joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aleksandras Kurnajevas

Aleksandras Kurnajevas (; g. 1985 m. liepos 1 d.) – Rusijos futbolininkas, žaidžiantis FK Žalgiris Vilnius komandoje saugo pozicijose.

Sankt Peterburgo „Zenit“ akademijoje užaugęs ir šios ekipos dublerių gretose rungtyniavęs A. Kurnajevas pastaruosius trejus metus žaidė Rusijos I lygos Sankt Peterburgo „Dinamo“ klube.

2005 metais jis žaidė Rostovo prie Dono „SKA“, 2006 metais – Lukovicų „Spartak“, 2007–2008 metais – Vologdos „Dinamo“ ekipose. 2011 m. vasarį pasirašė kontraktą su Vilniaus "Žalgirio" komanda.  Komandoje debiutavo 2011 m. kovą jau pirmose sezono rungtynėse su FBK Kaunas ekipa. Prieš 2012 m. sezoną sutartis abipusiu sutarimu buvo nutraukta.  ir žaidėjas išvyko į trečios pagal stiprumą Rusijos lygos klubą - FK Pskov 747.

Nuorodos 
 Statistika iš www.futbolinis.lt

Šaltiniai 

Rusijos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Virginija Krivickienė

Virginija Krivickienė (g. 1952 m. kovo 20 d. Raišaičiuose, Plungės rajonas) – Lietuvos žurnalistė, pedagogė.

Biografija 
1970 m. baigė Plungės 3-ąją vidurinę mokyklą, 1975 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete – žurnalistikos specialybę.

1975–2005 m. Vilniaus universiteto Žurnalistikos katedros dėstytoja. Skaito radijo žurnalistikos speckursą: radijo žurnalistikos istoriją, žanrus ir kt. 1995–1997 m. Lietuvos žurnalistikos centro programų koordinatorė. 1997–2005 m. – žurnalo „Mano ūkis“ priedo „Ekonomika“ redaktorė, o nuo 2005 m. – Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos Visuomenės informavimo skyriaus vyriausioji specialistė.

Bendradarbiavo Lietuvos radijo laidose „Radijas šeimai“, Sveikata, programose vaikams ir moksleiviams. Nuo 1995 m. per Lietuvos radijo 2-ąją programą pradėjo naują tiesioginę psichologinių pašnekesių laidą „Pašnekesiai apie tave ir kitus“. Paskelbė publikacijų Lietuvos radijo istorijos klausimais.  Žurnalistikos enciklopedijos straipsnių autorė.

Šaltiniai 

Lietuvos pedagogai
Lietuvos radijo žurnalistai
Lietuvos enciklopedininkai
Ona Jablonskytė-Landsbergienė

Ona Jablonskytė-Landsbergienė (1894 m. liepos 4 d. Dubultuose, Latvija – 1957 m. kovo 22 d. Kaune) – gydytoja oftalmologė, Pasaulio Tautų Teisuolė.

Biografija 
Ona Jablonskytė gimė Dubultuose, Latvijoje, kalbininko Jono Jablonskio ir Konstancijos Sketerytės šeimoje.

1920 m. baigusi Peterburgo moterų medicinos institutą, dirbo fabriko gydytoja, kovojo su choleros epidemija.

Grįžusi į Lietuvą, nuo 1921 m. dirbo Raudonojo Kryžiaus ligoninėje Kaune, vadovavo akių ligų skyriui. 1923-1930 m. dar ir Lietuvos universiteto akių ligų klinikos asistentė.
Nuo 1929 m. Ligonių kasos gydytoja, nuo 1934 m. – akių ligų ambulatorijos vedėja.
1940-1957 m. dirbo Kauno I poliklinikoje.

Daug nuveikė gydydama sergančiuosius trachoma, darė retas akių operacijas.

Antrojo pasaulinio karo metu gelbėjo nuo mirties žydus, slėpė persekiojamus žmones. Išgelbėjo mažeikietę vaikų gydytoją Frumą Gurvičienę, jos dukras Belą ir Etą Gurvičiūtes bei kitus žydų tautybės asmenis. 1992 m. rugsėjo 22 d. po mirties Lietuvos Respublikos apdovanota Žūvančiųjų gelbėjimo kryžiumi, o Izraelio Yad Vashem muziejus 1995 m. jai suteikė Pasaulio Tautų Teisuolės vardą.

Šaltiniai 

Jablonskytė-Landsbergienė, Ona
Jablonskytė-Landsbergienė, Ona
Pūdža

Pūdža () – dievybės arba guru pagerbimo ritualas hinduizme ir budizme. Pūdžos metu aukojamas maistas (prasada), ugnis, vanduo, smilkalai, žiedai, o priimančią dievybę apeigoje atstovauja jos atvaizdas – mūrtis.

Pūdža pirmą kartą paminėta Grihjasūtrose. Skiriama privati (atmartha) pūdža, atliekama namų ar asmeninėje šventykloje dėl savęs arba artimųjų šeimos ar asmeninėms dievybėms, ir vieša (parartha) pūdža, kurią dvasininkai (pūdžariai, arčakai) aukoja šventyklose. Pūdžą (ypač viešąją) sudaro ilgas ceremonialas, kuriuo dievybė pakviečiama:
 dievybės kvietimas pasisvečiuoti (avahana),
 siūlymas atsisėsti (āsana),
 pasveikinimas (svāgata),
 vandens siūlymas kojoms numazgoti (pādya),
 vandens siūlymas veidui nusiprausti (arghya),
 vandens siūlymas šlakstymui (ācamana),
 siūlymas išgerti lydyto sviesto ar vandens su medumi (madhuparka),
 vandens siūlymas nusiprausti (snana, abhiṣeka),
 rengimas drabužiais ir dabinimas papuošalais (vastra),
 ištrynimas kvapiomis substancijomis ir iškvepinimas (anulepana, gandha),
 gėlių siūlymas ir puošimas žiedų vainikais (puṣpa),
 apsmilkymas (dhūpa),
 mojavimas uždegta aliejine lempele (dīpa, āratī),
 maisto siūlymas (naivedya, prasāda),
 garbinamasis nusilenkimas (namaskāra, prāṇama),
 dievybės išlydėjimas (visarjana, udvasana).
 
Pūdžos metu kalbamos mantros, daromos mudros, atliekama pranajama. 

Pūdžomis taip pat vadinamos didžiosios šventės – Durgapūdža, Lingapūdža, Mahalakšmipūdža.

Budizme 
Budizme per pūdžą pagerbiamos budos, bodhisatvos, relikvijos, šventvietės, religiniai tekstai. Sudaro šios dalys: šlovinimas (vandana), garbinimas (pūdža), nusižengimų išpažinimas (papadešana), džiaugimasis kitų gerais darbais (anumodana), meldimas budų mokyti (adhješana), meldimas budų likti pasaulyje (jačana), atliktos pūdžos nuopelnų pašventimas kitiems (parinamana).

Džainizme 
Džainizme per pūdžą aukojamas maistas. Švetambarų šventyklose pūdžos atliekamos tyrthankarams patarnaujančioms būtybėms (šasanadevatoms ir šasanadevėms), kurios gali patenkinti tikinčiųjų norus, nes patys tyrthankarai, kaip tikima, į maldas atsiliepti nebegali.

Šaltiniai 

Hinduizmo dvasinės praktikos
Budizmo dvasinės praktikos
Abergavenis

Abergavenis – miestas pietryčių Velse, prie Usko upės, 10 km nuo sienos su Anglija. Išlikusi viduramžių pilis.

Istorija

Romėnų laikais vadintas Gobannium.

