joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Juozas Aleknavičius

Juozas Aleknavičius (1906 m. rugsėjo 23 d. Rygoje, Latvija – 1987 m. gruodžio 28 d. Kaune) – Lietuvos dailininkas, tapytojas.

Biografija 
Pirmojo pasaulinio karo metais išmirus gausiai šeimai liko našlaičiu. Likimas atbloškė į Lietuvą, kur piemenavo Vadžgirio kaime (dab. Jurbarko rajonas). 1926 m. baigė Kauno meno mokyklą, įgydamas teatro dailininko specialybę. Dėstytojai: Mstislavas Dobužinskis, Vladas Didžiokas, Adomas Varnas, Kajetonas Sklėrius.

1930 m. buvo komandiruotas į Dresdeną dekoruoti lietuviškąjį paviljoną. 1937 m. pusmetį gyveno Paryžiuje, lankė muziejus, susipažino su Prancūzijos sostinės meniniu gyvenimu. 1940–1945 m. dirbo Vilniuje, Dramos teatro dekoracijų cecho vedėju. Antrojo pasaulinio karo metu kilus gaisrui studijoje, neteko daugelio savo paveikslų ir meno knygų bibliotekos. 1946 m. grįžo į Kauną, įsidarbino Dailės mokykloje direktoriaus pavaduotoju. Ten dirbo iki 1950 m.

Sovietiniais metais buvo aktyvus dailininkų sąjungos narys, tačiau į parodas priimdavo tik realistinius jo darbus – lietas akvareles, tapytus peizažus. Kai kuriuos paveikslus panaudodavo knygų iliustracijai.  1976 m. atostogaudamas Palangoje sužinojo, kad kilus gaisrui studijoje, vėl neteko daugelio savo darbų. Palaidotas Karmėlavos kapinėse.

Kūryba 
Parodose dalyvavo nuo 1935 m. Be teatro ir parduotuvių vitrinų dekoracijų dar mėgo lieti akvareles. Įkvėpimo sėmėsi būdamas prie jūros. Daug kartų bandė tradicinėmis technikomis iliustruoti „Jūratę ir Kastytį“, bet vis likdavo nepatenkintas rezultatais, kol apie 1958 m. gimė pirmieji paveikslai-vizijos.

Lietuvos dailės muziejuje saugomi trys darbai: „Kauno tilto statyba“ (drobė, 1947 m.), „Žvejų uostas Šventojoje“ (popierius, akvarelė, 1970 m.), „Jūra prieš audrą“ (popierius, akvarelė, 1971 m.).  Kiti išlikę darbai yra saugomi jo artimųjų. 1999 m. sūnaus Kastyčio iniciatyva Palangoje, kartu su miesto savivaldybės viešąja biblioteka, suorganizuota paroda, skirta dailininko atminimui. Parašytas straipsnis ir išleistas parodos lankstinukas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 J. Aleknavičiaus paveikslai, fotografuoti R. Budrio

Lietuvos dailininkai
1992 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai

1992 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – pirmieji Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai po Nepriklausomybės atkūrimo, kurių pirmasis ratas vyko 1992 m. spalio 25 d., antrasis – lapkričio 15 d.

Rinkimai vyko naudojant mišriąją rinkimų sistemą: 70 Seimo narių renkami proporcinio atstovavimo sistema, 71 – daugumos atstovavimo sistema dviem ratais.

Kartu su Seimo rinkimais vyko ir referendumas Lietuvos Respublikos Konstitucijai priimti.

Laimėti mandatai 
LDDP surinko 44 % balsų ir per abu rinkimo ratus laimėjo 73 vietas, Sąjūdis – 21,2 % ir 30 mandatų, krikdemų jungtinis sąrašas – 12,6 % ir 18 mandatų, LSDP – 6 % ir 8 mandatus, Lietuvos lenkų judėjimas – 2,1 % ir 4 vietas; antrajame rate 4 mandatus iškovojo Lietuvių tautininkų sąjunga, Lietuvos centro judėjimas – 2, Jaunoji Lietuva – 1. Taip pat 1 mandatą laimėjo nepriklausomas kandidatas. Kiti rinkimuose dalyvavę judėjimai ir partijos vietų negavo.

Rinkėjų aktyvumas 
Šiuose rinkimuose užfiksuotas didžiausias rinkėjų aktyvumas nuo Nepriklausomybės atkūrimo – 75,3 %.

Šaltiniai 

Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai
Lietuvos istorija (po 1990 m.)
Martensitas

Martensitas – visuma plokštelių pavidalo kristalų, turinčių tetragoninę gardelę. Grūdintajame pliene yra dvi svarbiausios martensito atmainos: masyvusis ir adatiškas. Masyviojo martensito yra mažaangliuose (0,05 – 0,25 % C) ir vidutinio anglingumo (0,3 – 0,55 % C) plienuose. Jis būdingas lygiagrečių martensito kristalų grupėms. Anglingiesiems plienams būdingesnis adatiškas martensitas.
Zalesiai (Palenkės Bialos apskritis)

Zalesiai () – kaimas Lenkijos rytuose, Zalesių valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 18 km į rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 104 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Zalesių valsčius
Klementinas

Klementinas – mandarininio ir apelsininio citrinmedžių hibrido (Citrus ×clementina) vaisius.
Šie vaisiai 1902 m. buvo pavadinti klementinais, pagal jų kūrėjo Clément Rodier vardą. Manoma, kad šie vaisiai atsirado Alžyre. 

Klementinų žievė yra sodriai oranžinė, paviršius glotnus ir blizgus. Klementinų vidus pasidalina į 7-14 segmentų. Klementinų žievė lengvai lupasi kaip ir mandarinų. Jie beveik niekada neturi sėklų, kai būna užauginti komerciškai (be apdulkinimo). Klementinai kartais vadinami  'marokiniais klementinais'.

Šie vaisiai yra sultingi ir saldūs, turi mažiau citrinos rūgšties negu apelsinai.  
Jų eterinius aliejus (kaip ir kitų citrinvaisių eterinius aliejus) daugiausia sudaro limonenas, mircenas, linalolis, α-pinenas ir kt. junginiai.  

Manoma, kad klementinų citrinmedžiai atsirado per atsitiktinį susikryžminimą, o pirmas vaisius savo našlaičių prieglaudos sode Misserghin mieste (Alžyras) aptiko Clément Rodier, pagal kurio pavardę vaisiai ir buvo vėliau pavadinti. 
Yra duomenų, kad Kinijoje šie vaisiai atsirado gerokai anksčiau. Pvz., rašoma, kad klementinai yra beveik identiški Kantono mandarinams, kurie plačiai auginami Kinijos Guangsi ir Guangdongo provincijose.

Klementinus dažnai sunku atskirti nuo mandarinų atmainų. Jų nereikėtų painioti su likeriniais mandarinais ir kitais populiariais citrinvaisiais.  

Klementinų citrinmedžius Kalifornijoje ėmė komerciškai auginti 1914 m., nors Kalifornijos universiteto Citrusų tyrimų stotyje jie jau augo 1909 m.  

Klementinus auginančios šalys yra Alžyras, Tunisas, Ispanija, Portugalija, Marokas, Graikija, Italija, Izraelis, Libanas, Iranas ir Turkija, vaisiai iš šių šalių jau ne vieną dešimtmetį pardavinėjami Europos rinkose. Klementinų rinka JAV susiformavo po to, kai atšiauri 1997 m. žiema Floridoje nuniokojo apelsininių citrinmedžių plantacijas. Pakilo apelsinų kainos ir krito pasiūla. 

