joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
K ir D

K ir D – pastatų kompleksas Klaipėdos miesto centre, Naujojo Sodo gatvėje.

Kompleksą sudaro du aukštuminiai pastatai (20 aukštų), dviejų aukštų komercinis pramogų centras ir daugiaaukštė automobilių stovėjimo aikštelė. Kompleksas sujungtas su „Klaipėdos“ viešbučiu. Ant stogo įrengta stiklinė terasa. „K-centras“ yra „Klaipėdos“ viešbučio priklausinys, kuriame taip pat veikia biurai. „D“ formos pastatas yra gyvenamasis namas.

Komplekso statybą inicijavo UAB „Palangos statyba“, 2002 m. tapusi pagrindine „Klaipėdos“ viešbučio akcininke. Projekto vystytojai suteikė kompleksui „K ir D“ vardą: „K“ raidės formos pastatas simbolizuoja Klaipėdos miesto, o „D“ − Dangės upės pavadinimą.

Nors oficialioje K-centro svetainėje teigiama, kad pastatų architektūra „siekta atkartoti autentišką istorinį Klaipėdos krašto fachverko stilių, kuris kartu su šalia esančiais pastatais sukuria darnų architektūrinį ansamblį“, Alternatyvios kultūros paveldo komisijos veikloje dalyvaujanti Klaipėdos miestiečių iniciatyvinė grupė, taip pat kai kurie Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos nariai, tvirtinant UAB „Palangos statyba“ naudingus detaliuosius planus, viešai abejojo tuo, ar tinka du masyvių proporcijų ir ekspresyvios architektūros 20 aukštų pastatai jautrioje urbanistinio paveldo teritorijoje, šalia senosios miesto rotušės.

Šaltiniai

Nuorodos 
 www.k-centras.lt

Klaipėdos pastatai
Lietuvos dangoraižiai
Balys Vaitkus

Balys Vaitkus (g. 1963 m. liepos 28 d. Rietave) – lietuvių vargonininkas, pianistas, klavesinininkas.

Nacionalinės vargonininkų asociacijos vadovas ir valdybos pirmininkas (nuo 2017).

Biografija 
1985 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje su pagyrimu baigė fortepijono (prof. M. Azizbekovos klasė) ir vargonų (prof. L. Digrio klasė) specialybes. 1988–1989 m. stažavosi Prahos menų akademijoje (Čekija), 1994 m. baigė vargonų meno aspirantūrą Liubeko aukštojoje muzikos mokykloje (prof. M. Haselböck klasė). 2007–2008 m. B. Vaitkus studijavo klavesiną G. Lukšaitės-Mrázkovos klasėje Prahos menų akademijoje, 2013 m. stažavosi Hagos Karališkojoje konservatorijoje (klavesino prof. J. Ogg klasėje). 2011-2015 studijavo LMTA meno doktorantūroje, prof. G. Lukšaitės-Mrázkovos klavesino klasėje. Mokslo darbui vadovavo prof. hab. dr. Gražina Daunoravičienė. Suteiktas menų daktaro laipsnis.

B. Vaitkus sėkmingai dalyvavo keliuose tarptautiniuose pianistų ir vargonininkų konkursuose. 1984 m. jis laimėjo 2-ąją premiją tarptautiniame pianistų konkurse Rygoje (Latvija), 1989 m. – specialų prizą už geriausią čekų muzikos atlikimą tarptautiniame konkurse „Prahos pavasaris“ (Čekija), 1993 m. – 3-iąją premiją ir publikos simpatijų prizą Gelsenkircheno tarptautiniame vargonininkų konkurse (Vokietija), 1995 m. – 2-ąją premiją ir specialų prizą už geriausią lietuviškos muzikos atlikimą M. K. Čiurlionio tarptautiniame vargonininkų konkurse.

B. Vaitkus koncertuoja Lietuvoje ir Europos šalyse, dalyvauja festivaliuose. Grojo su Lietuvos nacionalinės filharmonijos simfoniniu ir Valstybiniu simfoniniu orkestrais, Lietuvos kameriniu orkestru, kamerinės muzikos ansambliu Musica humana ir kt. Jo įrašai skamba keliose kompaktinėse plokštelėse.