Sportas
 Abergavenny Thursdays FC (futbolas)

Velso miestai
Bhadžanas

Bhadžanas () – populiari religinė hinduistų ar sikhų giesmė, pasižyminti jausminga, lengvai įsimenama melodija. Dažniausiai įvairių bhaktinių tekstų, garbinančių įvairias Dievo apraiškas, giedojimas. Jos gali būti skirtos įvairioms religinėms tradicijoms, dievų ir deivių bei jų vaikų vardams, pranašams, šventiesiems, guru ir t. t., kurie išreiškia visur esančio Absoliuto įvairumą. Įsijungimas į šią praktiką duoda energijos prisipildymo bei palaimos būseną. Bhadžanos dažniausiai ne individuali, bet bendra grupinė praktika. 

Bhadžanų melodija neornamentuota. Atliekama derinant įvairias ragas ir pritariant mušamaisiais. Ypač populiarūs Šiaurės Indijoje. Juos kūrė Mira Bai, Kabyras, Tulsidasas.

Išnašos 

Hinduizmo dvasinės praktikos
2011 m. Australijos Grand Prix

2011 m. Australijos Grand Prix – pirmosios 2011 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Šios lenktynės turėjo būti antrosios sezone, tačiau dėl vietinių neramumų atšaukus Bahreino lenktynes, Australijai buvo patikėtas pirmųjų lenktynių surengimas. Lenktynės vyko kovo 25-27 dienomis Albert Parko trasoje Melburno mieste.

Pastaruosius dvejus metus čia yra nugalėjęs britas Jenson Button, šiemet atstovaujantis McLaren ekipą. Po keturis kartus Australijos GP yra laimėję du lenktynininkai - vietinis Lex Davison bei vokietis Michael Schumacher.
 
Šios lenktynės buvo pirmosios po 20 metų pertraukos Italijos padangų gamintojai Pirelli.

Kvalifikacija

Lenktynės

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2011 sporte
Ašrama

Ašrama () – žmogaus gyvenimo santvarka ir tarpsniai pagal hinduizmą. Senovės išminčiai padalino žmogaus gyvenimą į keturis ašramus, kurie yra gyvenimo laikotarpiai, priklausantys nuo žmogaus tobulėjimo. Taigi, hinduizmas gyvenimą skirsto į keturis tarpsnius, vadinamus ašramais. O jiems priskirtu gyvenimo būdu daugiau ar mažiau privalėdavo laikytis visų socialinių sluoksnių (varnų) atstovai.

Tarpsniai ir siekiai 
Pagal šią santvarką vidutinė žmogaus gyvenimo trukmė buvo laikoma 84 metai, o ją savo ruožtu dar padalino į keturis gyvenimo tarpsnius, iš kurių kiekvienas sadarė 21 metus. Viso gyvenimo laikotarpio siekis yra nuoseklus ir tobulas kiekvieno jiems priskirtų tikslų išpildymas. 

Hinduistai tiki, jos ši santvarka priveda prie keturių gyvenimo tikslų (purušartha: dharma, artha, kama, mokša) įgyvendinimo.

Literatūra

Išnašos

Nuorodos 
 The Four Ashrams 
 Living the Four Ashrams of Life

Hinduizmo sąvokos
Vaišijai

Vaišijų kasta yra vienas iš keturių luomų hinduizmo socialinėje santvarkoje. Šį luomą sudarė pirkliai, amatininkai ir žemdirbiai.  Jų pareigos buvo ūkininkavimas, užsiėmimas įvairias amatais bei prekiavimas. Galiausiai jie tapo žemvaldžiais, finansininkais ir įtakingais pirkliais. Jiems dažniausiai yra priskiriami nuopelnai už kapitalizmo ideologijos skatinimą Indijoje.  Jie taip pat kaip pirkliai svariai prisidėjo prie indiškos kultūros plitimo.  Kitos varnos: brahmanas, kšatrijas, vaišijas ir šudra.

Šaltiniai 

Hinduizmo kastos
Čaubunagungamaugo ežeras

Čaubunagungamaugas, dar žinomas kaip Vebsterio ežeras () – Šiaurės Amerikos ežeras esantis greta Vebsterio miesto, Masačiusetso valstijoje, JAV. Ežero plotas – 5,84 km².

Pavadinimas 
Pilnas ežero pavadinimas yra Chargoggagoggmanchauggagoggchaubunagungamaugg. Tai pats ilgiausias toponimas Jungtinėse Amerikos Valstijose, kurį sudaro 45 raidės, iš kurių 15 „g“ ir 9 „a“. Šio žodžio reikšmė tiksliai nėra žinoma. Išvertus iš indėnų nipmuki kalbos gali reikšti „neutralios žemės“ ar „Tu myli žuvį savo pusėje, aš myliu žuvį savoje ir niekas nemyli žuvies per vidurį“.

Dabar dažniausiai naudojamas „Vebsterio ežero“ pavadinimas, nors kai kurie su pasididžiavimu taria ilgesnįjį. 2009 m. balandį pilname ežero pavadinime, kuris buvo parašytas ant informacinių ir kelio ženklų buvo rastos spaudos klaidos.

Ežeras 
Vidutinis gylis – 4,3 m, didžiausias – 15 m.

Vebsterio ežeras susiformavo traukiantis ledynams. Ežerą maitina požeminis šaltinis. Vandens telkinys susideda iš trijų dalių (Šiaurinio, Vidurinio ir Pietinio tvenkinių), sujungtų siaurais kanalais. Ežero susiliejimo su Frenčo upe vietoje stovi hidroelektrinė.

Ežeras yra mėgstama turistų vieta, į kurią žmonės atvažiuoja pasimaudyti, paplaukioti valtimis ir pažvejoti.

Salos 
Ežere yra keletas gyvenamų ir negyvenamų salų:
 Ilgoji sala (Long Island) – pati didžiausia ežero sala, kurioje yra daugybė namų, elektros linijos, vandentiekis, gaisriniai hidrantai;
 Ožio sala (Goat Island) – antra pagal dydį sala, kurioje stovi keletas namų;
 Šulinio sala (Well Island) – nedidelė sala, kurioje yra vienas namas;
 Siauroji sala (Strip Island) – pati šiauriausia sala, kurioje yra vienas namas;
 Mažoji sala (Little Island) – nedidelė sala, kurioje stovi vienas namas;
 Grindinio sala (Cobble Island) – nedidelė sala, esanti Ilgosios salos rytuose.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Vebsterio ežero istorija  
 Ežero nuotraukos

JAV ežerai
Itihasos

Itihasos ( 'istorinis įvykis'; kilęs iš iti + ha + āsa 'taip iš tikrųjų buvo') – vedoms skirta papildoma literatūra, kuri padeda paaiškinti vedose aprašytas apeigas ir nepaprastai sutelktą vedantose išdėstytą filosofiją. Itihasose, pasitelkiant legendinius visatos įvykius, didžių išminčių ir pusdievių pasakas, turinčias miglotų įrodymų, vaizdžiai perteikiama sunkiai suvokiama prasmė.

Itihasų rūšys 
Itihasos apima šiuos indų epinius kūrinius:
 Ramajana
 Mahabharata

Išnašos 

Hinduizmo šventieji tekstai
Santa Ana de Koras

Santa Ana de Koras () arba tiesiog Koras – miestas šiaurės vakarų Venesueloje, prie Paragvanos pusiasalio pietinio galo; Falkono valstijos sostinė. Pro miestą eina Puerto Kabeljo-Marakaibo plentas, Punta Fiko-Maporos plentas. Veikia José Leonardo Chirino oro uostas. Verčiamasi prekyba, paslaugomis, turizmu, aptarnaujamos naftos bendrovės, esančios Paragvanos pusiasalyje. Yra 11 universitetų.

Istorija 

Santa Ana de Koras įkurtas ispanų kolonistų 1527 m. Vėliau gyvenvietę užėmė vokiečiai, paskelbę Mažosios Venecijos sostine, ir bandė pradėti Amerikos kolonizaciją, bet apie 1550 m. buvo išvyti ispanų. 1806 m. miestą užėmė Amerikos nepriklausomybės kovų didvyris Fransiskas de Miranda.