Klementinus JAV paprastai pardavinėja tinkliniuose maišuose, kurie įpakuojami mažose medinėse dėžėse ar kartondėžėse. Daug klementinų parduodama nuo lapkričio vidurio iki sausio, todėl juos neretai vadina  'Kalėdų apelsinais'.

Klementinai yra besėkliai, tačiau šią savybę praranda, jeigu kryžmiškai apdulkinami kitų rūšių citrinmedžių žiedadulkėmis. Dėl tokio apdulkinimo 2006 m. klementinus auginusi Kalifornijos kompanija „Paramount Citrus“ grasino teismu vietiniams bitininkams, kad šie savo bites laikytų kuo toliau nuo jų plantacijų.

Maistingųjų medžiagų 100 g

Išnašos

Citrinvaisiai
Michalkai (reikšmės)

Michalkais () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

 Michalkai (Palenkės vaivadija);
 Michalkai (Liublino vaivadija).
Bloniai (Liublino vaivadija)

Bloniai () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Januvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į rytus nuo Palenkės Januvo, apie 23 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 117 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Palenkės Januvo valsčius
Matagalpa

Matagalpa () arba San Pedro de Matagalpa – miestas vidurio Nikaragvoje, 128 km į šiaurės rytus nuo Managvos. Vienas svarbiausių ekonominių šalies centrų. Keliai į Managvą, Chinotegą, Puerto Kabesasą. Svarbus kavos auginimo, prekybos, perdirbimo centras. Tekstilės pramonė. Taip pat prekyba vaisiais, galvijais, kakava, daržovėmis. Vystomas turizmas.

Istorija 

Matagalpos teritorijoje senovėje gyveno indėnai, kalbėję dabar jau išnykusia matagalpų kalba. Nuo XVII a. šioje vietoje pradėtos kurti krikščioniškos misijos. Matagalpos miestelis egzistavo nuo 1851 m., o miesto statusą gavo 1862 m.

Šaltiniai 

Nikaragvos miestai
Palenkės Januvas

Palenkės Januvas (, ) – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Januvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 20 km į šiaurę nuo Palenkės Bialos ir apie 115 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Apie 2 km nuo kaimo esančiame Vigodos kaime yra vienas seniausių Lenkijos žirgynų, įkurtas 1817 m., kuriame auginami ir veisiami Arabų arkliai ir angloarabų arkliai. Kaimas yra Palenkės Januvo dekanato centras.

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1423 m., kai LDK kunigaikštis Vytautas Didysis padovanojo tuo metu čia buvusį Porchuvo kaimą Lucko vyskupui. 1428 m. įkurta Palenkės Januvo Šv. Trejybės parapija. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1465 m. kaimas gavo Kulmo miesto teises ir dėl tuometinio savininko Lucko vyskupo Jano Losovičiaus buvo pervadintas Janów Biskupi (priedėlis Podlaski išpopuliarėjo tik nuo XIX amžiaus). Dėl ypatingų sąsajų su religija ir kaimo herbe vaizduojami dvasininkų ženklai – ostija ir kielikas.

1519 m. sausio 3 d. mieste lankėsi karalius Žygimantas Senasis. Miestas buvo įsikūręs šalia kelio Vilnius-Krokuva, todėl sparčiai vystėsi. XVI a. mieste buvo pastatyta Lucko vyskupo rezidencija, kuri turėjo keturis gynybinius bastijonus. 1570 m. mieste buvo apie 500 namų ir apie 5000 gyventojų. 1656 m. švedų tvano metu buvo sugriautos miesto bažnyčios ir vyskupo rezidencija. 1685 m. atidaryta kunigų seminarija, kuri veikė iki 1939 metų. 

1714-1735 m. pastatytas Palenkės Januvo Šv. Trejybės kolegiatas. 1770-1780 m. Pavlo Turskio iniciatyva vietoje buvusios vyskupo rezidencijos pastatyti vėlyvojo baroko architektūros stiliaus rūmai, su angliško stiliaus parku. Šiuose rūmuose nuo 1788 m. iki 1796 m. paskutiniuosius savo gyvenimo metus praleido Lucko vyskupas, vienas iš 1791 m. gegužės 3 d. konstitucijos autorių Adomas Naruševičius, kuris buvo palaidotas Šv. Trejybės bažnyčios kriptoje.

1818-1867 m. miestas buvo Palenkės Januvo vyskupijos centras. 1867-1932 m. miestas buvo Konstantinuvo apskrities centras. 1870 m. iš gyvenvietės atimtos miesto teisės, kurios buvo sugrąžintos 1918 m., bet vėl prarastos 1940 metais. 1928 m. centrinėje miesto aikštėje buvo pastatyta benzino kolonėle, kuri yra viena iš seniausių Lenkijoje. Iki II pasaulinio karo kaime veikė Palenkės Januvo žydų kapinės. Per karą miestas neteko apie pusės gyventojų, 1944 m. kaime gyveno tik apie 2000 žmonių.

Nuorodos

 Istorinės vietovės;
 Janów nad Krzywką Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom III (Haag – Kępy) z 1882 r. (lenk.).

Palenkės Januvo valsčius
Buvę Liublino vaivadijos miestai
Triglavo nacionalinis parkas

Triglavo nacionalinis parkas () – vienintelis nacionalinis parkas Slovėnijoje. Dabartinė jo forma atsirado 1981 m., jis yra šiaurės vakarinėje šalies dalyje, pietryčių Alpėse. Triglavo kalnas yra aukščiausia viršukalnė Julijos Alpėse ir yra beveik parko centre. Nuo kalno į visas puses tęsiasi slėniai, kurie tiekia vandenis dviem iš Julijos Alpių ištekančiom upėm: Sočai, kuri įteka į Adrijos jūrą ir Dunojaus intakui Savai.

Istorija 

Triglavo regiono apsaugą pirmąkart pasiūlė seismologas Albinas Belaras 1906 ar 1908 m. Tačiau pasiūlymas buvo atmestas, nes nebuvo teisinės bazės ir įstatymas draudė ganymo ribojimus. Belaras 1920 m. vėl kreipėsi dėl Memorandum (Spomenica) srities apsaugos į Slovėnijos provincinę valdžią. Sumanymas buvo įvykdytas 1924 m. Slovėnijos muziejų bendruomenė ir Slovėnijos alpinistų bendruomenė išsinuomojo 20 metų Triglavo ežerų slėnį, apie 14 km². Nuolatinė apsauga nebuvo galima tuo metu. 1926 m. Fran Jesenko pirmąkart panaudojo pavadinimą Triglavo nacionalinis parkas.

1961 m. parko apsauga tapo nuolatinė, jo plotas išaugo iki 20 km². Parkas oficialiai pavadintas Triglavo nacionaliniu parku. Tačiau jis nevykdė visų nacionalinio parko funkcijų, tad kitus du dešimtmečius už tai buvo kovojama.

Galiausiai 1981 m. parkui suteikta nauja koncepcija, jo plotas išaugo iki 838 km². 2010 m. gyventojams pageidaujant prie parko prijungta Kneške Ravne gyvenvietė. Dabar parko plotas yra 880 km², tai sudaro 4% Slovėnijos teritorijos.

Išnašos 

Slovėnijos nacionaliniai parkai
Konstantinuvas (Liublino vaivadija)

Konstantinuvas () – kaimas Lenkijos rytuose, Konstantinuvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 20 km į šiaurę nuo Palenkės Bialos ir apie 113 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino.