Nuo 1989 m. B. Vaitkus dirba Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje. Nuo 2002 m. jis yra tarptautinio festivalio „Vargonų vasara“, tarptautinių meistriškumo kursų „Vargonų vasaros akademija“, koncertų ciklo „Gaudžia istoriniai vargonai“ ir respublikinio J. Žuko jaunųjų vargonininkų konkurso iniciatorius ir meno vadovas. 2011–2015 m. B. Vaitkus dirbo Lietuvos nacionalinės filharmonijos ansamblio Musica humana klavesinininku ir vargonininku. 2015–2016 m. - Lietuvos muzikos ir teatro akademijos Vargonų ir klavesino katedros vedėjas. Nuo 2017 m. - Nacionalinės vargonininkų asociacijos vadovas ir valdybos pirmininkas.

Lietuvos vargonininkai
Lietuvos pianistai
Tarptautinis Baudžiamasis Teismas

Tarptautinis Baudžiamasis Teismas, TBT - nuolatinė tarptautinė teismo institucija, įgaliota vykdyti savo jurisdikciją asmenims už labai sunkius, tarptautinę bendriją verčiančius susirūpinti nusikaltimus, nurodytus TBT Statute, ir papildanti nacionalinę baudžiamąją jurisdikciją. Teismo jurisdikciją ir jo veiklą reglamentuoja TBT Statutas.

Teismo buveinė yra Haga, Nyderlandai. Teismo pageidavimu jo posėdžiai gali vykti ir kitur.

Tarptautinis Baudžiamasis Teismas yra tarptautinės teisės subjektas. Jis taip pat turi tokį teisinį subjektiškumą, kurio gali prireikti jo funkcijoms vykdyti ir tikslams pasiekti. Funkcijas ir įgaliojimus Tarptautinis Baudžiamasis Teismas gali vykdyti kiekvienos valstybės, Statuto šalies, teritorijoje, o atskiru susitarimu – ir kokios kitos valstybės teritorijoje.

2013 m. spalio mėn. duomenimis teismą įsteigusį statutą yra ratifikavusios 122 valstybės. Teisme dirba per 300 tarnautojų. 2003-2009 m. teismui vadovavo kanadietis Philippe Kirsch. Nuo 2009 m. šias pareigas eina korėjietis Song Sang-Hyun.

Jurisdikcija 

Teismo jurisdikcijai priklauso tik labai sunkūs, visą tarptautinę bendriją verčiantys susirūpinti nusikaltimai (TBT Statuto 5 str.):
 genocidas
 nusikaltimai žmoniškumui
 karo nusikaltimai
 agresijos nusikaltimas.

Teismas vykdo jurisdikciją agresijos atžvilgiu tik tuo atveju, jei yra priimta atitinkama nuostata, kurioje apibrėžiamas šis nusikaltimas ir nurodoma, kokiais atvejais Teismas vykdo jurisdikciją šio nusikaltimo atžvilgiu. Tokia nuostata neprieštarauja atitinkamoms JT Chartijos nuostatoms.

Teismo jurisdikcijai priklauso tik nusikaltimai, padaryti po šio Statuto įsigaliojimo (Jurisdikcija ratione temporis). Jei valstybė Statuto šalimi tampa po jo įsigaliojimo dienos, Teismas gali vykdyti jurisdikciją tik nusikaltimų, padarytų po Statuto įsigaliojimo tai valstybei, atžvilgiu, jei ši valstybė nepadarė pareiškimo, pripažindama teismo jurisdikciją.

Teismas gali vykdyti savo jurisdikciją bet kurio TBT Statuto 5 straipsnyje nurodyto nusikaltimo atžvilgiu, jei:
 dėl vieno ar kelių tokių nusikaltimų pagal TBT Statuto 14 straipsnį į prokurorą kreipiasi valstybė, Statuto šalis;
 dėl vieno ar kelių tokių nusikaltimų į prokurorą kreipiasi Saugumo Taryba, vadovaudamasi JT Chartijos VII skyriumi; arba
 pagal 15 straipsnį prokuroras yra pradėjęs tokio nusikaltimo tyrimą.
 
Valstybė, Statuto šalis, gali kreiptis į prokurorą dėl vieno ar kelių nusikaltimų, priklausančių Teismo jurisdikcijai, ir prašyti, kad prokuroras ištirtų padėtį ir nuspręstų, ar pateikti kaltinimus vienam ar keliems konkretiems asmenims už tokių nusikaltimų padarymą. Kreipimesi kaip galima išsamiau išdėstomos svarbios aplinkybės ir pridedami besikreipiančios valstybės turimi pagrindžiamieji dokumentai.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali svetainė (anglų, prancūzų k.)
 TBT Statutas
 ICC koalicija 
 Dokumentai dėl 1998 m. Tarptautinio baudžiamojo teismo Romos Statuto ratifikavimo (LR Teisingumo ministerijos raštas, teisinės išvados ir kt.)