Paveldas 

Santa Ana de Koras pasižymi savo vertinga architektūra. Miestui būdingas kolonijinės architektūros stilius, daliai pastatų būdingas pusiau arabiškas mudecharo stilius. Gatvės grįstos akmenų skalda. Yra keletas bažnyčių, nedidelė sinagoga, senos žydų kapinės. 1993 m. Koro senamiestis bei gretimas La Vela de Koro uostamiestis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, tačiau 2005 m. pateko į rizikos objektų grupę, kadangi daug senųjų miesto pastatų pastatyti iš plaučplyčių ir yra jautrūs lietui todėl nukentėjo nuo praūžusių smarkių liūčių. Be to, pavojų kelia kai kurie miesto plėtros planai.

Tuoj į šiaurę nuo miesto yra Medanos de Koro nacionalinis parkas, kuriame saugoma unikali kopų zona. Į vakarus nuo Koro yra Urmako fosilijų kasyklos, o į pietus – Falkono kalnagūbris.

Venesuelos miestai
Deividas Matulevičius

Deividas Matulevičius (g. 1989 m. balandžio 8 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje.

Karjera 

Futbolininko karjerą pradėjo Ukmergės klube „Vilkmergė“ (2005 metais). 2007 metais žaidė Visagino „Inter“ komandoje. Tais pačiais metais perėjo į Vilniaus klubą „Vilnius“.

Lietuvos U-21 futbolo rinktinės puolėjas nuo 2009 m. rungtyniavo lenkų Vodzislavo „Odra“ klube. 2010 m. pavasarį D. Matulevičius patyrė sunkią traumą – trūko kryžminiai raiščiai. 2011 m. pasirašė kontraktą su Vilniaus „Žalgiriu“. 2011 m. tapo Lietuvos futbolo federacijos A lygos rezultatyviausiu žaidėju, įmušęs 19 įvarčių. Taip pat užėmė trečią vietą 2011 m. geriausio Lietuvoje žaidžiančios futbolininko rinkimuose.

2012 m. vasario 17 d. iki vasaros pradžios buvo išnuomotas Lenkijos Krokuvos „Cracovia“ klubui. Pasibaigus nuomos sutarčiai grįžo į Vilniaus „Žalgirio“ komandą. 2012 m liepos mėnesį pasirašė trejų metų kontraktą su Rumunijos aukščiausios lygos klubu Tirgu Žiu „Pandurii“.

2015 m. vasarą prisijungė prie Kazachstano Kostanajaus „Tobol“ klubo, kur pasak rumunų spaudos, per du sezonus uždirbs vieną milijoną JAV dolerių.

2017 m. liepos 19 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Edinburgo Hibernian FC klubu. 2018 m. vasario 1 d. sutartis su Edinburgo klubu buvo nutraukta abipusiu susitarimu.

2018 m. kovo pabaigoje pasirašė sutartį su KuPS Kuopio iš Suomijos.

2019 m. rugpjūčio mėn. pranešta, kad tapo FK Kauno Žalgiris nariu. 2019 m. rugsėjo 14 d. rungtynėse prieš FK Palanga pasižymėjo dviem įvarčiais. 2019 m. A lygoje iš viso sužaidė 11 rungtynių ir pasižymėjo trimis įvarčiais. 2019 m. gruodžio mėn. pranešta, kad žaidėjas palieka komandą.

2020 m. vasario pradžioje persikėlė į Šiaurės Airijos Belfasto „Glentoran“ klubu.

2021 m. sausio mėn. grįžo į Lietuvą ir prisijungė prie DFK Dainava salės futbolo komandos. Tais pačiais metais DFK Dainava klubas išimties tvarka buvo perkeltas iš Pirmos lygos į aukščiausią šalies divizioną ir Matulevičius atstovavo ekipą A lygoje. 2021 m. birželio 19 d. rungtynėse prieš FK Sūduva pelnė pirmą rungtynių įvartį ir trumpam išvedė alytiškius į priekį. Galutinė rungtynių baigtis 1:1.

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
  Ekipa žaidė A lygoje;

Žaidimas rinktinėje 
2012 m. gegužės mėnesį debiutavo nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse su Rusijos komanda.

Šaltiniai

Nuorodos 
 alyga.lt
 Soccerway
 Statistika iš www.futbolinis.lt
 Statistika Lenkijoje
 Statistika iš national-football-teams.com

Lietuvos futbolininkai
Chokimas

Chokimas () − vietinės savivaldos administracijos vadovas Uzbekistane..

Chokimo funkcijos 
Uzbekijos srityse, rajonuose ir miestuose (išimtis − rajoninio pavaldumo miestai, miesto rajonai) atstovaujamieji valdžios organai yra Liaudies deputatų tarybos, kurioms vadovauja chokimai. Tarybos ir chokimai sprendžia klausimus, priskirtus jų kompetencijai. 

Vietinių valdžios organų funkcijos:
 teisingumo, viešosios tvarkos ir piliečių saugumo užtikrinimas;
 teritorijos ekonominis, socialinis ir kultūrinis vystymas;
 vietinio biudžeto formavimas ir įgyvendinimas, vietinių mokesčių įvedimas, nebiudžetinių fondų formavimas;
 vadovavimas vietiniams komunaliniams ūkiams;
 aplinkos apsauga;
 civilinės būsenos aktų registracijos užtikrinimas;
 normatyvinių aktų priėmimas ir kiti įpareigojimai, neprieštaraujantys Uzbekijos konstitucijai ir kitiems įstatymams.

Srities, rajono, miesto chokimai:
 turi ugdyti savivaldą atitinkamoje teritorijoje, nukreipti savivaldos organų veiklą.
 turi teisę su Karakalpakijos respublikos, kitų Uzbekijos respublikos sričių, miestų ir rajonų valstybinės valdžios ir valdymo organais savo kompetencijos rėmuose sudaryti sutartis bendrai veiklai vykdyti, kurti bendras įmones, ūkines organizacijas, veiklai įvairiose valdymo srityse koordinuoti. 
 priima sprendimus ir leidžia nurodymus.

Srities, rajono, miesto chokimai yra aukščiausi srities, rajono ar miesto pareigūnai, kartu jie vadovauja  savo teritorijos atstovaujamajai ir vykdomajai valdžiai. Sričių ir Taškento miesto chokimai yra tiesiogiai atskaitingi Uzbekijos respublikos prezidentui ir atitinkamai Liaudies deputatų tarybai. 

Rajono ar miesto chokimas yra atskaitingas aukščiau stovinčiam chokimui ir atitinkamai liaudies deputatų tarybai.  

Liaudies deputatų taryba ir chokimas:
 užtikrina:
 bendrų srities, rajono ar miesto socialinio ekonominio vystymo, įstatymų vykdymo vietose, Olij Mažliso sprendimų, respublikos prezidento ir ministrų kabineto priimtų teisės aktų užduočių vykdymą, 
 ryšį tarp Uzbekijos respublikos valstybinės valdžios ir valdymo organų bei piliečių savivaldos organų, 
 pritraukia gyventojus į srities, rajono ar miesto valdymą..

Išrinkimo ir paskyrimo tvarka 
Srities ar Taškento miesto chokimą į pareigas skiria ir iš jų atleidžia Uzbekijos respublikos prezidentas, patvirtina atitinkama srities ar Taškento miesto Liaudies deputatų taryba. 

Rajono ar miesto chokimą į pareigas skiria ar iš jų atleidžia srities chokimas, o tai patvirtina atitinkama Liaudies deputatų taryba. 

Srities, rajono ar miesto chokimas parenkamas iš atitinkamos Liaudies deputatų tarybos narių. Miesto rajono ar rajoninio pavaldumo miesto chokimus į pareigas skiria ir iš jų atleidžia atitinkamo miesto ar rajono chokimas, o tvirtina miesto ar rajono liaudies deputatų taryba.  