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1452 m., kaip Kozierady. Iki 1616 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Bresto apskričiai. 1660 m. kaime buvo susirinkę Stefano Čarneckio vadovaujami pulkai prieš pradedant žygį į ATR-Maskvos karą. 1729 m. kaimo valdytojas Karol Józef Odrowąż Siedlnicki pervadino kaimo pavadinimą į Konstantinuvą, savo žmonos Konstancijos Branickos garbei bei išrūpino gyvenvietei miesto teises. 1744 m. kaimo valdytojas pasistatė kaime baroko architektūros stiliaus rūmus su parku. 

XVIII a. pabaigoje kaimą nusipirko Palenkės vaivada Tomas Aleksandrovičius, kurio šeimai kaimas priklausė iki XIX a. pabaigos. Apie 1840 m. kaimo valdytojas Stanislavas Aleksandrovičius užsakė perstatyti kaimo rūmus angliškuoju neogotikiniu architektūros stiliumi, pagal architekto Pranciškaus Jaščoldo projektą. 1869 m. iš gyvenvietės buvo atimtos miesto teisės. XIX a. pabaigoje kaime gyveno apie 2000 žmonių. 

1902-1903 m. pastatyta Konstantinuvo Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė. 1909 m. 85% miesto gyventojų iš 2300 žmonių buvo žydai. 1909 m. įkurta Konstantinuvo Šv. Elžbietos Vengrės parapija. 1867-1932 m. kaimo vardu buvo vadinama Konstantinuvo apskritis, kurios centras buvo Palenkės Januve. Iki II pasaulinio karo kaime veikė Konstantinuvo žydų kapinės. 1952-1954 m. kaimas buvo Zakanalės valsčiaus centras.

Literatūra

 Rafał Zubkowicz, Elena Vetrova, Aleksadnr Pańko, Andriej Abramczuk: Biała Podlaska – Brześć. Niedokryty wschód. Kraków: Amistad Sp. z.o.o – Program PolskaTurystycza.pl, 2008, s. 104-106. ISBN 978-83-7560-023-0.

Šaltiniai

Konstantinuvo valsčius
Buvę Liublino vaivadijos miestai
Okotalis

Okotalis () – miestas šiaurės Nikaragvoje, tarpukalnių slėnyje, šalia Koko (Segovijos) upės. Nueva Segovijos departamento centras. Keliai į Danli, Čoluteką, Vivili. Kavos auginimo, perdirbimo ir prekybos centras. Yra XIX a. Šv. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia, XIX a. centrinis parkas, kultūros namai, XX a. pr. savivaldybės rūmai.

Istorija 

Gyvenvietė įkurta XVIII a. kaip Nueva Reducción de Segovia. Nuo 1847 m. vadinama Okotaliu.

Nikaragvos miestai
Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parkas

Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parkas () – saugoma teritorija, kraštovaizdžio parkas esantis rytų Lenkijoje, Liublino ir Mazovijos vaivadijose, Palenkės Bialos ir Losicės apskrityse, Palenkės Januvo, Rokitno, Terespolio, Konstantinuvo, Sarnakų, Plateruvo valsčiuose. Parkas įkurtas 1994 metais, plotas 309,04 km². Parko teritorija driekiasi Vakarinio Bugo upės slėnyje, Palenkės Bugo kanjono mezoreljefe. Parke priskaičiuojamos 760 augalų rūšys, iš kurių 22 yra saugomos. Taip pat parke yra 141 paukščių rūšis.

Draustiniai 

 Kuzkų draustinis;
 Zabužės draustinis;
 Čapli Stugo draustinis;
 Leng Dembovų draustinis;
 Palenkės Šveicarijos draustinis;
 Stari Laso draustinis.

Taip pat skaitykite 

 Bugo kraštovaizdžio parkas.

Nuorodos 

 Parko tinklalapis (lenk.) .

Losicės apskritis
Palenkės Bialos apskritis
Kraštovaizdžio parkai Mazovijos vaivadijoje
Kwadwo Asamoah

Kvadvo Asamoa (Kwadwo Asamoah; g. 1988 m. gruodžio 9 d.) – Ganos futbolininkas, rungtyniavęs saugo pozicijoje.

Karjerą pradėjo Italijos klube „Udinese“, iš kurio 2012 m. už 9 mln. eurų perėjo į „Juventus“.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Laimėjimai 
Juventus
 Serie A: 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18 m.
 Supercoppa Italiana: 2012, 2013, 2015 m.
 Coppa Italia: 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18 m.
 Gana
 Afrikos Tautų taurė: 2 vieta – 2010 m., 3 vieta – 2008 m.

Šaltiniai 

Asamoah
Trésor Mputu

Trežoras Mputu (Trésor Mputu Mabi; g. 1985 m. gruodžio 10 d.) – Kongo DR futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. „TP Mazembe“ klubo žaidėjas.

2002 m. tapo pajėgiausio Kongo DR klubo „Mazembe“ žaidėju ir jame rungtyniauja nuo to laiko.

2004 m. žaidėjas debiutavo nacionalinėje rinktinėje.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Laimėjimai 
 IFFHS pasaulio metų rezultatyviausias žaidėjas (2007 m.)

Šaltiniai 

Mputu
Dieumerci Mbokani

Djodonas „Djomersi“ Mbokani (Dieudonne Dieumerci Mbokani Bezua; g. 1985 m. lapkričio 22 d.) – Kongo Demokratinės Respublikos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.

Karjerą pradėjo Konge, 2006 m. išvyko į Belgiją. Vėliau rungtyniavo Monake, Vokietijoje, Ukrainoje, Anglijoje, Kuveite/

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Laimėjimai 
Anderlecht
 Belgijos pirmasis divizionas: 2006–07, 2011–12, 2012–13 m.
 Belgijos futbolo supertaurė: 2012 m.
Standard Liège
 Belgijos pirmasis divizionas: 2007–08, 2008–09 m.
 Belgijos futbolo supertaurė: 2009 m.
Dynamo Kiev
 Ukrainos futbolo čempionatas: 2014–15 m.
 Ukrainos futbolo taurė: 2013–14, 2014–15 m.
Royal Antwerp
 Belgijos futbolo taurė: 2019–20 m.

 Afrikos Tautų taurė: bronza – 2015 m.

Asmeniniai
 Belgijos „auksinis batelis“: 2012 m.
 Juodmedžio batelis: 2012, 2020 m.
 Afrikos tautų taurės rezultatyviausias žaidėjas: 2015 m.
 Belgijos pirmojo diviziono rezultatyviausias žaidėjas: 2019–20 m.

Šaltiniai 

Mbokani
Kozlai (Liublino vaivadija)

Kozlai () – kaimas Lenkijos rytuose, Lomazų valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į vakarus nuo Lomazų, apie 16 km į pietus nuo Palenkės Bialos ir apie 81 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per kaimą teka Žarnicos upė.

Lomazų valsčius
Muteba Kidiaba

Robertas Muteba Kidiaba (Robert Muteba Kidiaba; g. 1976 m. vasario 1 d.) – Kongo Demokratinės Respublikos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje. Ilgametis „TP Mazembe“ klubo žaidėjas, pagrindinis vartininkas.

Su „Mazembe“ klubu daug kartų laimėjo šalies čempionatą, dalyvavo Afrikos čempionų lygoje, Pasaulio klubų taurėje.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Kidiaba
Kalcio acetatas

Kalcio acetatas – cheminis junginys, acto rūgšties kalcio druska. Formulė Ca(C2H3OO)2. Pagal IUPAC, sisteminis pavadinimas – kalcio etanoatas. Senesnis pavadinimas yra kalkių acetatas. Medžiaga labai higroskopiška, todėl įprasta forma – monohidratinė (Ca(CH 3COO)2•H2O, CAS [5743-26-0]).

