyta šventoriaus koplyčia.

1912–1914 m. veikė Lietuvų katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Architektūra 
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė. Ji halinio tipo, trinavė, vidaus erdvę skaido lėkštomis arkomis sujungti stulpai su aukštais pjedestalais. Pagrindinė dalis nuo prienavio atskirta medine siena, kurioje abipus įėjimo yra du ilgi langai su baliustromis. Virš prienavio suformuota patalpa chorui su vargonais. Interjeras dažytas šviesiais melsvais, gelsvais atspalviais. Įrengti 5 neobarokiniai altoriai. Netaisyklingo ovalo formos šventoriaus tvora mūrinė, neaukšta. Jame yra medinė varpinė (XIX a.), Kryžiaus kelio stočių koplytėlės, pastatytos ant betoninių cokolių. Koplytėles dengia keturšlaičiai stogeliai su kalvio darbo saulutėmis. Medinė varpinė aštuonkampė, stovinti ant neaukšto akmens mūro pamato. Priekinėje varpinės dalyje pristatytas prieangis. Statinį dengia aštuonkampis skardinis stogas. Galinėje šventoriaus dalyje stovi koplyčią primenantis sandėlis su 4 kolonų portiku.

Bažnyčios pastatas išsiskiria siaura penkiasiene presbiterija su platesniu trišlaičiu stogu, suformuojančiu įdubas. Su masyviu bokštu, iškylančiu virš pagrindinio fasado frontono. Bokštas dviejų tarpsnių, aštuonkampis, įmantriu šalmu, kurį vainikuoja kaltinis kryžius su vėtrunge, vaizduojančia trimituojantį angelą Neobarokinių formų bokštas pakeitė senuosius bokštus, nugriautus per 1912 m. bažnyčios rekonstrukciją. 

Pagrindinis fasadas turi klasicistinės architektūros bruožų. Aukštą frontoną nuo pagrindinio fasado atskiria stoginėlis. Langai klasicistiniai, stačiakampiai, su sandrikais. Ant žemo akmens mūro pastatyta bažnyčia apkalta vertikaliomis lentelėmis, pabrėžiančiomis pastato vertikalumą.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Pavandenės Šv. Onos parapija (dekanato inf.)
 Sakrali Lietuva. Pavandenės Bažnyčia Ir Varpinė
 Bažnyčios interjero panoramos

Telšių rajono bažnyčios
Pavandenė
Paveisininkų Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia

Paveisininkų Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Paveisininkų kaime, 7 km į pietvakarius nuo Veisiejų, Veisiejo ežero rytiniame krante. Pasiekiama link Paveisininkų dalį kelio važiuojant nuo plento  pagal kelio nuorodą į Paveisininkų piliakalnį („4 km“), paskutinį kilometrą nuo ūkininko sodybos – sezoniniu keliuku palaukėmis.

Bažnyčia tradicinio gyvenamojo namo formos. Paveisininkų parapija yra viena mažiausių Lietuvoje.

Istorija 

Kapčiamiesčio vikaro Albino Krūvelio rūpesčiu 1938 m. pastatyta laikina medinė bažnyčia ir klebonija. Bažnyčią konsekravo vyskupas Antanas Karosas. Po Antrojo pasaulinio karo paskirtas klebonas Pranas Aušiūra 1946–1951 m. slėpėsi klebonijoje. Vėliau bažnyčia uždaryta, liturginiai objektai buvo perduoti buvusiam Ateizmo muziejui, iki 1990 m. neveikė.

Architektūra 

Bažnyčia tradicinio gyvenamojo namo formos, stačiakampio plano, bebokštė. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Pastato vidus dviem poromis stulpų padalintas į tris navas. Vidurinė – aukštesnė ir platesnė už šonines. Ją pratęsia stačiakampė presbiterija, abipus kurios, šoninių navų tąsoje, atitvertos zakristijos. Bažnyčia utilitarios architektūros, itin paprastų formų, panaši į gyvenamąjį namą su aukštu dvišlaičiu stogu. Pastato gale yra plačios dvivėrės durys, šoninėse sienose – nedideli stačiakampiai langai. Viduje sienos ir plokščios lubos iškaltos lentomis. Yra trys altoriai. Didįjį altorių sudaro tik mensa, tabernakulis ir paveikslas. Panašūs ir šoniniai altoriai. Viduriniosios navos gale, virš pagrindinio įėjimo, įrengtas vargonų choras.

Nuorodos 

 Lazdijų rajono sakralinis paveldas 

Lazdijų rajono bažnyčios
Vilniaus (Pavilnio) Kristaus Karaliaus ir Šv. Kūdikėlio Jėzaus bažnyčia

Pavilnio Kristaus Karaliaus ir Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Vilniaus rytinėje dalyje, Aukštajame Pavilnyje. Pamaldos vyksta lietuvių ir lenkų kalbomis. Vienintelė Vilniaus miesto medinė katalikų bažnyčia.

Istorija 
1935 m. pastatytą dabartinę medinę bažnyčią tų pačių metų liepos 7 d. konsekravo arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis. 1946 m. įkurta parapija. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčią atnaujino kunigas Konstantinas Molis. 1977 m. vasario 18-osios naktį apiplėšta.

Architektūra 
Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, trinavė, su prieangiu, bokšteliu.

Nuorodos 
 Vilniaus (Pavilnio) Kristaus Karaliaus ir Šv. Kūdikėlio Jėzaus bažnyčia
 Pavilnio Kristaus Karaliaus ir Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia 

Vilniaus bažnyčios
Pavilnys
Pavoverės Šv. Kazimiero bažnyčia

Pavoverės Šv. Kazimiero bažnyčia – bažnyčia, stovinti Pavoverės kaime, 5 km į rytus nuo Pabradės, netoli kelio . Liaudies architektūros formų, turi klasicizmo elementų. Architektūros paminklas (unik. kodas ). Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

Istorija 
Pavoverės dvaro savininkai Sorokos 1775 m. pastatė medinę bažnyčią. 1781 m. minima parapinė mokykla. 1851 m. bažnyčia atnaujinta, pastatyta varpinė. Klebonas Bronislovas Jaura 1967 m. bažnyčią išdažė.