Miestuose, kurie yra rajonų centrai, srities chokimas gali miesto chokimą padaryti pavaldžiu rajono chokimui ir sudaryti vieningus valdymo organus. Toks rajono valdžios pertvarkymas turi būti vėliau patvirtinamas srities Liaudies deputatų tarybos. 

Liaudies deputatų tarybų ir chokimų kadencijų trukmė − 5 metai..

Nuorodos 

Uzbekija
Valstybinės pareigos
Vietos savivalda
Fiurtas

Fiurtas – miestas pietų Vokietijoje, 7 km nuo Niurnbergo. Geležinkelio stotis. Ypač išvystyta žaislų pramonė, saulės energetika. Yra miesto muziejus, teatras.

Istorija 
Miestas pirmąkart paminėtas 1007 m. lapkričio 1 d., kai imperatorius Henrikas II perdavė savo valdas prie miesto naujai sukurtai Bambergo vyskupystei. Miesto pavadinimas kilo nuo vokiško žodžio, reiškiančio brastą. Vėliau miestas gavo turgaus privilegijas, kurias imperatorius Henrikas III perdavė Niurnbergui. Nuo 1062 m. Fiurtas vėl gavo turgaus teisę, bet Niurnbergas jau buvo tapęs svarbesniu miestu regione.

Miestai partneriai 
 Peislis (Didžioji Britanija), nuo 1969 m.
 Limožas (Prancūzija), nuo 1992 m.
 Marmaris (Turkija), nuo 1995 m.
 Ksilokastras (Graikija), nuo 2006 m. ("draugystė" nuo 2001 m.)

Sportas 
 SpVgg Greuther Fürth (futbolas)

Žymūs žmonės 
 Sandra Bullock (1964- ; gyveno Fiurte), aktorė
 Ludwig Erhard (1897–1977), politikas(CDU)
 Henry Kissinger (g. 1923), buvęs JAV valstybės sekretorius

Bavarijos miestai
Koblencas

Koblencas – miestas vakarų Vokietijoje, abipus Reino ties Mozelio žiotimis. Geležinkelio stotis. Išvystyta mašinų, spalvotosios metalurgijos, vaistų, tekstilės, gumos pramonė. Svarbiausias regiono kultūros centras. Nuo Koblenco į pietus driekiasi Reino tarpeklis.

Istorija

Pavadinimo kilmė 
Kadangi miestas kūrėsi prie upių santakos, tai lotyniškai vieta žymėta kaip (ad) confluentes – „prie santakos“. Ilgainiui šis žodis virto Koblencu. Nuo viduramžių iki XIX a. Koblence gyveno įtakingi Triero arkivyskupai–kurfiurstai.

Sportas 
 TuS Koblenz (futbolas)

Reino krašto-Pfalco miestai
Dombrova Gurniča

Dombrova Gurniča (, ) – miestas-apskritis pietų Lenkijoje, Aukštutinės Silezijos metropolijoje, netoli Katovicų. Geležinkelio stotis. Veikia Silezijos technikos universitetas.

Istorija

Pavadinimo kilmė

Lenkų kalba Dąbrowa reiškia „ąžuolų giraitė“ – manoma, kad šiose vietose anksčiau augę ąžuolynai. XIX a. ėmus vystytis angliakasybai, 1919 m. prie miesto vardo pridėta Górnicza – „kalnakasybos“. Taip pasielgta dėl to, kad Lenkijoje yra dešimtys vietovardžių Dąbrowa.

Nuorodos
Dombrova Gurniča

Lenkijos miestai
Kališas

Kališas (, ) – miestas-apskritis pietvakarių Lenkijoje, prie Prosnos upės. Išvystyta tekstilės, mašinų, chemijos, siuvimo, maisto pramonė, anksčiau buvo gaminami pianinai „Calisia“.

Kališe veikia aukštoji specialioji mokykla, Poznanės universiteto, ekonomikos akademijos, aukštosios politechnikos mokyklos filialai, užsienio kalbų mokytojų kolegija, kunigų seminarija, teatras, filharmonija, simfoninis orkestras, Kališo žemės muziejus. Vyksta tarptautiniai džiazo pianistų, mušamųjų instrumentų muzikos festivaliai, tarptautiniai sporto renginiai.

Kališas žymus savo istoriniu senamiesčiu su barokine Šv. Mykolo bažnyčia (~1253 m., perstatyta 1612 m.), gotikiniu XV–XVI a. Laterano kanauninkų vienuolynu, Šv. Stanislovo Vyskupo bažnyčia (~1266 m., perstatyta 1599–1632 m.), barokiniu pranciškonų vienuolynu, Švč. Mergelės Marijos Aplankymo bažnyčia (XVI–XVII a.), Šv. Stanislovo ir Vaitiekaus bažnyčia (1595 m.), buv. bernardinų vienuolynu, nazaretiečių vienuolynu (XVII a.), Šv. Jono Nepomuko kapinių koplyčia ir kt.

Pavadinimo kilmė 
Manoma, jog pavadinimas Kalisz kilo iš keltų kalbos termino cal, kuris reiškia upelį, arba iš slaviškos šaknies kal-,reiškiančios purvynę, pelkę.

Istorija 
Kališas (Calisia) II a. minimas Klaudijaus Ptolemėjaus. XI a. pastatyta pirmoji bažnyčia. XIII a. tapo kunigaikštystės sostine. 1343 m. Kališe Lenkija sudarė taiką su Vokiečių ordinu. XIV a.–XVII a. pirmoje pusėje Kališas labai plėtėsi. XVI a. tapo protestantizmo centru. 1585–1773 m. čia veikė jėzuitų kolegija.

Nuo 1837 m. vaivadijos centras. 1867–1918 m. gubernijos centras. XIX–XX a. plėtota tekstilės pramonė.

Šaltiniai 

Lenkijos miestai
Košalinas

Košalinas (, , ) – miestas-apskritis šiaurės vakarų Lenkijoje, prie Baltijos jūros. Išvystyta mašinų, maisto, baldų pramonė.

Miestų partnerystė 
  Noibrandenburgas, Vokietija
  Noimiunsteris, Vokietija
  Tempelhof-Schöneberg, Vokietija
  Gladsaksas, Danija
  Seinejokis, Suomija
  Buržas, Prancūzija
  Kristianstadas, Švedija
  Lyda, Baltarusija
  Fudžou, Kinija
  Švedtas, Vokietija
  Albano Lacialė, Italija

Šaltiniai 

Lenkijos miestai
Silezijos Ruda

Silezijos Ruda (, ) – miestas-apskritis pietų Lenkijoje, netoli Katovicų, Aukštutinės Silezijos aglomeracijoje, prie Klodnicos upės. Geležinkelio stotis. Išvystyta angliakasyba.

Istorija 

Minima nuo 1243 m. Miesto vardas leidžia manyti, kad rūda buvo kasama nuo senų laikų.

Lenkijos miestai
Tarnuvas

Tarnuvas (, ,  (Turna)) – miestas-apskritis pietryčių Lenkijoje. Geležinkelio stotis, vystoma chemijos ir mašinų pramonė.

Turistų lankomi objektai 

 Bima – miesto Senosios sinagogos fragmentas
 Pirmojo pasaulinio karo kapinės Nr. 200 ir Nr. 201. 
 Gotikinė medinė Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia ir XV a. Švč. Mergelės Marijos Gimimo katedra bazilika 
 Turgaus aikštėje stovinti XV–XVI a. rotušė
 Viduramžių pilies griuvėsiai
 Miesto Senosios kapinės ir Žydų kapinės
 1831 m. sukilėlių artilerijos generolo Juzefo Bemo mauzoliejus
 XIX a. Sanguškų pastatyti rūmai

Sportas 
 ZKS Unia Tarnów – sporto klubas, turintis futbolo, krepšinio, spydvėjaus komndas.
 MKS Tarnovia – sporto klubas turintis vyrų ir moterų komandas.
 Tarnuvo miesto stadiionas, kurio talpa 8 tūkst. žiūrovų.
 „Tarnovia“ stadionas, kurio talpa 3 tūkst. žiūrovų.