Gamyba 
Kalcio acetatas gaunamas kalcio karbonato (randamas kiaušinių lukštuose, ar įprastose karbonatų uolose, tokiose kaip kalkakmenis ar marmuras) reakcijoje su actu:
 2CaCO3 + CH3COOH → Ca(CH 3COO)2 + 2H2O + 2CO2
Kadangi abu reagentai buvo žinomi jau seniai, junginys buvo pastebimas kristalų forma.

Naudojimas 
 Sergant inkstų ligomis, fosfatų kiekis kraujyje padidėja (vadinama hiperfosfatemija), tai sukelia kaulų ligas. Kalcio acetatas jungiasi su fosforu maiste ir taip sumažina jo kiekį kraujyje. Šalutinis šio gydymo poveikis gali būti skrandžio negalavimai.
 Kalcio acetatas naudojamas kaip maisto priedas, stabilizatorius, buferis ar konservantas, daugiausiai saldžiuose produktuose. Jis taip pat neutralizuoja fluoridą vandenyje.
 Kadangi kalcio acetatas yra pigi medžiaga, tai anksčiau buvo naudojamas kaip medžiaga acetonui gauti prieš sukuriant kumeninį procesą.  
 Prisotintas kalcio acetato tirpalas alkoholyje yra pusiau kietas, degus gelis, kuris yra labai panašus į „konservuoto karščio“ produktus, tokius kaip Sterno. 
 Chemijos mokytojai dažnai demonstruoja vadinamąsias „Kalifornijos gniūžtes“ – kalcio acetato tirpalo ir etanolio mišinį. Susidarantis gelis yra balkšvos spalvos ir gali būti formuojama kažkas panašaus į sniego gniūžtę.

Šaltiniai 

Druskos
Kazlų Rūdos poligonas

Kazlų Rūdos poligonas – karinis poligonas, įkurtas 1969 m. šiauriau Kazlų Rūdos miesto. Poligonas  nuo 1998 m. rugsėjo 30 d. priskirtas Lietuvos kariuomenės Divizijos generolo Stasio Raštikio kariuomenės mokyklai.

Bendras Kazlų Rūdos poligono plotas – 3851,27 ha. Poligone vienu metu pratybas gali organizuoti vienas Lietuvos kariuomenės batalionas. Šaudymo pratybas vienu metu gali atlikti kuopos dydžio dalinys. Poligone įrengtos ginklų įšaudymo, pataikymų sklaidos, prieštankinių ginklų šaudyklos, granatų mėtymo laukas. Taip pat poligone įrengtos vienintelės Lietuvoje 60 mm ir 120 mm minosvaidžių treniruoklių ir automatinių granatsvaidžių šaudyklos. Poligone įrengti 15 mokomųjų laukų taktikos, vairavimo pratyboms, yra renovuotos kareivinės. Kazlų Rūdos poligone pasirengimą misijoms Afganistane vykdo Lietuvos karių pamainos. 2014 m. gegužės 16 d. Lietuvos kariuomenės vado įsakymu, Kazlų Rūdos poligonui suteiktas Brigados generolo Kazio Veverskio vardas. 

2016 m. buvo priimtas sprendimas atnaujinti poligono infrastruktūrą, prie karinio mokymo teritorijos prijungti ir rekonstruoti mokymo teritoriją, pavadintą „Aerodromas“. Atlikus poligono rekonstrukciją, jame bus sudarytos sąlygos treniruoti vykdyti individualių šaudymo įgūdžių tobulinimą, treniruoti oro paramos šaudymo į antžeminius taikinius kontrolierius.

Šaltiniai

Nuorodos 
Oficialus poligono tinklalapis 

Kazlų Rūdos savivaldybė
Dabartinės Lietuvos kariuomenės poligonai
Collins Mbesuma

Kolinsas Mbesuma (Collins Mbesuma; g. 1984 m. vasario 3 d.) – Zambijos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. PAR klubo „Orlando Pirates“ žaidėjas.

2003 m. buvo U-23 komandos nariu, dalyvavo atrankoje į Olimpines žaidynes. Po sėkmingo pasirodymo, pakviestas į PAR klubą „Kaizer Chiefs“. Vėliau išvyko į Europą, žaidė Anglijoje, Portugalijoje, Turkijoje. 2008 m. grįžo į PAR.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Laimėjimai 
 
Kaizer Chiefs
 Premier Soccer League: 2004–05 m.
 Coca Cola taurė: 2004–05 m.
 Macufe taurė: 2005 m.

CS Marítimo
 AF Madeiros taurė: 2006–07 m.

Mamelodi Sundowns
 Nedbank taurė: 2007-08 m.

Moroka Swallows
 Nedbank taurė: 2008-09 m.

 Afrikos Tautų taurė: 2012 m.

Šaltiniai 

Mbesuma
Jonathan Ayité

Džonatanas Ajitė (Jonathan Ayité; g. 1985 m. liepos 21 d.) – Prancūzijoje gimęs Togo futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.

Džonatano brolis Floidas Ajitė taip pat Togo futbolininkas. Ajitė nuo 2007 m. rungtyniavo Togo rinktinėje. Turėjo dalyvauti 2010 m. Afrikos čempionate, bet kartu su komandos draugais pateko į užpuolimą Kabindoje.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Ayite, Jon
1992 m. Karaliaus Fahdo taurė

1992 m. Karaliaus Fahdo taurė – pirmasis Karaliaus Fahdo taurės (Konfederacijų taurės pirmtako) turnyras, 1992 m. spalio 15-19 d. vykęs Saudo Arabijoje. Šiame turnyre dalyvavo tik 4 komandos, čempionais tapo Argentinos futbolininkai.

Dalyviai 
  – 1991 m. Copa América čempionai
  – 1991 m. CONCACAF Aukso taurės čempionai
  – 1992 m. Afrikos Tautų taurės čempionai
  – šeimininkai ir 1988 m. AFC Azijos taurės čempionai

Stadionai

Varžybos

Pusfinaliai

Dėl 3 vietos

Finalas

Nuorodos 
 RSSSF statistika

FIFA konfederacijų taurė
1992 sporte
1995 m. Karaliaus Fahdo taurė

1995 m. Karaliaus Fahdo taurė – antrasis Karaliaus Fahdo taurės (Konfederacijų taurės pirmtako) turnyras, 1995 m. sausio 6-13 d. vykęs Saudo Arabijoje. Šiame turnyre dalyvavo 6 komandos, čempionais tapo Europos čempionai Danijos futbolininkai.

Dalyviai 
  – 1993 m. Copa América čempionai
  – 1993 m. CONCACAF Aukso taurės čempionai
  – 1994 m. Afrikos Tautų taurės čempionai
  – 1992 m. AFC Azijos taurės čempionai
  – UEFA Euro 1992 čempionai
  – šeimininkai

Stadionai

Varžybos

A grupė

B grupė

Dėl 3 vietos

Finalas

Nuorodos 
 RSSSF statistika

FIFA konfederacijų taurė
1995 sporte
Henry Morgan

Henris Morganas (, 1635 m. − 1688 m. rugpjūčio 25 d.) − britų karinio laivyno admirolas, kaperis ir flibustjeras, Jamaikos gubernatorius.

Biografija 
H. Morganas gimė 1635 m. Apie jo vaikystę ir jaunystę žinoma nedaug. 1655 m. jis ėmė vadovauti grupei piratų. Vienas didžiausių jo išpuolių buvo įvykdytas prieš Portobelo uostą, Panamoje. Šis žygis jį padarė labai turtingu piratų vadu.