Tarptautinė baudžiamoji teisė
Tarptautiniai teismai
Ochotsko subprefektūra

Ochotsko subprefektūra ( – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje. Įkurta 1897 m., iki pervadinimo 2010 m. vadinta Abaširio subprefektūra.

Geografija

Miestai 
Abaširio subprefektūroje yra 3 miestai.
 Kitamis
 Abaširis (sostinė)
 Monbecu

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai kiekvienoje apskrityje.
 Abaširio apskritis
 Bihoras
 Cubecu
 Odzora
 Monbecu apskritis
 Engaru
 Jubecu
 Nišiokopė
 Okopė
 Oumu
 Takinoujė
 Šiario apskritis
 Kijosatas
 Košimidzu
 Šiaris
 Tokoro apskritis
 Kunepu
 Oketas
 Saroma

Miestų, miestelių ir kaimų sujungimai 

 2005 m. spalio 1 d., Monbecu apskrityje buvę Ikutaharos ir Marusepu miesteliai bei Širatakis buvo prijungti prie Engaru miestelio.
 2006 m. kovo 5 d., prie Kitamio miesto prijungti Tokoro apskrityje buvę Tano, Rubešibės ir Tokoro miesteliai.
 2006 m. kovo 31 d., Abaširio apskrityje buvę Memanbecu miestelis ir Higašimokoto kaimas sujungti į naują Odzoros miestelį.
 2006 m. kovo 31 d., Monbecu apskrityje buvęs Kamijūbecu miestelis prijungtas prie Jūbecu miestelį.

Nuorodos 

 Ochotsko subprefektūros oficiali svetainė 

Hokaido subprefektūros
Rinkevičius

Rinkevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Rinkevičienė (ištekėjusi moteris) ir Rinkevičiūtė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

Gintaras Rinkevičius – dirigentas;
Pranas Rinkevičius – žurnalistas, tremtinys;
Tomas Rinkevičius – krepšinio žaidėjas;
Viktoras Rinkevičius – politikas;
Vytautas Rinkevičius – politikas;
Zenonas Rinkevičius – pedagogas, chorvedys.
GKS Górnik Łęczna

Lenčnos „Górnik“ – Lenkijos futbolo klubas iš Lenčnos.

Istorija 
Klubo komanda iki 2007 m. žaidė Lenkijos Ekstraklasa lygoje. Po 2006-2007 m. sezono dėl korupcijos skandalo klubas buvo išmestas iš Ekstraklasa ir perkeltas į 3 lygą.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Lietuviai 
  Donatas Nakrošius, gynėjas, (2017–2018);
  Džiugas Bartkus, vartininkas, (2016);
  Fiodor Černych, puolėjas, (2014–2015);
  Evaldas Raziulis, puolėjas, (2015);
  Eivinas Zagurskas, saugas, (2010–2011).

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)

Gornik Leczna
SSA Arka Gdynia

Gdynės „Arka“ – Lenkijos futbolo klubas iš Gdynės.

Istorija 
Po 2006-2007 m. sezono dėl korupcijos skandalo klubas buvo išmestas iš Orange Ekstraklasa ir nuleistas į I lygą.

Pasiekimai 

 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Sezonai 

|}

Logotipai

Sudėtis 
Atnaujinta: 2019 m. rugsėjo 23 d.

Žymūs žaidėjai 
Janusz Kupcewicz
Andrzej Szarmach
Adam Musiał
Bartosz Ława
Grzegorz Niciński

Lietuviai
 Tadas Labukas, puolėjas 2009–2011

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)

Arka
Spyker F1

Spyker F1 – buvusi Formulės 1 komanda susikūrusi 2006 birželio mėn. pakeitusi trumpai gyvavusią Midland F1 Racing komandą. 2007 m. komandą įsigijo Force India F1 Team komanda.

Istorija 
Komanda priklausė olandų konsorciumui, kuriam vadovavo Michael Mol (Spyker – sportinių automobilių gamintojas). 2006 m. ji buvo nupirkta iš kompanijos Midland. Kinijos GP metu komandos vadovas Colin Kolles pranešė, jog jos iki tol naudojamus Toyota variklius 2007 metais pakeis Ferrari agregatai, kadangi Toyota F1 nusprendė bendradarbiauti su Williams F1 komanda.