Šaltiniai 
 Tarnów // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich T. XII: Szlurpkiszki – Warłynka. Warszawa, 1892 (pl)
 Miesto internetinė svetainė (pl)

Nuorodos 
 Informacija turistams (pl, en ir kt. kalbomis)
 Secesinė miesto architektūra (pl)
 Tarnow ghetto (en)

Lenkijos miestai
Zeliona Gura

Zeliona Gura (, ) – miestas-apskritis vakarų Lenkijoje, Liubušo vaivadijoje. 

Miesto teisės Zeliona Gurai suteiktos 1323 m.

Geografija 
Zeliona Gura yra vakarų Lenkijoje, Odros upės slėnio šlaite, kur upė kerta Val Zeliona Góra – kalvų liniją, kuri yra gamtos paminklas (yra apledėjimo pėdsakų).

Pramonė 

Mieste išvystyta mašinų, tekstilės, maisto pramonė. Yra universitetas. Vyksta pramoginių dainų festivaliai.

Šaltiniai 

Lenkijos miestai

Galerija
Mikolajevas (Seinų apskritis)

Mikolajevas () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krasnapolio valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Krasnapolio valsčius
La Gomeros San Sebastianas

La Gomeros San Sebastianas () – miestas Ispanijoje, svarbiausia gyvenvietė ir uostas La Gomeros saloje (Kanarai). Išsidėstęs kalnų pašlaitėje salos rytinėje pakrantėje. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (terasine žemdirbyste) ir turizmu. Yra pagrindinis salos uostas, į kurį vyksta keltas iš Tenerifės. Eina du keliai į salos gilumą.

Yra kelios mokyklos, keletas aikščių (svarbiausia – Plaza de las Americas), pašto skyrius. Taip pat Grafo bokštas, 1447–1450 m. pastatytas La Gomeros grafui, su beveik 2 m storio sienomis. Tai vienintelis išlikęs bokštas iš trijų, pastatytų užkariaujant Kanarus. Plaukdamas į Ameriką 1492 m. čia buvo sustojęs remontuoti laivo „Pinta“ Kristupas Kolumbas. Čia semtu gėlu vandeniu Kolumbas krikštijo čiabuvius tik ką jo surastoje Amerikoje. San Sebastiane esančioje Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčioje jis meldėsi prieš išplaukdamas į nežinomus Atlanto vandenis link Amerikos 1492 m. rugsėjo 6 d.

Galerija

Kanarų miestai
Valjehermosas

Valjehermosas () – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, La Gomeros salos šiaurės vakaruose. Pro miestelį eina labai vingiuotas žiedinis salos kelias. Verčiamasi terasine žemdirbyste, turizmu. Valjehermosas garsėja tradicinio La Gomeros palmių medaus gamyba iš vietinių kanarinių palmių. Gaminamas vietinis vynas, auginami bananai.

Į pietus nuo Valjehermoso prasideda Garachonajaus nacionalinis parkas, o į šiaurę – Vargonų uolos (Los Organos). Yra amatų centras, poeto Pedro García Cabrera kultūros centras, botanikos sodas, jūrinis parkas.

Kanarų miestai
Aurelijus Stražnickas

Aurelijus Stražnickas (g. 1994 m. rugpjūčio 30 d. Alytuje) – Lietuvos kurčiųjų lengvaatletis.

Biografija
Nuo vaikystės domėjosi krepšiniu, futbolu ir šachmatais, o 2006-2009 m. pradėjo intensyviai treniruotis lengvojoje atletikoje. 2010 m. kovo 20 d. lydėjo pirmoji sėkmė: per Klaipėdoje vykusį Lietuvos kurčiųjų uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatą penkiolikametis užėmė antrą vietą 60 m sprinto ir  4x200 m estafetės rungtyse.

Pasiekimai 

Lietuvos neįgaliųjų lengvaatlečiai
Bucharos vilajetas

Bucharos vilajetas (), kitaip Bucharos sritis − Uzbekijos vilajetas, esantis šalies pietiniame pakraštyje.

Vilajeto centras − Buchara (241 300 gyv. 2005 m.). Vilajeto plotas − 40 300 km², gyventojų skaičius − 1 505,8 tūkst. (2005 m. sausio 1 d.).

Bucharos sritis įkurta 1938 m. sausio 15 d. 1982 m. Bucharos sritis padalinta į Bucharos ir Navojio sritis. Vėliau Uzbekijos sritis imta vadinti vilojatais.

Geografija 
Vilajeto žemės − dykuminė lyguma su atskiromis aukštumomis. Virš 90 % vilajeto žemių užima Kyzylkumo smėlynai. Tik pietuose, Zeravšano žemupyje, yra kelios nedidelės oazės − Gižduvano, Bucharos ir Karakulo.

Klimatas dykuminis, ryškiai žemyninis. Žiemos labai rūsčios, vasaros karštos ir sausos. Vandens ištekliai labai riboti. Pagrindinės upės − Zeravšanas ir Amudarja. Iš Amudarjos link drėkinamų oazių veda Amu-Bucharos ir Amu-Karakulo kanalai.

Senasis Bucharos miestas, įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą, yra pasaulinis turizmo centras. Tai miestas muziejus, kuriame išlikę virš 170 architektūros ir kultūros paminklų.

Ribos 
Su Bucharos vilajetu ribojasi:
 šiaurėje ir šiaurės rytuose − Navojo vilajetas,
 pietryčiuose − Kaškadarjos vilajetas,
 pietuose ir pietvakariuose − Turkmėnija,
 šiaurės vakaruose − Chorezmo vilajetas ir Karakalpakijos respublika.

Administracinis suskirstymas 
Vilajeto centras − Bucharos miestas.

Vilajete yra 10 miestų, 3 miesto tipo gyvenvietės ir 107 kišlakai.

Bucharos vilajetas suskirstytas į 11 kaimiškųjų rajonų (numeris lentelėje rodo rajono numerį žemėlapyje):

! Rajonas
! Nr.
! Centras
! Centropavadinimasuzbekiškai
|-----
| Alato
| 1
| Alatas
| Olot
|-----
| Bucharos
| 2
| Galaasija
| Gallaosiyo
|-----
| Džandaro
| 4
| Džandaras
| Jondor
|-----
| Gižduvano
| 3
| Gižduvanas
| Gʻijduvo
|-----
| Kagano
| 5
| Kaganas
| Kogon
|-----
| Karakulio
| 6
| Karakulis
| Qorakoʻl
|-----
| Karaulbazaro
| 7
| Karaulbazaras
| Qorovulbozor
|-----
| Pešku
| 8
| Jangibazaras
| Yangibozor
|-----
| Romitano
| 9
| Romitanas
| Romitan
|-----
| Šafirkano
| 10
| Šafirkanas
| Shofirkon
|-----
| Vabkento
| 11
| Vabkentas
| Vobkent
|}

Ekonomika 
Bucharos vilajetas turi daug gamtinių išteklių, ypač gamtinių dujų (vilajete yra didžioji dalis Uzbekijos dujų), naftos, grafito, bentonito, marmuro ir kalkakmenio.
Bucharos vilajete yra 31 gamtinių mineralinių išteklių telkinys, iš jų dabar naudojami tik 19 (grafito, apdailos akmens, kalkakmenio, smėlio (būtino silikatinių gaminių, betono ir plytų gamyboje).

Telkiniai:
 Alato rajone: 293,8 mlrd. m³ gamtinių dujų ir kondensato, 100 tūkst. tonų techninės druskos,
 Karaulbazaro rajone: 66,8 mln. m³ gamtinių dujų, 2104 tūkst. tonų kondensato, 9119 tūkst. tonų naftos,
 Kagano rajone: 265 tūkst. metrų skaldos,
ir t. t.