1670 m. sausio mėnesį H. Morganas su 36 piratų laivais pasiruošė pulti Panamos miestą. Tuo metu Panama buvo laikoma turtingiausiu miestu visame pasaulyje, nes jame ispanai laikė dideles aukso atsargas. Kapitonas su savo kariuomene įplaukė į uostą, sutriuškino laivyną ir sudegino miestą iki pamatų. Jo grobis siekė 400 tūkst. aukso luitų. Praėjus trejiems metams po H. Morgano puolimo, Panamos miestas buvo naujai įkurtas Kasko Viecho rajone, keli kilometrai į pietvakarius nuo senojo miesto sienų. Naujojo miesto teritorija buvo apjuosta masyvia akmenų ir plytų siena, kai kur siekiančią net 14 m aukštį, 3 m plotį bei stebėjimo bokštais kas 75 m. Į miestą buvo patenkama per tris gerai įtvirtintus vartus, įrengtus skirtingose miesto vietose. Ir nors statybos buvusios labai brangios, Panamos miestas daugiau niekada nebuvo užgrobtas.

Vėlesnės aplinkybės piratams susiklostė nepalankiai. Anglija ir Ispanija pasirašė taikos sutartį ir suvienijo jėgas kovoje su piratais. H. Morganas buvo suimtas ir atsidūrė Anglijos kalėjime, bet nelaisvėje praleido nedaug laiko. Kai anglai pradėjo karą su Olandija, pats karalius kreipėsi pagalbos į buvusį piratų vadą ir pasinaudojo jo žiniomis apie Karibų jūros regioną. H. Morganui buvo suteiktas sero titulas ir jis buvo paskirtas Jamaikos gubernatoriumi.

Vienu sėkmingiausiu ir turtingiausiu piratu jam padėjo tapti ne tik itin tikslios žinios apie Karibų jūrą, bet ir sugebėjimas užtikrinti drausmę − piratai nevogė aukso iš savo kapitono. Teigiama, kad H. Morgano turtai iki šiol nėra rasti.

Nuorodos 
 100 Velso didvyrių: Henry Morganas (anglų k.)
 Henry Morganas − piratų karalius  (anglų k.)

Piratai
Laivų kapitonai
Dennis Martínez nacionalinis stadionas

Dennis Martínez nacionalinis stadionas () – daugiafunkcis stadionas, esantis Nikaragvos sostinėje Managvoje. Daugiausia naudojamas beisbolo varžyboms, tačiau taip pat ir futbolo varžyboms, koncertams, šventėms. Šiame stadione namų varžybas žaidžia beisbolo klubas „Indios del Bóer“, futbolo klubas „Deportivo Walter Ferretti“, šalies futbolo ir beisbolo rinktinės.

Pastatytas 1948 m. ir pavadintas El Estadio Nacional. Po 1972 m. Managvą sugriovusio žemės drebėjimo, stadionas buvo atstatytas ir pavadintas diktatoriaus Anastasio Somoza García garbei. Valdžią 1979 m. užėmus sandinistams, stadionas pervadintas pagal Rigoberto López Pérez – žmogų, nužudžiusį Somosą. 1998 m., minint stadiono 50-metį, jis pavadintas Nikaragvos beisbolo legendos Dennis Martínez garbei.

Nikaragvos sportas
Stadionai
1997 m. FIFA konfederacijų taurė

1997 m. FIFA konfederacijų taurė – trečiasis Konfederacijų taurės turnyras (iki tol vadintas Karaliaus Fahdo taure), 1997 m. gruodžio 12-21 d. vykęs Saudo Arabijoje. Tai buvo pirmasis FIFA, o ne Saudo Arabijos organizuotas Konfederacijų taurės turnyras, ir paskutinis turnyras, vykęs Saudo Arabijoje. Šiame turnyre dalyvavo 8 komandos, pirmą kartą atstovavusios visų žemynų federacijas. Čempionais tapo pasaulio čempionai Brazilijos futbolininkai.

Dalyviai 
  – 1995 m. Copa América čempionai
  – 1996 m. CONCACAF Aukso taurės čempionai
  – 1996 m. Afrikos Tautų taurės čempionai
  – šeimininkai, 1996 m. AFC Azijos taurės čempionai
  – 1996 m. AFC Azijos taurės 2-os vietos laimėtojai1
  – UEFA Euro 1996 2-os vietos laimėtojai2
  – 1996 m. OFC Tautų taurės čempionai
  – 1994 m. pasaulio čempionai

1pateko, nes šeimininkai laimėjo Azijos žemyno taurę
2Europos čempionai vokiečiai dalyvauti atsisakė

Stadionai

Grupės varžybos

A grupė

B grupė

Atkrentamosios varžybos

Pusfinaliai

Dėl 3 vietos

Finalas

Nuorodos 
 RSSSF statistika

FIFA konfederacijų taurė
1997 sporte
2005 m. FIFA konfederacijų taurė

2005 m. FIFA konfederacijų taurė – septintasis Konfederacijų taurės turnyras, 2005 m. birželio 15–29 d. vykęs Vokietijoje. Čempionais tapo Brazilijos futbolininkai.

Dalyviai 
  – 2004 m. Copa América antros vietos laimėtojai1
  – 2003 m. CONCACAF Aukso taurės čempionai
  – 2004 m. Afrikos Tautų taurės čempionai
  – 2004 m. AFC Azijos taurės čempionai
  – UEFA Euro 2004 čempionai
  – 2004 m. OFC Tautų taurės čempionai
  – 2002 m. pasaulio čempionai
  – šeimininkai

1Argentina pateko, nes pasaulio čempionai brazilai buvo ir Copa America laimėtojai

Stadionai

Grupės varžybos

A grupė

B grupė

Atkrentamosios varžybos

Pusfinaliai

Dėl 3 vietos

Finalas

Nuorodos 
 RSSSF statistika

FIFA konfederacijų taurė
2005 sporte
2013 m. FIFA konfederacijų taurė

2013 m. FIFA konfederacijų taurė – devintasis Konfederacijų taurės turnyras, 2013 m. birželio 15–30 d. vykęs pasaulio čempionatui besiruošiančioje Brazilijoje. Finale rezultatu 3-0 nugalėję Ispaniją čempionais tapo Brazilija.

Dalyviai 
  – 2011 m. Copa América čempionai
  – 2011 m. CONCACAF Aukso taurės čempionai
  – 2013 m. Afrikos Tautų taurės čempionai
  – 2011 m. AFC Azijos taurės čempionai
  – UEFA Euro 2012 2-os vietos laimėtojai1
  – 2012 m. OFC Tautų taurės čempionai
  – 2010 m. pasaulio čempionai
  – šeimininkai

1Italija pateko, nes pasaulio čempionai ispanai buvo ir UEFA Euro 2012 laimėtojai

Stadionai

Grupės varžybos

A grupė

B grupė

Atkrentamosios varžybos

Pusfinaliai

Dėl 3 vietos

Finalas

Įvarčių autoriai 
5 įvarčiai
  Fred
  Fernando Torres

4 įvarčiai
  Neymar
  Abel Hernández

3 įvarčiai

  Javier Hernández
  Nnamdi Oduamadi

  David Villa
  Edinson Cavani

  Luis Suárez

2 įvarčiai

  Jô
  Paulinho

  Mario Balotelli
  Shinji Okazaki

  Jordi Alba
  David Silva

1 įvartis

  Dante
  Davide Astori
  Giorgio Chiellini
  Daniele De Rossi
  Alessandro Diamanti
  Emanuele Giaccherini
  Sebastian Giovinco

  Andrea Pirlo
  Keisuke Honda
  Shinji Kagawa
  Uwa Elderson Echiéjilé
  Mikel John Obi
  Juan Mata
  Pedro

  Roberto Soldado
  Jonathan Tehau
  Diego Forlán
  Nicolás Lodeiro
  Diego Lugano
  Diego Pérez

Į savo vartus

  Atsuto Uchida (Italijos naudai)

  Jonathan Tehau (Nigerijos naudai)

  Nicolas Vallar (Nigerijos naudai)

Nuorodos 
 RSSSF statistika

FIFA konfederacijų taurė
2013 sporte
Emmanuel Emenike

Emanuelis Emenikė (Emmanuel Emenike; g. 1987 m. gegužės 10 d.) – Nigerijos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Stambulo „Fenerbahçe“ klubo žaidėjas.