1867 m. gruodžio 3 d. šioje bažnyčioje pakrikštytas Juozas Pilsudskis (1867-1936), gimęs netoliese esančiame Zalavo dvare. Ant vargonų choro turėklo kabo 1,71x1,21 cm dydžio atminimo drobė su užrašu lenkų kalba „Sorokpolės bažnyčia. Maršalo Jozefo Pilsudskio – Tautos Vado krikšto vieta. Nuo šios žemės sūnų.”

Architektūra 
Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi klasicizmo elementų, stačiakampio plano, su bokšteliu. Šventoriuje stovi medinė varpinė. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Pavoverės Šv. Kazimiero parapija 
 Pavoverės Šv. Kazimiero bažnyčia (panoramas.lt)

Švenčionių rajono bažnyčios
Šv. Kazimiero bažnyčios
Pažėrų Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

Pažėrų Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia – bažnyčia, stovinti Pažėruose, 5 km į šiaurę nuo Veiverių, 500 m į šiaurę nuo Kazlų Rūdos-Garliavos kelio. 

Kaime už maždaug 330 m į pietus taip pat stovi senoji bažnyčia tuo pačiu pavadinimu.

Istorija 
Statyti naują plytų mūro bažnyčią ruoštasi dar prieš Pirmąjį pasaulinį karą, tačiau pradėta klebono Jono Rugio rūpesčiu už parapijos gyventojų paaukotas lėšas tik 1936 m. Statybos vyko pagal architekto Stasio Kudoko projektą. Statyba liko neužbaigta. Nuo 1967 m. bažnyčią savo reikmėms naudojo vietinis kolūkis (čia buvo įrengtas grūdų sandėlis). 1989 m. grąžinta tikintiesiems. Nuo 1992 m. jos statyba tęsta pagal ankstesnį, bet architekto Kęstučio Bubnaičio ir konstruktorės Labašinskaitės detalizuotą projektą. Daug pastangų ir lėšų įrengiant bažnyčią įdėjo kunigas monsinjoras Andrius Gustaitis (1910–2000). Dar ne visai užbaigta bažnyčia 1997 m. pašventinta.

Architektūra 
Tai savitas, dinamiškos kompozicijos, racionalios architektūros kūrinys. Naujosios bažnyčios planas yra graikų kryžiaus formos. Naujoji bažnyčia yra dviejų bokštų, su aukštai iškelta apside. Pagrindinę statinio erdvę dengia kupolas. Šventorių juosia surenkamų konstrukcijų ažūrinė betoninė tvora. Pažėrų parapijos 100-čio jubiliejų žymi šventoriaus kampe pastatytas medinis kryžius ir atminimo lenta.

Galerija

Literatūra 
 Marija Ąžuolaitienė, Loreta Vaičienė, Pažėrų parapijai – 100 metų, Kaunas: V3 studija, 2010 m. – ISBN 978-9955-737-60-5

Nuorodos 

 Aleksoto dekanatas. Pažėrų Švč. Jėzaus Širdies parapija 
 Kauno raj. savivaldybės biblioteka.
 Kauno raj. bažnyčios miestai.net forume
 Pažėrų klebonas Kazimieras Skučas

Kauno rajono bažnyčios
Tarpukario modernistinė architektūra Lietuvoje
Perlojos Švč. Mergelės Marijos ir Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia

Perlojos Švč. Mergelės Marijos ir Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia – bažnyčia, stovinti Perlojos kaime, Merkio dešiniajame krante.

Istorija 

1503 m. Perlojos bažnyčios apdovanojimo dokumente nurodyta, kad ji statyta Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto, yra Daugų filija. Apie 1777 m. pastatyta maumedžio rąstų bažnyčia, įkurta parapija. 1866 m. caro valdžiai uždarius bažnyčią, tikintieji 1875, 1882 ir 1892 m. prašė ją grąžinti, bet valdžia nesutiko.

1903 m. patvirtintas naujos bažnyčios projektas. Valdžia statyti neleido, tik 1906 m. grąžino uždarytąją; atkurta parapija. 1909 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas (aut. M. Bergas), leidimas statyti gautas tik 1914 m. Klebonas Pr. Cibulskis su parapijiečiais (už 140 000 litų) 1928–1930 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią (inž. Vaclovo Michnevičiaus projektas). Ją 1930 m. konsekravo vyskupas Juozapas Kukta. Vokiečių okupacijos metais bažnyčią dekoravo Varšuvos meno akademijos profesorius Jurgis Hopenas (vokiečių belaisvis, išvytas iš Vilniaus universiteto).

1944 m. per Perlojos gaisrą sudegė klebonija.

Architektūra 
Bažnyčia neogotikinė, lotyniško kryžiaus plano, su žemesne trisiene apside, aukštu bokštu bei arkos formos portalu. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame palaidotas klebonas Leonas Petkelis (1885-1935), „Perlojos respublikos“ prezidentas, kunigas Ignas Šopara (1864-1931).

Literatūra 
 Perlojos bažnyčios (sud. Vytautas Česnulis). - V.: Rotas, 2008. - 75 p.: iliustr. - ISBN 978-9955-832-22-5

Nuorodos 
 Česnulis V. Perlojos bažnyčia. "Voruta". 2010. 

Perloja
Varėnos rajono bažnyčios
Pilviškių Švč. Trejybės bažnyčia

Pilviškių Švč. Trejybės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Pilviškių miestelyje, prie Pilvės ir Šešupės santakos.

Istorija 
Pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1685 m. Apie 1756 m. perstatyta. 1758 m. įkurta parapija. 1759 m. paskirti sklypai bažnyčiai, kapinėms, vargonininkui, bažnyčios tarnams. 1777 m. minima parapinė mokykla. Klebonas Tomas Dabrila (1818–1869 m.) 1863 m. apkaltintas Rusijos valdžiai nepalankaus pamokslo sakymu ir nuteistas kalėti. Klebonas Motiejus Oleka su parapijiečiais 1872–1874 m. bažnyčią padidino, pristatė šonines koplyčias. Bažnyčią 1884 m. konsekravo pavyskupis Juozapas Olekas. XX a. pradžioje susibūrė Gyvojo rožančiaus brolija.