Labiausiai išvystyta pramonės šaka − tekstilės pramonė, svarbią vietą užima naftos gavyba ir perdirbimas, gamtinių dujų ir brangiųjų metalų gavyba. Plačiai paplitę tradiciniai uzbekų amatai − siuvinėjimas auksu, keramika, graviravimas. Bucharos vilajetas yra karakulinės avininkystės centras ir karakulio kailių gamybos centras Uzbekijoje.

Pagrindinių Bucharos vilajeto mineralinių išteklių sąrašas

Uzbekijos administraciniai vienetai
Agulas

Agulas () – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, La Gomeros salos šiaurėje, greta vandenyno kranto. Tai mažiausia bei mažiausiai gyventojų turinti La Gomeros savivaldybė. Verčiamasi terasine žemdirbyste, turizmu. Auginami bananai, kiti vaisiai.

Į šiaurę nuo Agulo yra siaura vandenyno pakrantės žemuma, o pietuose paviršius kyla į kalnus (ten yra Garachonajaus nacionalinis parkas).

Miesteliui būdinga tradicinė kanarietiška architektūra. Yra neogotikinio stiliaus Šv. Morkaus bažnyčia. Kiekvieną balandį vyksta Šv. Morkaus šventė. Taip pat yra lankytojų centras Juego de Bolas.

Kanarų miestai
Hermigva

Hermigva () – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, La Gomeros salos šiaurės rytuose. Pro miestelį eina žiedinis, labai vingiuotas kelias aplink salą. Verčiamasi žemės ūkiu. Seniau Hermigvoje plačiai augintos cukranendrės, tačiau dabar dominuoja bananai.

Veikia etnografinis muziejus, miltų (gofio) muziejus, amatų centras. Yra keletas mažų viešbučių.

Dėl vyraujančių vėjų Hermigvos slėnyje susidaro išskirtinai malonus klimatas. Tarptautinis meteorologų komitetas Hermigvos klimatą pripažino geriausiu pasaulyje.

Kanarų miestai
Valje Gran Rėjus

Valje Gran Rėjus () – miestelis Ispanijoje, Kanaruose, La Gomeros salos pietvakariuose, vandenyno pakrantėje. Savivaldybės centras yra gretimoje La Kaleros gyvenvietėje. Yra uostas, iš kurio vyksta ekskursijos prie Vargonų uolų, maršrutai į Plaja Santjagą, San Sebastianą ir Los Kristianosą.

Yra keli viešbučiai, bažnyčia, medicinos punktas.

Kanarų miestai
Alacheras

Alacheras () – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, La Gomeros salos pietinėje dalyje. Pro miestelį eina Garachonajaus-Plaja Santjago kelias.

Yra bažnyčia. Į šiaurę nuo Alachero prasideda Garachonajaus nacionalinis parkas, yra La Kalderos ugnikalnio krateris. Apylinkėse gausu koplyčių.

Alachero savivaldybei priklauso Plaja Santjago kurortas. Greta jo yra vienintelis saloje oro uostas.

Kanarų miestai
Čigongas

Čigongas (čigòngas [1 kirčiuotė], dar kitaip vadinamas cigunu (nenorminis variantas), kin. či - „gyvybinė energija“ + gun - „darbas, veiksmas, valdymas“, angl. qigong, chi kung) – senovės kinų sveikatinimo forma, kuri, manoma, buvo tradicinės kinų medicinos pagrindu. Čigongo praktikas sudaro eilė kvėpavimo pratimų, meditacijų, intensijos ir ritmingų judesių, kuriuos gali išmokti daugelis bet kuriame amžiuje ir esant bet kokiam fiziniam būviui.  Čigongo praktikos gali būti suvokiamos kaip senoviniai vegetatyviniai bioatsako pratimai, kurie pagerina teigiamas vegetatyvines funkcijas, susikoncentruojama į judėjimą ir pozas kombinuojant jas su kvėpavimo pratimais.

Praktikos esmė 

Taiči čigongo judesiai kilę iš kinų kovos menų ir gydymo tradicijų, filosofiškai paremtu in ir jan principu. Tai či kaip “vidinis” kovos menas kultivuoja praktikuojančiojo “či” vitalinės energijos tekėjimą ir balansavimą. Čigongo praktika istoriškai daugiau remiasi kinų gydymo praktikomis, šių praktikų esmė yra “či” energijos judėjimas per proto ir kūno pratimus. Iš esmės abu, tiek taiči, tiek čigongas, yra meditatyvios praktikos, kurios sukombinuotos su švelniais judesiais, proto fokusavimu, kvėpavimu, fiziniu atsipalaidavimu ir dvasiniu tobulėjimu. Indų Joga kartais net sugretinama kaip paralelė su kinų čigongo praktikomis. Sakoma, kad čigongo yra keletas tūkstančių pratimų formų, kai kurios pritaikytos konkrečiai ligoms gydyti 

Čigongas yra fiziniai ir mentaliniai pratimai be religinių komponentų. Čigongas apjungia kūno reguliavimą, kvėpavimą ir protą į bendrą visumą pasitelkiant kvėpavimą. Pirmieji čigongo pratimai užfiksuoti Geltonojo imperatoriaus valdymo laikotarpiu 2600 m. pr. m. e. Kinijoje. Iki šių dienų aktualiausi išliko gydomasis čigongas (pvz., Manteko Čijos Gydomojo Tao sistema) ir kovos menų čigongas (pvz., Šaolino vienuolyno vienuolių ir karių technikos).

Mokslinis pagrindimas 

Oficialiai čigongas gydymo tikslais pradėtas naudoti 1950 metais, kuomet įkurta Kinijos liaudies respublika, ypač po Tangshan čigongo reabilitacinės sanatorijos atidarymo Herbei provincijoje.  Čia buvo reabilituojami skrandžio bei žarnyno problemų turintys asmenys. Nuo tada čigongo praktikos naudojamos Kinijos medicinos klinikose ir plačiai praktikuojamos. 1957 m. atidarytas reabilitacijos centras Šanchajuje, čia čigongo terapija taikyta pasitelkus mokslinius metodus. Tuo metu čigongo praktiką rekomendavo sergant chroniniu hepatitu, turint aukštą kraujospūdį, širdies problemų, sergant tuberkulioze, astma, neurastenija, diabetu, glaukoma.  Čigongo instituto įkurtoje Čigongo ir energijos medicinos duomenų bazėje 2006 m. buvo daugiau nei 4000 straipsnių apie čigongo naudą anglų kalba. Šiais laikais išsivystė nauja šaka – medicininis čigongas, kuris apjungia Vakarų mokslą apie sveikatinimą ir ligų gydymą kartu.

Šaltiniai 

Kovos menai
Meditacija
Tradicinė kinų medicina
Navojo vilajetas

Navojo vilajetas (), kitaip Navojo sritis − Uzbekijos vilajetas, esantis šalies šiauriniame krašte.

Vilajeto centras − Navojis (125 800 gyv. 2007 m.). Vilajeto plotas − 110 800 km², gyventojų skaičius − 757,5 tūkst. (2005 m. sausio 1 d.). 60% gyventojų yra kaimo gyventojai.

Navojo sritis buvo įkurta 1982 m. balandžio 20 d. 1988 m. liepos 6 d. sritis buvo panaikinta, o 1992 m. sausio 27 d. − atkurta. Vėliau Navojo sritis sritis imta vadinti vilajetu.

Geografija 
Vilajeto klimatas yra dykuminis žemyninis.

Šiaurės vakarų dalyje yra Kyzylkumo plynaukštė, rytuose − Nurato kalnagūbriai, pietinėje dalyje teka Zeravšanas, pagrindinė vilajeto upė.

Ribos 
Su Navojio vilajetu ribojasi:
 šiaurėje ir šiaurės rytuose − Kazachija,
 rytuose − Džizako vilajetas,
 pietuose − Bucharos, Kaškadarjos ir Samarkando vilajetai,
 vakaruose − Karakalpakijos respublika.

Administracinis suskirstymas 
Vilajeto centras − Navojo miestas.