Komandos pilotai kovodavo tik dėl paskutinių vietų lenktynėse, o vienintelį tašką komandos istorijoje pelnė Adrianas Sutilas Japonijos GP metu finišavęs aštuntoje vietoje.

2007 m. rugsėjo 3 d. pranešta jog parduota Spyker F1 komanda. Nyderlandų automobilų gamintojo Spyker formulės komandą nupirko Michiel Mol vadovaujamas koncernas ir privačios Indijos avialinijų bendrovės savininkas Vijay Mallya.  Komanda pervadinta į Force India F1 Team.

Formulės 1 rezultatai

Nuorodos 
 Spyker fanų puslapis

Šaltiniai 

Formulės 1 komandos
Chiara Lubich

Chiara Lubich (gimė 1920 sausio 20 Triente, Šiaurės Italijoje – mirė 2008 kovo 14 Italijoje) – Fokoliarų judėjimo įkūrėja, autorė.

Biografija 
 1943 m. įkūrė Fokoliarų judėjimą – vieną didžiausių katalikų pasauliečių organizacijų.
 Yra visuotinai žinoma kaip vienybės tarp įvairių Bažnyčios tikrovių skatintoja bei pripažinta ne vien ekumenizmo, bet ir religijų dialogo ekspertė.
 1996 m. jai buvo suteikta UNESCO premija už auklėjimą taikai. Kaip 1996 rugpjūčio 13 pranešė šios JT švietimo, mokslo ir kultūros organizacijos atstovai, jos įkurtas dvasinis sąjūdis daug nusipelnė, skatindamas taiką ir vienybę tarp skirtingų kartų, socialinių sluoksnių, taip pat tarp tikinčiųjų ir netikinčiųjų.

Išleistos knygos 
 „Meditacijos“ italų kalba yra pirmoji Chiaros Lubich knyga. Pasirodžiusi 1959 m., buvo išleista 26 kartus, išversta į dvidešimtį kalbų.
 „Dvasiniai Raštai“, didžiausias autorės kūrinys – 4 tomų veikalas.
 „Kada matėme tave?“ (1997),
 „Dvasinė doktrina“ („La dottrina spirituale“, 2002),
 „Statant„išorinę pilį“ („Costruendo „il castello esteriore“, 2002),
 „Naujas kelias. Vienybės dvasingumas“ („Una via nuova. La spiritualita’ dell’unita’“, 2002).

Nuorodos 
 Biografija  (anglų k.)
 Apie Chiarą Lubich (anglų k.)

Krikščionių vienuoliai
Italijos vienuoliai
Hidakos subprefektūra

Hidakos subprefektūra – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje. Įkurta 1897 m. Didžiąją dalį subprefektūros užima kalnai. Hidaka – retai apgyvendinta, užtat turi daug gamtinių išteklių.

Istorija 

 1897 m. įkurta Urakavos subprefektūra
 1932 m. Urakavos subprefektūra pervadinta į Hidakos subprefektūrą.

Geografija

Miestai 
Prefektūroje nėra nė vieno miesto.

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai kiekvienoje apskrityje
 Hidakos apskritis
 Šinhidaka
 Saru apskritis
 Hidaka
 Biratoris
 Nijikapu apskritis
 Nijikapu
 Urakavos apskritis
 Urakava
 Samanio apskritis
 Samanis
 Horoidzumio apskritis
 Erimas

Miestelių susijungimai 

 2006 m. kovo 1 d. Monbecu buvo prijungtas prie Hidakos.
 2006 m. kovo 31 d., Micuišio apskrityje buvęs Micuišio miestelis ir Šidzunajaus apskrityje buvęs Šidzunajaus miestelis buvo sujungti į naują Šinhidakos miestelį. Sujungimo metu buvo įkurta nauja – Hidakos apskritis, tačiau buvo panaikintos senosios Micuišio ir Šidzunajaus apskritys.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 
 

Hokaido subprefektūros
Hijamos subprefektūra

Hijamos subprefektūra – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje, įsikūrusi Ošimos pusiasalyje. Subprefektūrai taip pat priklauso Okuširio sala.

Geografija

Miestai 
Prefektūroje nėra nė vieno miesto.