1906 m. įsikūręs „Žiburio“ draugijos skyrius 1907 m. įsteigė biblioteką – skaityklą. Žiburiečiai 1908–1914 m. rengė viešus lietuviškus vakarus su vaidinimais. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, 1911–1914 m. – Krikščionių darbininkų draugija. Blaivybės skyrius 1910–1914 m. taip pat rengė viešus lietuviškus vakarus, vaidinimus. Per Pirmąjį pasaulinį karą sudegė klebonija. Iki 1936 m. klebonavęs Simeonas Švilpa atstatė kleboniją, ūkinius pastatus, įsigijo varpus, sutvarkė ir aptvėrė kapines.

Vladas Pėstininkas (1889–1968 m.) nuo 1924 m. iki 1937 m. buvo Pilviškių parapijos vikaras, progimnazijos kapelionas, muzikos mokytojas, choro ir orkestro vadovas, pastatė senelių prieglaudą. Po Antrojo pasaulinio karo 10 m. ištremtas į Sibirą. Grįžęs iki mirties klebonavo Pilviškiuose. Palaidotas šventoriuje. 1941 m. bažnyčia sudegė.

1942 m. pagal architekto Stasio Kudoko projektą pradėta statyti mūrinė bažnyčia neužbaigta. Ją mėginta nugriauti. Pasipriešinus klebonui Boleslovui Čegelskui (1922–1989 m.), (Pilviškiuose 1962–1980 m.), palikta. 1947 m. pastatyta laikina žema medinė bažnyčia.

Atkūrus Lietuvos valstybingumą, prasidėjo bažnyčios atstatymas. Atstatyta bažnyčia pašventinta 1997 m.

Architektūra 
Bažnyčia stačiakampio plano, su 2 bokšteliais.

Nuorodos 
 R. Butauto – Kudirkos knygos „Pilviškių ir Barzdų parapijos – jų Ganytojai“, „Sūduvos dvasininkai“ I–IV d.

Vilkaviškio rajono bažnyčios
Pilviškiai
Tarpukario modernistinė architektūra Lietuvoje
Pivašiūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Pivašiūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia – bažnyčia, stovinti Pivašiūnų kaime, 9 km į pietryčius nuo Butrimonių. Bažnyčia garsėja Dievo Motinos paveikslu, yra viena iš katalikiškos piligrimystės vietų Kaišiadorių vyskupijoje.

Marijos garbei kasmet vyksta Žolinės atlaidai. Parapijoje veikia Eičiūnų koplyčia.

Istorija 
Pivašiūnų žemes dvarininkas Jonas Klockis 1639 m. padovanojo Senųjų Trakų benediktinų abatijai. Vienuoliai 1648 m. pastatė medinę bažnyčią. Ji stovėjo dabartinės koplyčios vietoje. Bažnyčia kelis kartus degė. 1799 m. inventoriuje nurodyta sena, paramstyta bažnyčia. Joje buvo Dievo Motinos paveikslas ir 5 altoriai.

1825 m. bažnyčia sudegė. Tais pačiais metais Trakų dominikono Celestino Sarakos rūpesčiu ant kalvos pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. XIX a. antrojoje pusėje į Pivašiūnus buvo skiriami lietuviškai nemokantys kunigai. Pamokslai lietuviškai pradėti sakyti apie 1891 m., tačiau atkėlus lenką kunigą, vėl panaikinti.

1911–1918 m. Pivašiūnuose klebonaujant Alfonsui Petruliui (Nepriklausomybės akto signataras) pamaldos vyko lietuvių kalba, užtat jis buvo skundžiamas dvasinei vyresnybei, šmeižiamas lenkų spaudoje. 1913 m. įsteigtas „Ryto“ draugijos skyrius.

1935 m. bažnyčia atnaujinta. Pivašiūnuose ilgai klebonavo Antanas Deksnys (1867–1949). Po Antrojo pasaulinio karo klebonų Jono Kaušylos ir Jono Žemaičio rūpesčiu bažnyčia atnaujinta. Klebonas J. Kaušyla 1946 m. buvo suimtas ir ištremtas. Į Lietuvą grįžo 1955 m.

2010 m. naktį į rugpjūčio 8 dieną, savaitę prieš Žolinės atlaidus, didelio viesulo metu smarkiai nukentėjo bažnyčios šventorius, nukrito daug medžių. Pati bažnyčia nenukentėjo.

Architektūra 
Bažnyčia klasicistinė, lotyniško kryžiaus plano, su 4 mūrinių kolonų portiku, trikampiu frontonu. Vidus 3 navų. Didžiajame altoriuje yra stebuklingu laikomas tapytas Dievo Motinos paveikslas su sidabriniais apkalais (1943 m. restauruotas; 1988 m. vainikuotas popiežiaus Jono Pauliaus II dovanotu vainiku, gavo Marijos Nuliūdusiųjų Paguodos titulą). Spėjama, kad jis galėjęs būti atvežtas iš Turkijos ir buvęs jau pirmojoje kaimo bažnyčioje 1648 m.

Šventoriaus tvora akmenų mūro, su klasicistiniais triumfo arkos formos vartais. Prie bažnyčios stovi medinė varpinė, slėnyje – medinė Pakalnės koplyčia.

Išnašos

Nuorodos 
 Pivašiūnų bažnyčia ir buvęs vienuolynas
 Pivašiūnų bažnyčios altorius

Alytaus rajono bažnyčios
Pivašiūnai
Katalikų piligrimystės vietos Lietuvoje
Platelių Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia

Platelių Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Platelių miestelyje, šalia Platelių dvaro parko.

Istorija 

Šv. Petro ir Povilo bažnyčia yra viena seniausių Lietuvoje. Ji pastatyta iš tašytų rąstų, joje išlikę daug XVIII a. paveikslų, liturginių rūbų ir reikmenų, vėliau bažnyčia ne kartą atnaujinta ir remontuota, tačiau jos išvaizda pasikeitė sąlyginai nedaug.

Pirmąją bažnyčią Plateliuose 1486–1526 m. pastatė LDK didikas Stanislovas Kęsgaila. Bažnyčia stovi ten pat, kur prieš Žemaitijos krikštą buvo pagoniškų apeigų vieta.

XVIII a. pradžioje Platelių miestas smarkiai nukentėjo nuo karo ir gaisro. Amžiaus viduryje klebonu čia paskirtas kunigas Juozapas Vaitkevičius. Jis organizavo Platelių ir Beržoro bažnyčių statybas.

Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčios interjerą puošia didysis ir keturi šoniniai barokinės kompozicijos altoriai. Juos dabina kolonos, drožiniai ir paveikslais su sidabro aptaisais. Kairiojoje koplyčioje stovi rokoko stiliaus krikštykla su antvožu, kurioje laikomas švęstas vanduo ir krikšto aliejai. Virš jos – didelis šv. Jono Krikštytojo paveikslas. Krikštykla yra išlikusi nuo pat bažnyčios pastatymo. Bažnyčios šventoriuje palaidota viena paskutinių Platelių dvaro savininkių Marie Choiseul-Gouffier ir jos brolis Gabrielis Choiseul-Gouffier.

1744 m. klebonas J. Vaitkevičius su parapijiečiais pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Ją 1777 m. konsekravo vyskupas Jonas Domininkas Lopacinskis. 1771 ir 1791 m. įsteigtos altarijos. 1804 m. minima parapinė mokykla. 1820 m. bažnyčiai priklausė Pamedinčių ir Surblių kaimai. 1841 m. Plateliuose gyveno 4 kunigai.

1899 m. pastatyta dabartinė varpinė. Jonas Garalevičius 1909 m. bažnyčioje sumontavo naujus vargonus. 1908–1914 m. veikė „Saulės“ draugijos skyriaus mokykla.

Architektūra 

Bažnyčia medinė, iš tašytų rąstų, kryžminio plano. Ant stogo – nedidelis barokinis bokštelis. Interjeras barokinis, įrengti 6 altoriai. Išskirtinės architektūros didysis altorius, sakykla su ažūriniu baldakimu. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jos kampe įmūryta medinė varpinė.

Galerija

Išnašos

Nuorodos 

 Bažnyčios vargonai
 Platelių Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia 1744 m.

Plungės rajono bažnyčios
Plateliai
Plutiškių Šv. Juozapo bažnyčia

Plutiškių Šv. Juozapo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Plutiškių kaime, 7,5 km į vakarus nuo Šilavoto. Tradicinio gyvenamojo namo formos. 

Parapijoje stovi Mikailiškio (Stuomenų) koplyčia.

Istorija 
Plutiškėse 1791 m. pastatyta koplyčia. Ji 1801 m. tapo Prienų parapijos filija. Klebonas Simonas Mackevičius 1839 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Ją 1841 m. konsekravo vyskupas Povilas Strašinskis. Po 1863 m. Plutiškių administratoriumi buvo kunigas Motiejus Brundza (1824–1870 m.), spaudos draudimo laikais populiaraus „Lementoriaus" (išspausdintas 1859 m.) autorius; palaidotas Plutiškių kapinėse. 1906 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius, 1907 m. įsteigęs biblioteką – skaityklą. Po 1915 m. įkurta parapija.

Architektūra 
Bažnyčia tradicinio gyvenamojo namo formos, stačiakampio plano, vienabokštė, su apside. Šventorius aptvertas.

Kazlų Rūdos savivaldybės bažnyčios
Plutiškės
Pociūnėlių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Pociūnėlių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Pociūnėlių miestelyje, prie Grinkiškio–Krekenavos kelio. Liaudies architektūros formų.

Istorija 
Pociūnėlių bajorkaimyje iki 1782 m. pastatyta koplyčia. Bajorai jai dovanojo žemės (dokumentai 1799 m. patvirtinti). Koplyčia 1782 m, tapo Baisogalos parapijos filija (nuo tų metų pradėtos rašyti ir metrikų knygos).

1792 m. įsteigta altarija. Bažnyčia 1805 m. perstatyta ir padidinta. Tauginaičių-Antanavos dvaro savininkas jai dovanojo 6 margus žemės. Vyskupas Motiejus Valančius 1856 m. bažnyčiai paskelbė Šv. Jono ir Šv. Martyno atlaidus. Pociūnėlių filialistas kunigas Vincentas Norvaiša už sukilėlių rėmimą 1863 m. uždarytas į Kauno kalėjimą. Jam, pasmerktam mirti, iš kalėjimo pavyko pabėgti.

Lietuvos katalikų bažnyčios kronika mini, kad administratorius kunigas Antanas Jokūbauskas 1976 m. už vaikų katekizavimą nubaustas 50 rb. Jam 1977 m. valdžia trukdė remontuoti bažnyčią.

Architektūra 
Bažnyčia medinė, liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė, su apside ir šoninėmis zakristijomis. Yra 3 altoriai. Šalia stovi dviejų tarpsnių medinė varpinė.

Šaltiniai 

Radviliškio rajono bažnyčios
Pociūnėliai
Priekulės Šv. Antano Paduviečio bažnyčia

Priekulės Šv. Antano Paduviečio bažnyčia – katalikų bažnyčia, stovinti Priekulėje. Parapijoje atnaujinta Stragnų koplyčia-mauzoliejus.

Istorija 

Iki 1936 m. katalikų bažnyčia įrengta nuomojamose patalpose. 1936 m. sudarytas bažnyčios statybos komitetas, įsigytas žemės sklypas. Kunigo Nikodemo Petkaus rūpesčiu 1937–1938 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ji konsekruota 1938 m. liepos 3 d.

Architektūra 

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su apside. Įrengti 3 altoriai. Šventorių juosia medinių statinių tvora su gelžbetoniniais stulpais.

Nuorodos 
 Priekulės Šv. Antano Paduviečio bažnyčia

Klaipėdos rajono bažnyčios
Priekulė
Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia

Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Prienuose. Turi neobaroko architektūros bruožų. Šventoriuje stovi Šiukštų koplyčia.

Istorija 

Pirmoji medinė bažnyčia pastatyta 1604 m. Ji buvo Birštono parapijos filija. Vyskupas Benediktas Vaina Birštono bažnyčią 1609 m. pavertė Prienų parapijos filija. Prienų bažnyčiai 1609 m. dovanotas Bagrėno palivarkas su trobesiais ir Bagrėno kaimas su 33 valakais žemės. Klebonas įpareigotas išlaikyti vikarą. Klebonas turėjo būti lietuvis arba gerai mokėti lietuviškai. XVII a. pradžioje veikė parapinė mokykla. Nuo 1644 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Klebono Vaitiekaus Izdebskio rūpesčiu 1674 m. pastatyta nauja bažnyčia.