Navojio vilajetas suskirstytas į 8 kaimiškuosius rajonus (numeris lentelėje rodo rajono numerį žemėlapyje):

! Rajonas
! Nr.
! Centras
! Centropavadinimasuzbekiškai
|-----
| Chatyrčio (Khatyrchi)
| 4
| Jangirabadas
| Yangirabad
|-----
| Kanimecho (Kanimekh)
| 1
| Kanimechas
| Kanimekh
|-----
| Karmanos (Karmana)
| 2
| Navojis
| Navoiy
|-----
| Kyzyltepos (Kyzyltepa)
| 3
| Kyzyltepa
| Kyzyltepa`
|-----
| Navbahoro (Navbahor)
| 5
| Bešrabotas
| Beshrabot
|-----
| Nuratos (Nurota)
| 6
| Nurata
| Nurota
|-----
| Tamdy (Tomdi)
| 7
| Tamdybulakas
| Tomdibulok
|-----
| Učkuduko (Uchquduq)
| 8
| Učkudukas
| Uchquduq
|}

Ekonomika 
Vilajeto teritorijoje yra daug naudingųjų iškasenų − aukso, urano, volframo, fosforitų, kvarcinio smėlio, cemento žaliavos, kalkakmenių. Labai svarbūs aukso telkiniai ir ten veikianti aukso gavybos pramonė (Zarafšane). Taip pat eksploatuojami urano telkiniai.

Vilajete veikia energetikos, kalnakasybos metalurgijos, cheminė, medvilnės valymo, maisto, statybinių medžiagų gamybos įmonės. Stambiausios pramonės įmonės − Navojo metalurgijos kombinatas, Navojo šiluminė elektrinė, Navojo azoto trašų ir cemento gamyklos ir kt.

Aukso gavybai iš atliekinių metalurgijos kombinato uolienų buvo sukurta bendra uzbekų-amerikiečių įmonė „Zeravšan-Newmont“, veikusi iki 2006 m.

Augalininkystės šakos − medvilnės ir grūdinių javų auginimas, daržininkystė, vynuogininkystė. Vilajetas specializuojasi karakulinėje avininkystėje (antra vieta po Bucharos vilajeto, kasmet gauna virš 500 tūkst. karakulinių kailiukų). Taip pat auginami šilkverpiai ir gaunamas šilkas.

Geležinkelio linijų ilgis − 390,7 km, automobilinių kelių − 4,1 tūkst. kilometrų (iš jų 3,3 tūkst. km − asfaltuoti). Per vilajeto teritoriją eina geležinkelio linijos Taškentas−Turkmėnija, Taškentas−Učkudukas.

Vilajete veikia 362 bendrojo lavinimo mokyklos, kuriose mokosi 168,2 tūkst. vaikų. Taip pat veikia sporto ir muzikos mokyklos, Taškento valstybinio pedagoginio universiteto ir Taškento techninio universiteto filialai. Vilajete yra virš 120 kultūros klubų, 73 kino teatrai, 291 viešoji biblioteka, 2 muziejai.

62 ligoninėje dirba 2,4 tūkst. gydytojų, vidurinio medicininio personalo skaičius − 8,3 tūkst. žmonių.

Uzbekijos administraciniai vienetai
Zviagelis

Zviagelis (; 1795-2022 metais Voluinės Naugardas ) – miestas Ukrainos šiaurėje, Žytomyro srityje. Rajono administracinis centras. 

Miestas garsus, kaip ukrainiečių poetės Lesios Ukrainkos gimtinė. Gyventojų: 56 tūkst. (2001).

Miestų partnerystė 

  Lomža, Lenkija
 Rezeknė, Latvija
 Suomusalmis, Suomija
 Dolyna, Ukraina
 Suramis, Gruzija
 Rahačovas, Baltarusija
 Kurskas, Rusija

Žytomyro srities miestai
Kipro ralis

Kipro ralis − kasmetinės automobilių ralio varžybos, vykstančios nuo 1970 m. Lenktynes rengia „Kipro automobilių federacija“, o varžybų centras yra Limasolio miestas. Lenktyniaujama vingiuotais, netoliese esančių Troodo kalnų keliais. 2000−2006 m. šis ralis pateko į FIA organizuojamą Pasaulio ralio čempionatą (WRC). 2007 ir 2008 m. jis buvo vienas iš Artimųjų Rytų ralio čempionato (MERC) etapų. Kipro ralis į WRC sugrįžo 2009 m.

2010 m. tai buvo finalinis Tarpžemyninio ralio iššūkio (IRC) etapas ir prieš paskutinis MERC etapas.

Nugalėtojai

Šaltiniai

Nuorodos

 Oficiali svetainė
 Oficialus Pasaulio ralio čempionato tinklalapis

Ralio varžybos
Kipro sportas
Kyzyl Kija

Kyzyl Kija () – miestas Kirgizijos pietvakariuose, Batkeno srityje. Įsikūręs į pietus nuo Ferganos slėnio, 32 km į pietryčius nuo Ferganos ir 65 km į pietvakarius nuo Ošo. Miestas yra vienas seniausių anglių gavybos centrų Kirgizijoje.

Kirgizijos miestai
Kislovodskas

Kislovodskas – miestas pietų Rusijoje, Didžiojo Kaukazo šiaurinėje pašlaitėje, prie Olchovkos ir Berezovkos upių, 234 km į pietryčius nuo Stavropolio. Geležinkelio stotis. Balneologinis kurortas. Išvystyta maisto, lengvoji, baldų pramonė. Yra 2 universitetai, filharmonija, kraštotyros, kurorto istorijos, kosmonautikos istorijos muziejai.

Istorija 

Įkurtas 1803 m. kaip tvirtovė, miesto teises gavo 1830 m.

Pavadinimo kilmė 

Vardą gavo pagal tai, kad šiose vietovėse gausu gydomųjų šaltinių, kuriuose yra daug angliarūgštės ( – „rūgštus vanduo“).

Stavropolio krašto miestai
Rusijos kurortai
Kolpinas

Kolpinas – miestas vakarų Rusijoje, prie Ižoros upės, 26 km į pietryčius nuo Sankt Peterburgo. Geležinkelio stotis. Išvystyta geležies liejimo, sunkioji pramonė. Šv. Mykolo cerkvė.

Istorija

Įkurtas 1722 m., 1912 m. gavo miesto teises, 1936 m. priskirtas prie Leningrado kaip atskiras miestas.

Rusijos miestai
Natalija Bunkė

Natalija Bunkė (mergautinė pavardė Ivanova, g. 1983 m. vasario 5 d. Kaune) – Lietuvos pop muzikos atlikėja, merginų grupių „YVA“ ir „Pop Ladies“ įkūrėja bei dainininkė.

Biografija 
Mokėsi muzikos mokykloje, dalyvavo „Dainų dainelės“ konkurse. Baigė Kauno Pilėnų vidurinę mokyklą.  2005 m. įkūrė popmuzikos grupę „YVA“. Dalyvavo 2009 m. Lietuvos Eurovizijos atrankoje. 2010 m. šou renginyje „Žvaigždžių duetai“ laimėjo 3-ąją vietą (kartu su renginių vedėju Vitalijumi Cololo). 2011 m. gruodžio mėn. paskelbė apie grupės „YVA“ veiklos pabaigą. 2012 m. su Katažina Nemycko, Liepa Mondeikaite ir Oksana Pikul susibūrė į naują grupę „Pop Ladies“.

Asmeninis gyvenimas 
2005 m. ištekėjo už grupės „B'Avarija“ dainininko Deivydo Zvonkaus ir tapo Natalija Zvonke, tačiau 2010 m. pora išsiskyrė. 2011 m. antrąkart ištekėjo už verslininko Danieliaus Bunkaus, su kuriuo 2011 m. rugpjūčio mėn. susilaukė sūnaus Kristupo.  2013 m. pora išsiskyrė. Natalija pasiliko Bunkės pavardę.  2021 m. rugsėjo 16 d. ištekėjo už Edgaro Eidėjaus.