Karjerą pradėjo Nigerijoje, vėliau žaidė Pietų Afrikoje, su „Black Aces“ klubu pasiekė šalies taurės finalą. 2009 m. išvyko į Turkiją, kur žaidė antros šalies lygos klube „Karabükspor“. Emenikė tapo rezultatyviausiu lygos žaidėju ir padėjo klubui patekti į aukščiausiąją lygą. 2011 m. perėjo į „Fenerbahçe“, bet ten nežaidė, buvo įtrauktas į varžybų pirkimo skandalą ir netrukus išvyko į Rusiją.

Nigerijos rinktinėje debiutavo 2011 m. Dalyvavo 2013 m. Afrikos Tautų taurės čempionate, kur tapo čempionu ir rezultatyviausiu žaidėju, tačiau finalo varžybose dėl traumos nežaidė.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Laimėjimai 
 1. Lig: 2009–10 m.
 Afrikos Tautų taurė: 2013 m.

Šaltiniai 

Emenike
Jonathan Pitroipa

Džonatanas Pitroipa (Jonathan Pitroipa; g. 1986 m. balandžio 12 d.) – Burkina Faso futbolininkas, rungtyniaujantis krašto saugo pozicijoje. JAE klubo „Al Jazira Club“ žaidėjas. Pitroipa išsiskiria savo kamuolio valdymo technika ir greičiu rengiant kontratakas.

Karjerą pradėjo Vokietijoje. 2011 m. už 3,16 mln. svarų perėjo iš „Hamburger SV“ į „Stade Rennais“.

2004 m. debiutavo Burkina Faso rinktinėje, netrukus tapo komandos lyderiu. Itin sėkmingai rungtyniavo 2013 m. Afrikos Tautų taurėje, kur nuvedė komandą iki finalo ir buvo išrinktas geriausiu turnyro žaidėju.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Pitroipa
Djakaridja Koné

Džakaridža Konė (Djakaridja Koné; g. 1986 m. liepos 22 d.) – buvęs Dramblio Kaulo Krante gimęs Burkina Faso futbolininkas, rungtyniaujantis besiginančiojo saugo pozicijoje.

Karjerą pradėjo Izraelyje. Vėliau keletą metų rungtyniavo Rumunijos klube „Dinamo București“, su kuriuo laimėjo šalies taurę.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Laimėjimai 
 Rumunijos futbolo taurė: 2011–12 m.
 Afrikos Tautų taurė, 2 vieta: 2013 m.

Šaltiniai 

Kone, Djakaridja
Coritiba Foot Ball Club

Coritiba Foot Ball Club – Brazilijos futbolo klubas iš Kuritibos.

Istorija 
Įkurtas 1909 metais. 1916 metais, klubo komanda pirmą kartą tapo Paranos valstijos čempionais.

Pasiekimai 
 Brazilijos Série A čempionai:
 1985
 FIFA World Record of Consecutive Victories:
 2011
 Parana valstijos čempionatas:
 1916, 1927, 1931, 1933, 1935, 1939, 1941, 1942, 1946, 1947, 1951, 1952, 1954, 1956, 1957, 1959, 1960, 1968, 1969, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1978, 1979, 1986, 1989, 1999, 2003, 2004, 2008, 2010, 2011, 2012
 Torneio Início:
 1916, 1927, 1931, 1933, 1935, 1939, 1941, 1942, 1946, 1947, 1951, 1952, 1954, 1956, 1957, 1959, 1960, 1968, 1969, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1978, 1979, 1986, 1989, 1999, 2003, 2004, 2008, 2010, 2011, 2012

Sudėtis

Pagrindinės komandos sudėtis 
Atnaujinta; 2018 m. lapkričio 16 d.

Taip pat skaitykite 
 Major Antônio Couto Pereira stadionas

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Brazilijos futbolo klubai
Kamenis (Vlodavos apskritis)

Kamenis () – kaimas Lenkijos rytuose, Stari Bruso valsčiuje, Vlodavos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurę nuo Stari Bruso, apie 20 km į vakarus nuo Vlodavos ir apie 57 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Stari Bruso valsčius
Anastasio Somoza García

Anastasijus Somosa Garsija (Anastasio Somoza García; g. 1896 m. vasario 1 d. – 1956 m. rugsėjo 29 d.) – Nikaragvos prezidentas (1937–1947 m. ir 1950–1956 m.), faktinis šalies diktatorius (1936–1956 m.). Jis buvo Somosų dinastijos, valdžiusios Nikaragvą 44 metus, pradininkas.

Gimė turtingo kavos plantatoriaus šeimoje, jaunystėje gyveno JAV (Filadelfijoje), ten mokėsi verslo administracijos mokykloje. 1919 m. vedė įtakingos šeimos atstovę Salvadora Debayle.

1926 m. rėmė liberalų sukilimą, palaikiusį Chuanas Bautista Sakasa pretenzijas į prezidento postą. Vėliau buvo Leono gubernatoriumi, konsulu Kosta Rikoje, užsienio reikalų ministru, gavo karinius laipsnius.

1933 m. Anastasijus Somosa paskirtas Nacionalinės gvardijos valdytoju. Jo pavedimu buvo nužudytas kairiųjų jėgų lyderis Augustas Sandino ir dalis jo šalininkų. 1936 m. Somosa privertė atsistatydinti Sakasą ir į prezidento postą paskyrė savo statytinį Karlosą Albertą Brenesą. 1937 m. pats Somosa tapo prezidentu, visos partijos, išskyrus nacionalistų liberalų partiją, faktiškai buvo uždraustos, Somosų šeimai atiteko dideli žemių plotai. Per II pasaulinį karą Somosa ir toliau užvaldinėjo žemes (daugiausia užgrobė vokiečių bendruomenių valdytus ūkius).

1944 m. Somosa, spaudžiamas JAV, atsistatydino iš prezidento pareigų. Nauju prezidentu buvo paskirtas Leonardas Argueljas. Jis stengėsi sumažinti Nacionalinės gvardijos įtaką, todėl buvo greit pašalintas ir pakeistas lojaliu statytiniu. 1950 m. Somosa, su JAV pritarimu, grįžo į valdžią.

1955 m. Somosa pakeitė konstituciją, kad galėtų būti perrinktas. 1956 m., tik pradėjęs eiti naują kadenciją, Anastasijus Somosa Leone buvo peršautas poeto Rigoberto Lopeso ir po kelių dienų mirė Panamos kanalo ligoninėje. Šalies valdymas atiteko Somosos sūnums: Luisui Somosai ir Anastasijui Somosai Debailei.

Nikaragvos prezidentai
Anastasio Somoza Debayle

Anastasijus Somosa Debailė (Anastasio Somoza Debayle; g. 1925 m. gruodžio 5 d. – m. 1980 m. rugsėjo 17 d.) – Nikaragvos prezidentas (1967–1972 m. ir 1974–1979 m.), faktinis šalies diktatorius (1967–1979 m.), paskutinis Somosų dinastijos narys.