1750 m. pastatyta dabartinė medinė. Ji 1875 m. remontuota, paplatinta. Tuo metu šventoriuje pastatyta mūrinė koplyčia. Naują bažnyčią 1885 m. konsekravo Seinų pavyskupis Juozapas Olekas. 1906 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Juozapas Rudaitis). 1907 m. įkurta biblioteka - skaitykla. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai. 1918 m. įsteigta „Žiburio" gimnazija, kurios ilgametis direktorius buvo kunigas Feliksas Martišius (1879–1955).

Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota. Prienų vikaras kun. Juozas Zdebskis 1971 m. rugpjūčio 26 d. areštuotas, už vaikų katekizaciją nuteistas 1 m. kalėti Pravieniškėse.

2017 m. bažnyčia suremontuota, perdažyta originalia žalia spalva.

Architektūra 

Bažnyčia turi neobaroko architektūros bruožų, kryžminio plano, dvibokštė, su trisiene apside ir 4 bokšteliais. Šventoriaus tvora mūrinė.

Nuorodos

 Prienų Kristaus Apsireiškimo parapija 
 Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia

Prienų rajono bažnyčios
Prienai
Punios Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia

Punios Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Punios kaime, prie Punelės ir Nemuno santakos.

Istorija 
Manoma, kad pirmoji bažnyčia pastatyta apie 1425 m. Kazimieras Jogailaitis 1492 m. jai skyrė 2 kapas grašių, 1503 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Aleksandras iš Punios, Simno ir kitų dvarų skyrė dešimtinę. Manoma, kad tada buvo pastatyta nauja medinė bažnyčia, nes jos akte pažymėta, kad pirmosios bažnyčios nėra. 1513 m. įkurta parapinė mokykla (veikė su pertraukomis). XVI a. viduryje Punios klebonijai priklausė 23 dūmai. 1677 m. minima, kad bažnyčia yra sena. Ji 1688 m. perstatyta.

1702 m. švedai nužudė Punios kleboną ir sudegino miestelį. Bažnyčia, atrodo, nesudegė, nes 1747 m. minima pakrypusi, kiauru stogu; bažnyčios didysis altorius senas ir griūvantis. Punios klebonas Juozapas Klikovičius dalyvavo 1831 m. sukilime, slapstėsi (1837 m. areštuotas Kalvarijoje).

1857 m. per miestelio gaisrą bažnyčia sudegė. Klebono Zagorskio ir parapijiečių rūpesčiu 1857–1863 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (architektas Konstantinas Suchodolskis) – jau trečioji Punios bažnyčia, šįkart durimis atsukta į miestelį, nebe į dvarą. Sulenkėjusioje parapijoje lietuvybę skleidė kunigas Paukštis (nuo 1900 m. kas antrą sekmadienį pamokslai pradėti sakyti lietuvių kalba). 1944 m. apgriauta bažnyčia, klebonų Algio Turčinsko ir J. Kavaliausko rūpesčiu 1952–1955 m. suremontuota.

Architektūra 

Bažnyčia neobarokinė, su 2 bokštais, tarp kurių yra žemesnis laužyto silueto frontonas. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis.

Alytaus rajono bažnyčios
Neobarokas Lietuvoje
Punia
Pusnės Šv. Juozapo Globos bažnyčia

Pusnės Šv. Juozapo Globos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Pusnės kaime, prie kelio . Savo forma primena gyvenamąjį namą.

Istorija 

Į Pusnę steigti parapijos 1922 m. paskiriamas iš Rusijos grįžęs kunigas Justinas Jurkūnas. Iš pradžių pamaldos laikytos privačiuose pastatuose. Andrius ir Jadvyga Daminskai būsimai bažnyčiai dovanojo žemės. Už 1000 litų nupirkta senoji medinė Kiauklių bažnyčia ir pastatyta Pusnėje.

1924 m. Pusnės klebonu paskirtas Albertas Želnia-Želnys. Jo rūpesčiu bažnyčia dvigubai padidinta, pristatytas bokštas ir 1927 m. konsekruota. 1939 m. paskirto klebono V. Balčiaus iniciatyva šventorius apmūrytas akmenų tvora. Klebonas V. Balčius (g. 1907 m.) su broliu 1941 m. nužudytas besitraukiančių raudonarmiečių.

Architektūra 

Bažnyčia savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą, su masyviu bokštu ir bokšteliu. Joje yra 3 altoriai. Šventoriuje stovi medinė varpinė.

Molėtų rajono bažnyčios
Pušaloto Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

Pušaloto Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Pušaloto miestelyje, 6 km į vakarus nuo Pumpėnų. Liaudies architektūros formų.

Istorija 
Bažnyčiai 1639 m. paskirta 18 valakų žemės, apie 100 dešimtinių miško. Kunigo Mykolo Baukevičiaus rūpesčiu 1708 m. perstatyta. 1820 m. jai priklausė 10 valakų žemės su Ožkyčių ir Fazukų kaimais. Dvarininko Pranciškaus Karpio ir parapijiečių lėšomis 1853 m. bažnyčia padidinta.

Ilgametis Pušaloto klebonas Feliksas Vereika (~1822–1882; palaidotas šventoriuje) apmūrijo kapines, 1879 m. paaukštino bažnyčią, pristatė dvi šonines koplyčias, 1882 m. įrengė vargonus (meistras Juozapas Radavičius). XIX a. viduryje veikė parapinė mokykla.

1855–1862 m. Pušalote klebonavo Antanas Juška (1819–1880). Jis ne tik atnaujino bažnyčią, 1857 m. pastatė kleboniją, bet ir rinko tautosaką. 1896–1912 m. klebonas Jonas Jaskevičius rėmė draudžiamos spaudos platinimą, organizavo slaptas lietuviškas mokyklas, 1898 m. pastatė prieglaudą su parapijos sale.

Architektūra 
Bažnyčia liaudies architektūros formų, lotyniško kryžiaus plano (31,5 × 11,5 m), su trisiene apside, bokšteliu. Yra 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi mūrinė varpinė.

Nuotraukos

Nuorodos 

 Parapijos puslapis

Pasvalio rajono bažnyčios
Pušalotas
Liaudiškos architektūros pastatai
Pūškų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, bažnyčia

Pūškų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, bažnyčia – bažnyčia, stovinti Pūškų kaime, ant Pūškų piliakalnio, Prūto ežero pietvakariniame krante, Baltarusijos pasienyje. Tradicinio gyvenamojo namo formos. Pamaldos laikomos lietuviškai ir lenkų kalba.