Sesuo Kristina Ivanova (g. 1987 m.) merginų grupės „ŠarkA“ narė, buvusi grupės „YVA“ narė.

Šaltiniai 

Lietuvos dainininkai
Komsomolskas prie Amūro

Komsomolskas prie Amūro – miestas rytų Rusijoje, nusidriekęs 20 km išilgai kairiojo Amūro kranto, ties jo sankirta su BAM. Vyrauja daugiaaukščiai namai, plačios gatvės su medžiais pakraščiuose. Keli mokslo institutai, muziejai, dramos teatras.

Istorija

1860 m. miesto vietoje buvo rusų gyvenvietė Пермское ir nanajų Дземги. 1932 m. staigiai imtas statyti naujas miestas, darbuose, pagal oficialiąją versiją, dalyvavo daug komjaunuolių (). Anot A. Solženicyno, Komsomolskas buvo pastatytas Gulago kalinių rankomis .

Pramonė
Mieste išplėtota medienos, laivybos, aviacijos, naftos, lengvoji, statybų pramonė.

Šaltiniai 

Chabarovsko krašto miestai
Kovrovas

Kovrovas – miestas vakarų Rusijoje, prie Kliazmos upės. Išvystyta mašinų, tekstilės, statybų pramonė, gaminami motociklai, yra „ZID“ karinė gamykla.

Istorija 

Nuo XII a. minimas kaimas Елифановка, vėliau tapęs Рождественское. XVI a. pavadintas Коврово pagal kunigaikščių Kovrovų, kuriems priklausė, pavardę. 1778 m. gavo miesto teises ir bardą Ковров. 1863 m. nutiesus geležinkelį ėmė sparčiai vystytis pramonė.

Sportas 

 Motobolo klubas „Kovrovec“ – viena geriausių Rusijoje, nacionalinės rinktinės pagrindas.

Žymūs žmonės 

Kovrove gyveno ginklų konstruktorius Vasilijus Degtiariovas.

Vladimiro srities miestai
Nevinomyskas

Nevinomyskas – miestas pietų Rusijoje, abipus Kubanės ties Didžiojo Zelenčiuko žiotimis, 62 km į pietus nuo Stavropolio. Geležinkelio mazgas. Išvystyta chemijos, elektrotechnikos, vilnos, maisto pramonė. Yra kraštotyros muziejus.

Istorija 

1778 m. įkurtas redutas Невинномысский, buvęs prie kyšulio (), kuris susiformavo ties Невинка upe – legendos byloja, kad šioje upėje būdavo skandinamos nekaltos moterys ir vaikai ( – „nekaltas“). 1825 m. prie reduto įkurta stanica Невиномысская. 1939 m. suteiktos miesto teisės ir dabartinis vardas.

Stavropolio krašto miestai
Theravada

Theravada (Pali: थेरवाद theravāda, Sanskritu: स्थविरवाद sthaviravāda); pažodžiui: „senolių mokymas“ arba „senovinis mokymas“. Theravada yra pati seniausia išlikusi budizmo filosofinė mokykla. Ji atsirado Indijoje. Ši mokykla yra ganėtinai konservatyvi ir apskritai ji yra pati artimiausia ankstyvajam budizmui.  

Theravados pakraipa daugelį amžių buvo pagrindinė Šri Lankos religija  bei kitų žemyninių Pietryčių Azijos šalių, kaip antai Kambodžos, Laoso, Mianmaro ir Tailando. Šią budizmo kryptį taip pat išpažįsta ir kai kurios etninės grupės Pietvakarių Kinijoje, Vietname, Bangladeše, Malaizijoje bei Indonezijoje. Pastaruoju metu Theravados pakraipa įgauna populiarumo Singapūre, Indijoje ir Vakaruose.  Šiuo metu Theravados krypties pasekėjų pasaulyje yra virš 100 milijonų.

Išnašos 

Budizmo mokyklos
Oktiabrskis

Oktiabrskis () – miestas, Baškirijoje, vakarų Rusijoje, prie Iko upės.

Gyventojai

Galerija 

Baškirijos miestai
Šahrisabzas

Šahrisabzas ( − „žaliasis miestas“) − miestas pietų Uzbekistane, Kaškadarjos vilajete, Kitabo-Šahrisabzo oazėje, 80 km į pietus nuo Samarkando. Pro miestą eina Termezo−Samarkando plentas.

Medvilnės valymas, konservų, vynuogininkystės gamyklos. Tradiciniai amatai.

Paveldas 

Miestas pasižymi gausiu architektūros paveldu: mongolų valdovo Timūro rūmai (pastatyti 1385 m., išlikusi tik 65 m aukščio įėjimo vartų arka), Dorut Tilavato memorialinis kompleksas, kurį sudaro šeicho Šamsad Dino Kuljalo al Kešio mauzoliejus (jame palaidotas ir Timūro tėvas Amiras Turagajus), Gumbazi Seidano mauzoliejus, Kok Gumbazo mečetė (pastatyta 1437 m. Ulugbego). Į rytus nuo mečetės yra Hazrati Imamo mauzoliejų kompleksas, kur palaidotas vyriausiasis Timūro sūnus Džehangyras. Taip pat rastas požeminis rūsys, kuriame turėjusi būti Timūro kapavietė, tačiau emyras palaidotas Samarkande. Šahrisabze taip pat yra senovinės pirtys, XVIII a. turgus.

2000 m. Šahrisabzas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Galerija

Istorija 

Senovėje miestas buvo žinomas kaip Kešas ir buvo Sogdo (Achamenidų imperijos provincijos) sostinė. Miestas taip pat siejamas su šaltiniuose minima Nautaka ir galimai yra vienas seniausių Vidurinės Azijos miestų. Būtent Nautakoje Aleksandro Makedoniečio generolas Ptolemėjas sulaikė ir nužudė paskutinį Achamenidų sosto įpėdinį Besą. VII a. miestą užkariavo arabai.

Nuo XIV a. miestas jau vadintas Šahrisabzu. 1336 m. Chodža Ilgaro kaime šalia Šahrisabzo gimė Timūras − Timūridų dinastijos pradininkas. Pradžioje Šahrisabzas buvo jo pagrindinis miestas, bet vėliau sostinė perkelta į Samarkandą. XVI a. miestą nusiaubė Bucharos emyras Abdulachanas II. Miestas ilgą laiką priklausė Bucharai, kol 1870 m. užimtas rusų.

Pasaulio paveldo objektai Uzbekijoje
Uzbekijos miestai
Rubcovskas

Rubcovskas – miestas rytų Rusijoje, miškastepėse, prie Alėjaus upės, 281 km į pietvakarius nuo Barnaulo. Rajono centras. Geležinkelio stotis. Išvystyta mašinų, statybų, maisto, lengvoji pramonė, avininkystė. Yra dramos teatras, kraštotyros muziejus, medinė Šv. arkangelo Mykolo cerkvė.

Už 40 km į šiaurės vakarus nuo miesto yra Лебяжье kurortas, kur gydoma druskomis ir kumysu.

Istorija 

Įkurtas 1886 m. kaip Рубцово kaimas. 1915 m. nutiestas geležinkelis Novonikolajevskas–Semipalatinskas. 1927 m. suteiktos miesto teisės.

Altajaus krašto miestai
Ust Ilimskas

Ust Ilimskas – miestas rytų Rusijoje, prie Angaros] upės, 700 km į šiaurę nuo Irkutsko. Rajono centras. Oro uostas, upių uostas, ties miestu suformuotas Ust Ilimsko tvenkinys ir pastatyta vandens jėgainė. Išvystyta medienos, statybų, energetikos pramonė.

Istorija 

Įkurtas 1966 m. kaip vandens jėgainės darbinikų gyvenvietė. 1973 m. suteiktos miesto teisės.

Irkutsko srities miestai