Gimė Nikaragvos diktatoriaus Anastasijaus Somosos Garsijos šeimoje. Jaunystėje kartu su broliu Luisu išsiųstas mokytis į JAV. 1943–1946 m. mokėsi JAV karo akademijoje. Grįžęs į Nikaragvą, jis buvo paskirtas Nacionalinės gvardijos vadovu. 1950 m. vedė amerikietę Houp Portokarero. Po tėvo mirties, Nikaragvos vadovu tapo Luisas, o 1967 m. jam mirus, šalies valdymą perėmė Anastasijus Somosa Debailė.

1972 m. pasibaigus Somosos kadencijai, oficialiai jis negalėjo būti perrinktas, todėl sudarė triumviratą, bet pats liko Nacionalinės gvardijos vadu ir faktiniu šalies vadovu. 1972 m. gruodžio 23 d. žemės drebėjimas nuniokojo Managvą, tuo pasinaudojęs Somosa įvedė karinę padėtį ir pasiskelbė šalies vadu. Diktatorius pasisavino didžiąją dalį tarptautinės paramos, kuri buvo skirta miesto atstatymui. 1974 m. Somosa buvo perrinktas naujai kadencijai. Diktatoriui didėjo spaudimas ne tik iš kairiųjų opozicijos, bet ir iš katalikų bažnyčios, žmogaus teisių aktyvistų. JAV valdant Džimiui Karteriui, Somosa nebebuvo remiamas, kas leido aktyvesnę veiklą pradėti partizaninei kairiųjų grupuotei – sandinistams. Galiausiai, Somosą rėmė tik Izraelis, bet JAV uždraudė jam tiekti ginkluotę Nikaragvai. 1979 m. Somosa pasitraukė iš šalies, bet JAV atsisakė jam suteikti prieglobstį. Tuomet jis išvyko į Paragvajų, tuo metu valdytą diktatoriaus Alfredo Stresnerio. Po Somosos išvykimo jo diktatūrinis režimas žlugo – šalį užėmė sandinistai.

1980 m. Somosa buvo nušautas šalia savo namų Asunsjone. Pasikėsinimą surengė 7 sandinistų partizanų brigada.

Nikaragvos prezidentai
Voloskovola

Voloskovola () – kaimas Lenkijos rytuose, Stari Bruso valsčiuje, Vlodavos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 23 km į vakarus nuo Vlodavos ir apie 54 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1927-1947 m. kaimas buvo Voloskovolos valsčiaus centras.

Stari Bruso valsčius
Antopolis (Parčevo apskritis)

Antopolis () – kaimas Lenkijos rytuose, Podedvužės valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Podedvužės, apie 26 km į rytus nuo Parčevo ir apie 65 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Podedvužės valsčius
Opolė (reikšmės)

Opole () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

 Opolės miestas;
 Opolė (Liublino vaivadija).
Italija (Romos provincija)

Italija () – Romos imperijos administracinis vienetas, apėmęs visą Apeninų pusiasalį bei teritorijas į šiaurę nuo jo. Iš esmės sutapo su dabartinės Italijos teritorija, bet valdė ir gretimas teritorijas dabartinėje Kroatijoje (Istrija), vakarų Slovėnijoje.

Istorija 
Iki 25 m. pr. m. e. Italija, kaip atskiras administracinis vienetas neegzistavo. Ją sudarė daug skirtingų tautelių ir miestų, kurie buvo palaipsniui įtraukiami į Romos politinę orbitą ir gaudavo vienokį ar kitokį statusą. Tradiciškai romėnai Italija laikė tik patį Apeninų pusiasalį nuo Kalabrijos pietuose iki Rubikono šiaurėje. Šiauriau, t. y. Po upės baseine, driekėsi keltų valdoma Cizalpinė Galija. Tačiau pamažu romanizuojant Cizalpinės Galijos gyventojus (keltus, ligūrus, venetus, retus ir kt.), jų teisės susilygino su kitų Italijos gyventojų teisėmis, todėl apie 7 m. pr. m. e. Oktavianas įjungė šią Galiją į Italijos sąvoką, suformuodamas vieną administracinį vienetą. Taip Italija prasiplėtė iki Alpių šiaurėje.

Skirtingai nei kiti Romos imperijos administraciniai vienetai, Italija buvo laikoma ne provincija, o išskirtiniu administraciniu vienetu, sudarytu iš 11 regionų (). Šie regionai buvo:

 Regio I: Latijus ir Kampanija (Latium et Campania);
 Regio II: Apulija ir Kalabrija (Apulia et Calabria)
 Regio III: Lukanija ir Brutijus (Lucania et Brutium)
 Regio IV: Samnijus (Samnium)
 Regio V: Picenas (Picenum)
 Regio VI: Umbrija (Umbria et Ager Gallicus)
 Regio VII: Etrūrija (Etruria)
 Regio VIII: Emilija (Aemilia)
 Regio IX: Ligūrija (Liguria)
 Regio X: Venetija ir Histrija (Venetia et Histria)
 Regio XI: Transpadanija (Transpadana)

Italija buvo centrinė ir labiausiai klestinti Romos imperijos dalis. Joje klestėjo amatai, žemės ūkis, buvo gabenami produktai į kitas imperijos provincijas, sparčiai augo gyventojų skaičius. Nors kultūriškai Italija buvo labai mišri, čia sparčiausiai vyko romanizacija, o vietos tautos italikai, venetai, etruskai, retai, keltai, ligūrai ir kt. iki pirmųjų mūsų eros amžių jau nebekalbėjo savo kalbomis, o naudojo lotynų kalbą.

212 m., piliečių teises suteikus visiems Imperijos gyventojams ir sulyginus jų teises, Italija ėmė netekti savo reikšmės. Ją ėmė lenkti rytinės provincijos. IV a. Diakletiano administracinių reformų metu Italija kaip administracinis vienetas buvo panaikinta. Šiaurinė jos dalis (VIII–XI regionai), kartu su Retija bei Kotijos Alpėmis sudarė Anonarinės Italijos dieceziją, o pietinė dalis (I–VII regionai kartu su Sicilija bei Korsika ir Sardinija) – Suburbikarinės Italijos dieceziją.
Tolminas

Tolminas () – miestas vakarų Slovėnijoje, Pajūrio regione, Sočos upės slėnyje, prie kelio į Idriją. Savivaldybės centras. Yra pilies griuvėsiai, Šv. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia, muziejus, biblioteka.

Istorija 

1713 m. Tolminas buvo valstiečių sukilimo prieš grafą A. Coronini centras.

Slovėnijos miestai
Héldon Ramos

Heldonas Augustas Almeida Ramosas (Héldon Augusto Almeida Ramos; g. 1988 m. lapkričio 14 d.) – Žaliojo Kyšulio futbolininkas, rungtyniaujantis atakuojančio saugo pozicijoje. Portugalijos klubo „Sporting CP“ žaidėjas.

Pradėjo karjerą Portugalijoje, žaidė silpnesnėse lygose, o 2011 m. pasirašė kontraktą su aukščiausiojo diviziono klubu „Marítimo“.

Su Žaliojo Kyšulio rinktine dalyvavo 2013 m. Afrikos Tautų taurėje, kur įmušė svarbų įvartį į Angolos vartus, nulėmusį rinktinės patekimą į ketvirtfinalį.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Ramos
Tom Thibodeau

Tom Thibodeau (g. 1958 m. sausio 17 d.) – NBA treneris, nuo 2010 m. vadovaujantis Chicago „Bulls“ ekipai.

Savo trenerio karjerą Thibodeau pradėjo 1989 m., tapęs Minnesota Timberwolves klubo trenerio asistentu. Iki pat 2010 m. Thibodeau būdavo trenerių asistentu ir pats vadovauti komandai pradėjo tik perėjęs į Chicago Bulls klubą.