Istorija 

1845 m. pastatyta mūrinė laidojimo koplyčia. 1936 m. pristatytas medinis priestatas. 1938 m. įkurta parapija. Kunigo Česlovo Taraškevičiaus rūpesčiu 1970 m. bažnyčia restauruota.

Architektūra 

Bažnyčia tradicinio gyvenamojo namo formos.

Galerija 

Ignalinos rajono bažnyčios
Liaudiškos architektūros pastatai
Raguvėlės Šv. diakono Stepono bažnyčia

Raguvėlės Šv. diakono Stepono bažnyčia – bažnyčia, stovinti Raguvėlės kaime, prie kelio , Juostos (Nevėžio dešiniojo intako) dešiniajame krante. Liaudiško klasicizmo formų.

Istorija 

1784 m. minima Raguvėlės koplyčia. Į ją pamaldų laikyti atvykdavo vienuoliai bernardinai iš Troškūnų. Raguvėlės dvaro savininkas Jurgis Komaras 1796 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Mykolas Komaras 1902 m. jai skyrė 16 dešimtinių žemės, bet kunigo neišlaikė. 1924 m. įsteigta parapija. 1930 m. išdažytas bažnyčios vidus.

Architektūra 
Bažnyčia liaudiško klasicizmo formų, stačiakampio plano (24 × 12 m), su stačiakampe apside, vienabokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora medinė ažūrinė, su plytų mūro stulpais.

Nuorodos 
 Parapija 

Anykščių rajono bažnyčios
Druskininkų (Ratnyčios) Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia

Druskininkų (Ratnyčios) Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Druskininkų pietrytinėje dalyje – Ratnyčioje, Ratnyčios (Nemuno dešiniojo intako) dešiniajame krante.

Parapijoje veikia Švendubrės Šv. Antano koplyčia.

Istorija 

Kazimieras Leonas Sapiega apie 1650 m. pastatė bažnyčią. 1676 m. įsikūrusi Merkinėje jėzuitų misija aptarnavo ir Ratnyčią. 1762 m. pastatyta bažnyčia buvo Merkinės parapijos filija. 1766 m. Ratnyčios bažnyčia tapo Pariečės parapijos filija. 1784 m. atskyrus nuo Pariečės parapijos, tapo Trakų dekanato Ratnyčios parapija. 1826 m. sudegė klebonija su bažnyčios archyvu. Ratnyčioje vargonininkavo M. K. Čiurlionio tėvas Konstantinas Čiurlionis.

Inžinierius Vaclovas Michnevičius 1903 m. suprojektavo mūrinę bažnyčią, vėliau statyta pagal kitą projektą. Į Ratnyčią 1904 m. paskirtas kunigas Pranas Bernotas 1905–1910 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. Pranas Bernotas įsteigė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos ir „Ryto" draugijos skyrius. Kunigas Antanas Šimeliūnas nupirko varpus, pastatė altorių, tretininkų namus, subūrė bažnytinį chorą, styginį orkestrą. 1921 m. bažnyčia perstatyta.

Nuo 1936 m. Ratnyčioje klebonavęs Antanas Gedgaudas atnaujino parapijos salę. Jis 1942 m. gestapo suimtas ir 1943–1945 m. kalintas Dachau koncentracijos stovykloje. Čia klebonavo tautosakos rinkėjas Pranas Bieliauskas (1883–1957 m.). Ratnyčioje mirė vienas žymiausių Vilniaus krašto pamokslininkų, rekolekcijų vadovų, buvęs Sibiro tremtinys, jėzuitas Jonas Paukštys (1899–1965 m.). Nuo 1965 m. parapiją administruojantis kunigas Antanas Andriuškevičius suremontavo bažnyčią. Ji 1978 m. spalio 28-osios naktį apiplėšta.
2013 m. baigta statyti naujoji bažnyčios klebonija.

Architektūra 
Bažnyčia turi neogotikos bruožų, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų ir plytų mūro, su mediniais statiniais.

Druskininkų savivaldybės bažnyčios
Raudėnų Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia

Raudėnų Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Raudėnų kaime, 10 km į pietryčius nuo Tryškių, 1 km į šiaurę nuo magistralinio kelio .

Istorija 
1550 m. pastatyta koplyčia. Dvaro valdytojas Baltramiejus Berdovskis 1611 m. pastatė medinę bažnyčią. 1739 m. atstatyta. 1805 m. bažnyčia turėjo 1,5 valako žemės. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla.

Kunigo Antano Stankevičiaus rūpesčiu 1881 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (1882 m. iš senosios bažnyčios perkelti bažnytiniai reikmenys ir paveikslai).

Architektūra 
Bažnyčia kryžminio plano, vienabokštė, su bokšteliu. Įrengti 6 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Šiaulių rajono bažnyčios
Raudėnai
Raudondvario Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia

Raudondvario Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Raudondvario kaime, Nevėžio slėnio dešiniajame krante, prie Kauno-Jurbarko kelio. Istoristinė, turi neobaroko ir neoklasicizmo bruožų. Daug sakralinio meno kūrinių.

Istorija 

Raudondvaryje 1785 m. pastatyta medinė koplyčia. Ji 1795 m. tapo Vilkijos parapijos filija. Grafas Benediktas Emanuelis Tiškevičius 1851 m. skyrė bažnyčiai 33 ha žemės ir įsipareigojo kunigui kasmet mokėti po 600 rublių. 1852 m. įkurta parapija, kuriai priskirta dalis Vilkijos bei Kauno parapijų kaimų. Pagal italų architekto Lauryno Cezario Anikinio projektą 1852–1856 m. pastatyta mūrinė bažnyčia, 1861 m. – mūrinė klebonija. Bažnyčią 1857 m. konsekravo vyskupas Motiejus Valančius. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Bažnyčia 1915 m. sugriauta. Griuvėsiai pradėti valyti 1927 m. Pagal inžinieriaus Vaclovo Michnevičiaus projektą mūrinė bažnyčia 1930–1938 m. atstatyta. Statyba rūpinosi klebonas Stanislovas Irtmanas. Ją 1938 m. dekoravo dailininkės G. Butauskaitė ir A. Klimaitė, konsekravo arkivyskupas Juozapas Skvireckas. Į bažnyčią 1944 m. pataikė dvi bombos. Ji buvo apgriauta, pramušti perdengimai, numuštas vieno bokšto viršus. Kunigo Antano Slavinsko iniciatyva 1957 m. bažnyčia suremontuota.

Architektūra 

Bažnyčia istoristinė, turi neobaroko ir neoklasicizmo bruožų, stačiakampio plano (53 × 27 m), bazilikinė, dvibokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Bažnyčioje yra Aleksandro Sledzinskio piešti Kryžiaus kelio stočių paveikslai (1935 ir 1957 m. restauruoti), G. Berti paveikslai „Švč. Mergelė Marija su Vaikeliu“, „Šv. Juozapo mirtis“. Šventoriuje palaidotas Raudondvario klebonas Jurgis Kuzmickas (1916–1992).

Šoniniame altoriuje yra italų skulptoriaus I. Pampalonio sukurti Vandos Tiškevičienės ir jos sūnaus Mykolo Tiškevičiaus, anūko žmonos Elzbietos Klaros Bankroft-Tiškevičienės antkapiniai paminklai. Prie senosios bažnyčios buvusiame Tiškevičių mauzoliejuje buvo palaidotas ir pats bažnyčios fundatorius Benediktas Emanuelis Tiškevičius, išliko tik jo paminklo postamentas su užrašu. Mauzoliejus neišliko, grafų šeimos amžinojo poilsio vieta yra bažnyčios šventoriuje. Čia, prie galinio fasado sienos, pastatyti atminimo akmenys.

Galerija

Nuorodos 
 
 Raudondvario Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės parapija
 Kauno arkivyskupija. Raudondvaris 

Kauno rajono bažnyčios
Raudondvaris
Reškutėnų Šv. Izidoriaus bažnyčia

Reškutėnų Šv. Izidoriaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Reškutėnų kaime, 10 km į pietus nuo Ignalinos. Liaudies architektūros formų.

Istorija 
Kaltanėnų parapijos Reškutėnų kaimo gyventojai savo iniciatyva ir lėšomis pastatė medinę koplyčią. Jie 1924 m. kreipėsi į vyskupą, prašydami koplyčią pripažinti vieša, pašventinti ir leisti laikyti joje pamaldas. Statybos organizatoriai buvo Vincas Petkūnas ir Vincas Lapėnas.

1924 m. gegužės 18 d. koplyčią pašventino Palūšės klebonas Petras Prunskis. Kaltanėnų kunigas kartą per mėnesį joje laikydavo pamaldas. „Ryto“ draugijos skyrius 1918–1934 m. išlaikė lietuvišką mokyklą, nuo 1935 m. – skaityklą. 1927 m. įkurtas Šv. Kazimiero draugijos skyrius 1930 m. pastatė Vytauto Didžiojo paminklą. Į Reškutėnus 1939 m. paskirtas kunigas.

1940 m. įsteigta parapija. Klebonas Danielius Baužys 1944 m. pastatė kleboniją. 1970–1984 m. klebonavo Napoleonas Norkūnas (1926–1984 m.), 1950–1955 m. Karagandos kalinys, tikinčiųjų teisių gynėjas.

Architektūra 
Bažnyčia liaudies architektūros formų, primena tradicinį gyvenamąjį namą, su trisiene apside, žema šonine zakristija, prieangiu ir bokšteliu. Šventoriuje stovi medinė varpinė. Jo tvora sumūryta iš lauko riedulių.

Galerija

Nuorodos 

 Reškutėnų Šv. Izidoriaus parapija 

Švenčionių rajono bažnyčios
Riečių Švč. Trejybės bažnyčia

Riečių Švč. Trejybės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Riečių kaime, 11 km į šiaurę nuo Simno, 1,5 km į rytus nuo Žuvinto ežero. Liaudies architektūros formų.

Istorija 

Riečių dvare 1744 m. buvo koplyčia. Ji 1791–1804 m. turėjo nuolatinį kunigą. Vėliau ją lankydavo Daukšių kunigas 3 kartus per metus. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą koplyčia buvo begriūvanti. Daukšių klebono rūpesčiu 1919 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1924 m. įkurta parapija.

Architektūra 
Bažnyčia yra liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu ir zakristija. Šventoriaus tvora su mūriniais vartais. Į bažnyčią veda aukšti laiptai.

Marijampolės savivaldybės bažnyčios
Riešės Šv. Vyskupo Stanislovo bažnyčia

Riešės Šv. Vyskupo Stanislovo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Didžiosios Riešės kaime, 14 km į šiaurę nuo Vilniaus, 1 km į vakarus nuo Vilniaus-Molėtų kelio. Pavadinta Šv. Stanislovo, kankinio Krokuvos vyskupo, vardu. Pamaldos vyksta lietuvių ir lenkų kalbomis.

Istorija 

Lietuvos didysis kunigaikštis Aleksandras Jogailaitis Riešės palivarką su bravoru 1500 m. atidavė Vilniaus kapitulai. Manoma, kad medinę koplyčią Riešėje XVI a. pradžioje pastatė kunigas Martynas iš Dušnikų. XVII a. pabaigoje koplyčią pastatė kapitula. Manoma, kad ji sunyko arba sudegė XVIII a. pradžioje (1744 m. neminima).

Kazimieras Pliateris Kalno Riešės dvare 1776 m. pastatė koplyčią. Pamaldų laikyti atvažiuodavo vienuoliai iš Verkių. Caro valdžia, tvirtindama koplyčių sąrašą, 1878 m. leido Verkių vikarui Riešėje kasdien laikyti pamaldas. Riešės Kalno Riešės dvaro savininkė 1903 m. prašė Vilniaus gubernatoriaus leidimo remontuoti koplyčią, kurioje jau 5 m. nelaikomos pamaldos. 1925 m. įsteigta parapija.

1938–1939 m. parapijiečių rūpesčiu pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia.

Architektūra 

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su žemesne apside ir bokšteliu. Vidus 3 navų, bazilikinis. Šventorius apmūrytas.

Galerija

Nuorodos 

 Riešės Šv. vysk. Stanislovo parapija 
 Riešės šv. Stanislovo parapijos Facebook puslapis

Vilniaus rajono bažnyčios
Rimšės Švč. Trejybės bažnyčia

Rimšės Švč. Trejybės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Rimšės miestelyje, 8 km į rytus nuo Dūkšto, Ilgių ežero pietiniame krante.