Po pirmo sezono su Bulls ekipa treneris buvo pripažintas NBA metų treneriu. Jis pakartojo naujo trenerio pergalių rekordą, laimėjęs su komanda 62 rungtynes pirmojo sezono metu.

2012 m. Thibodeau vadovavo Rytų visų žvaigždžių rinktinei. Po šio sezono Thibodeau tapo antruoju metų trenerio rinkimuose.

Šaltiniai 

JAV krepšinio treneriai
Suchovola (reikšmės)

Suchovola () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

 Suchovola (Palenkės vaivadija);
 Suchovola (Palenkės Radzino apskritis).
Lisiovulka

Lisiovulka () – kaimas Lenkijos rytuose, Vohino valsčiuje, Palenkės Radzino apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1919-1921 m. kaimas buvo Lisiovulkos valsčiaus centras. Kaime yra Lisiovulkos geležinkelio stotelė.

Geležinkelio ruožas

Vohino valsčius
Sokulė (Palenkės Bialos apskritis)

Sokulė () – kaimas Lenkijos rytuose, Dreluvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės rytus nuo Dreluvo, apie 11 km į pietvakarius nuo Palenkės Bialos ir apie 87 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaime yra Sokulės geležinkelio stotis.

Geležinkelio ruožas

Dreluvo valsčius
Šachai (Liublino vaivadija)

Šachai () – kaimas Lenkijos rytuose, Dreluvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Dreluvo, apie 15 km į vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 86 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Geležinkelio ruožas

Dreluvo valsčius
Palenkės Mendzižeco dekanatas

Palenkės Mendzižeco dekanatas () - tai vienas iš 25 katalikų, Sedlcų vyskupijos dekanatų. Dekanato centras yra Palenkės Mendzižeco mieste.

Parapijos

Dekanate yra 11 parapijų:

 Bžozovica Dužos Šv. Maksimilijano Kolbio parapija - Bžozovica Duža;
 Dolhos Šv. Barbaros parapija - Dolha;
 Konkolevnica Vschodnios Šv. Filipo Nerio parapija - Konkolevnica Vschodnia;
 Kožuškų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija - Kožuškai;
 Kževicos Škaplierių Dievo Motinos parapija - Kževica;
 Manių Dievo Motinos Globėjos parapija - Maniai;
 Palenkės Mendzižeco Karaliaus Kristaus parapija - Palenkės Mendzižecas;
 Palenkės Mendzižeco Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija - Palenkės Mendzižecas;
 Palenkės Mendzižeco Šv. Mergelės Marijos Sutuoktinio Juozapo parapija - Palenkės Mendzižecas;
 Palenkės Mendzižeco Šv. Mikalojaus parapija - Palenkės Mendzižecas;
 Polskovolos Šv. Apaštalo Jono parapija - Polskovola.

Nuorodos

 Aprašymas apie dekanatą (lenk.).

Sedlcų vyskupijos dekanatai
Palenkės Mendzižecas
Dokuduv Piervšai

Dokuduv Piervšai (, ) – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietryčius nuo Palenkės Bialos ir apie 90 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1503 m. gyvenvietei suteiktos Magdeburgo teisės. 1696 m. įkurta Dokuduv Piervšų Šv. Praksedų parapija. Per kaimą teka Žarnicos upė.

Žymūs žmonės

 Stanislavas Bžuska (1832-1865) – dvasininkas, 1863 m. sukilimo dalyvis.

Palenkės Bialos valsčius
Buvę Liublino vaivadijos miestai
Pelkinė notra

Pelkinė notra (Stachys palustris) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos augalas, priklausantis notros (Stachys) genčiai. Augalas yra daugiametis, priskiriamas nuodingiesiems augalams. Jos gumbai naudojami maistui, taip pat yra naudojama ir liaudies medicinoje.

Požymiai 

Šio augalo stiebas keturbriaunis, status, plaukuotas, iki 1 m aukščio, lapai priešiniai, pailgai lancetiški, karbuoti, pamatai širdiški, viršūnės smailios, apatiniai – kotuoti, viršutiniai – bekočiai, stiebas ir lapai apaugę standžiais, žemyn palinkusiais plaukeliais, Lapų pažastyse išaugę žiedų menturiai susitelkę į viršūninius, pertrauktus, varpiškus žiedynus. Taurelė plaukuota, taisyklinga, su 5 trikampiškais nusmailėjusiais danteliais. Vainikėlis nešvariai rožinis, dvilūpis. Apatinė lūpa triskiautė, vidurinė skiautė stambesnė už šonines, lygiakraštė; viršutinė neskiautėta, lygiakraštė, gana plati ir išgaubta. Kuokeliai 4, žydėjimo metu visi susiglaudę, baigiant žydėti išsilenkia į lauko pusę. Vaisiai – šiek tiek pailgi rudi riešutėliai. Vienas augalas gali išauginti jų apie 240. Sėklos dygsta pamažu, geriausiai – kelis kartus peržiemojusios. Pirmaisiais metais išauga tik menkos, silpnai išsišakojusios šaknys, taip pat antžeminės augalo dalys – lapuotos atžalos. Šių apatinės šakutės įsiskverbia į žemę, kur iš jų išauga stiebagumbiai. Tačiau daug didesni stiebagumbiai užauga ant požeminių atžalų. Jie yra keturbriauniai, pailgi gelsvi, sudaryti iš atskirų narelių su dviem pumpurais. Rudenį, nudžiūvus antžeminiai daliai, gumbai lieka žiemoti. Pavasarį arba vasaros pradžioje ji auga toliau ir leidžia lapuotas atžalas.

Žydi liepos – rugsėjo mėnesiais. Dauginasi sėklomis.

Paplitimas ir naudojimas 

Auga daržuose, laukuose, krūmuose ir pakrūmėse, kirtimuose, dykvietėse, paprastai apydrėgniuose ir drėgnuose dirvožemiuose. Lietuvoje dažna.

Žiedai turi nektaro, lankomi vabzdžių. Augalas nuodingas. Palaipų gumbeliai trapūs, jais augalas lengvai dauginasi ir plinta. Šiuos gumbelius galima virti ir valgyti kaip daržovę. Sėklų aliejus tinka geros kokybės pokosto gamybai. Antžeminė augalo dalis dažo audinius žalia spalva. Kartais vartojamas kaip vaistinis augalas.

Nuorodos 

 Straipsnis apie pelkinę notrą

Notreliniai
Michaluvka (Palenkės Bialos apskritis)

Michaluvka (, ) – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietus nuo Palenkės Bialos ir apie 87 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Palenkės Bialos valsčius
Michaluvka (reikšmės)

Michaluvka vadinamos šios gyvenvietės:

 Lietuvoje:
 Michaluvka.
 Lenkijoje:
 Michaluvka (Palenkės vaivadija);
 Michaluvka (Palenkės Bialos apskritis).

Nuorodos

 Michałówka Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom VI (Malczyce – Netreba) z 1885 r. (lenk.).
Ogrodnikai (Palenkės Bialos valsčius)

Ogrodnikai () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaime yra Ogrodnikų geležinkelio stotelė.

Geležinkelio ruožas

Palenkės Bialos valsčius
Perkovicė

Perkovicė () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 97 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per kaimą teka Zielavos upė. Kaime yra Perkovicės geležinkelio stotelė.

Geležinkelio ruožas

Palenkės Bialos valsčius
Porosiukai

Porosiukai () – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietvakarius nuo Palenkės Bialos ir apie 92 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per kaimą teka Kžnos upė. Kaime yra Porosiukų geležinkelio stotelė.

Geležinkelio ruožas

Palenkės Bialos valsčius