Istorija 
Iki 1669 m. Feliksas Pacas Rimšėje pastatė koplyčią. 1747 m. pastatyta bažnyčia. Nuo 1749 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Senosios bažnyčios vietoje 1803 m. pastatyta nauja medinė. 1862–1863 m. veikė parapinė mokykla. 1896 m. leista pristatyti zakristiją ir priebažnytį su medinėmis kolonomis.

1925 m. įkurta parapija. Lenkijos okupacijos metais Rimšėje veikė „Ryto" draugijos, Šv. Kazimiero draugijos skyriai.

Architektūra 
Bažnyčia kryžminio plano, vienabokštė, su trisiene apside. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Ignalinos rajono bažnyčios
Rimšė
Rietavo Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Rietavo Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Rietave, pietrytinėje miesto dalyje, visa baltai nudažyta.

Istorija 

Manoma, kad pirmoji katalikų bažnyčia pastatyta iki 1529 m. 1539 m. minimas Rietavo klebonas. XVI a. antrojoje pusėje bažnyčia atiteko evangelikams reformatams; apie 1589 m., padedant Rietavo tijūnui Leonui Sapiegai, buvo grąžinta katalikams. 1596 m. įsteigta parapinė mokykla. Bažnyčiai dovanotas Labardžių kaimas 1608 m. sukeistas su Vatušiais. Nuo 1612 m. rašytos metrikų knygos.

1721 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Jai 1820 m. priklausė Daubakių, Degutalių, Vatušių ir Žalakiškės kaimai. Rietavo vikaras, vėliau altarista Silvestras Rucevičius (apie 1747–1831) parengė 2 religines lietuviškas knygas, kurių viena sulaukė keliolikos leidimų.

1846 m. leista statyti naują mūrinę bažnyčią (Gonsovskio iš Romos projektas). Pastatyta laikina mūrinė salė. 1853 m. vyskupas Motiejus Valančius pašventino būsimos bažnyčios kertinį akmenį. Statybai vadovavo architektas F. Štuleris iš Prūsijos. Dėl nekokybiškų statybinių medžiagų teko atsisakyti projekte numatyto vieno bokšto ir nuo pamatų mūryti du. Bažnyčios statybai Oginskiai išleido apie pusę milijono rublių (pradėjo statydinti Irenijus Oginskis 1853 m., o baigė jo sūnus Bogdanas Oginskis 1873 m.). Už 1863 m. sukilėlių rėmimą į Sibirą ištremtas Rietavo vikaras Adomas Dabkevičius (1872 m. grįžo į Kuršą) ir altarista Juozapas Stankevičius (ten 1870 m. mirė). Po Pirmojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

Architektūra 

Bažnyčia neoromaninė, lotyniško kryžiaus plano, bazilikinė, dvibokštė, su pusapskrite apside. Navos ir transepto sandūroje yra dar 1 bokštas. Vidus 3 navų, kurias dengia kryžminiai skliautai. Šventoriaus tvora metalinė, su mūriniais vartais. Netoli bažnyčios yra kapinės su koplyčia.

Literatūra 
 Rietavo krašto bažnyčios, vargonai ir vargonininkai (sud. Danutė Mukienė, tekstų autoriai Vytas Rutkauskas, Milda Vyšteinaitė, Donata Vitkienė). – Vilnius: Regionų kultūrinių iniciatyvų centras, 2008. – 50 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-818-04-5

Šaltiniai

Nuorodos 

 Straipsnis apie F. A. Štulerį (lt) 
 Rietavo bažnyčia 

Rietavas
Neoromaninė architektūra Lietuvoje
Rietavo savivaldybės bažnyčios
Ryliškių Šv. Monikos bažnyčia

Ryliškių Šv. Monikos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Ryliškių kaime, 10 km į pietus nuo Nemunaičio.

Istorija 

Kunigas Juozapas Čaplikas (1876–1961) Ryliškiuose, savo tėvo paveldėtoje 0,5 valako žemėje, 1918 m. pastatė medinę koplyčią ir pradėjo laikyti pamaldas. 1924 m. įsteigta parapija. 1932 m. pastatyta nauja bažnyčia. 1944 m. gruodžio 24-25 dienomis joje slėpėsi žmonės per Klepočių tragediją siautėjant sovitiniams kareiviams ir deginant sodybas.

Juozas Stasiūnas (Ryliškiuose klebonavo nuo 1936 m.) 1944 m. gruodį pasmerkė bolševikų siautėjimus. Už tai 1947 m. nuteistas 10 m. kalėti ir ištremtas (į Lietuvą grįžo 1955 m.).

1945 m. pradžioje buvo bažnyčia sudeginta NKVD agento Paltaracko išlaužus duris ir papylus benzino. Pamaldos nuo 1954 m. laikytos Klepočių kaime, ūkininko sodyboje, nuo 1983 m. – Bugonių kapinėse. Vietos valdžia neleido atstatyti bažnyčios, konfiskavo statybines medžiagas, trukdė melstis.

1993 m. pastatyta ir pašventinta nauja bažnyčia. Leidimas atstatyti gautas 1989 m.

Alytaus rajono bažnyčios
Ropkojų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Ropkojų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Ropkojų kaime, 4,5 km į pietus nuo Sartininkų.

Istorija 
Tilžės katalikų klebono J. Zabermano rūpesčiu 1869 m. nupirkta senoji medinė Vainuto bažnyčia ir pervežta į Ropkojus. Kunigas Antanas Brundza rėmė 1863 m. sukilimą ir iš Seinų vyskupijos pasitraukė į Prūsijai priklausiusius Ropkojus. Tuo metu Ropkojų bažnyčia, esanti Rusijos pasienyje, tapo draudžiamos lietuviškos spaudos gabenimo punktu. Prūsijos pareigūnai 1870 m. išdavė Ropkojų kunigą A. Brundzą ir 2 bažnyčios tarnus Rusijos valdžiai. Kunigą ištrėmė į Archangelsko guberniją. Rusijos imperijos kariuomenė 1914 m. užėmė Ropkojus, o kunigą Šachą išvežė į Voronežą.

Bažnyčia remontuota 1899, 1912 ir 1973 m.

Architektūra 
Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su prieangiu. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora medinių statinių.

Pagėgių savivaldybės bažnyčios
Liaudiškos architektūros pastatai