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai kiekvienoje apskrityje.
 Hijamos apskritis
 Esašis (sostinė)
 Kaminokunis
 Asabu
 Nišio apskritis
 Otobė
 Kudo apskritis
 Setana
 Setanos apskritis
 Imakanė
 Okuširio apskritis
 Okuširis

Miestelių susijungimai 

 2005 m. rugsėjo 1 d., Kudo apskrityje buvęs Taisėjus ir Setanos apskrityje buvę Kitahijama ir Setana buvo sujungti į Setanos miestelį (jis dabar priklauso Kudo apskričiai).

 2005 m. spalio 1 d., Nišio apskrityje buvęs Kumaišis ir Jamakošio apskrityje, Ošimoje buvęs Jakumas sujungti į Jakumos miestelį Ošimos subprefektūroje. Sujungimo metu, taip pat buvo įkurta nauja Futamio apskritis, kuriai priklauso Jakumas.

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

Hokaido subprefektūros
Eta (raidė)

Eta (Η, η) – septintoji graikų abėcėlės raidė. Išsivystė iš finikiečių cheto. Graikų kalboje raidės pavadinimas yra ήτα, lotynų kalboje – eta. Dabar eta dar klaidingai vadinamas ženklas @, dažniausiai naudojamas rašant el.pašto adresą. 

E
Graikų abėcėlė
Raidės
Ona Narbutienė

Ona Narbutienė-Litvinaitė (1930 m. spalio 26 d. Kaune – 2007 m. liepos 10 d. Vilniuje) – Lietuvos muzikologė, renginių vedėja.

Biografija 
Gimė Lietuvos kariuomenės kapitono Kazio Litvino šeimoje. Vaikystę praleido Klaipėdos krašte, Čiūtelių dvare.  1949 m. su mama ir senele išvežta į Sibirą. Irkutsko srityje dirbo kolūkyje, plytų fabrike, įstojo į tenykštę muzikos mokyklą, kurią baigusi kurį laiką joje dėstė.

1955 m. grįžo į Vilnių ir tęsė mokslą Lietuvos valstybinėje konservatorijoje, ją baigė 1960 m. įgydama muzikos istorikės specialybę. Nuo 1971 m. buvo renkama į Lietuvos kompozitorių sąjungos Valdybą ir Tarybą, 1975–1979 m. vadovavo muzikologų sekcijai. 1993 m. apgynė daktaro disertaciją. Nuo 1994 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos docentė.

1992–2000 m. kuratoriumo Buckower Begegnungen (Vokietija) narė, dalyvavo įvairių visuomeninių organizacijų, komitetų, tarybų veikloje. Dešimt metų organizavo ir vedė Tomo Manno festivalio Nidoje muzikines programas. 

Vyras Vytautas Narbutas, duktė Onutė Narbutaitė, sūnus Vytautas Kazimieras Narbutas.

Mokslinė veikla 
Savo tyrinėjimų objektu pasirinko lietuvių muziką ir šioje srityje itin intensyviai dirbo visą savo gyvenimą. 15 knygų autorė ir sudarytoja. Pirmoji jos knyga, išspausdinta 1968 m., buvo skirta Juozui Naujaliui. Prie šio kompozitoriaus muzikologė dar sykį grįžo 1989 m. Eduardo Balsio kūrybą tyrinėjo trijose studijose: 1971 m., 1975 m. bei baigiamojoje kapitalinėje studijoje – 1999 m. Antanui Kučingiui skirtos dvi knygos, išleistos 1971 m. ir 1993 m.

Ona Narbutienė yra išleidusi knygas apie dainininką ir kompozitorių Juozą Indrą (1975 m.), kompozitorę Konstanciją Brundzaitę (1983 m.), kompozitorius Stasį Vainiūną (1991 m.), Kazimierą Viktorą Banaitį (1996 m.), albumą, skirtą Juozui Gruodžiui (1984 m.), išsamią apybraižą „Muzikinis Kaunas 1920–1940“ (1992 m.), Stasį Barą (2000 m.). Vienas reikšmingiausių paskutinių Onos Narbutienės darbų buvo knyga apie kompozitorių Vytautą Bacevičių (2005 m.).

Lietuvos kompozitorių sąjungos Muzikologų sekcija įsteigė O. Narbutienės premiją už Lietuvos muzikinės kultūros tyrinėjimą ir populiarinimą.

Įvertinimas 
 1999 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija
 2007 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius

Šaltiniai 

Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatai
Lietuvos muzikologai
Lietuvos pedagogai
Airbus Beluga

Airbus A300-600ST oficialiai dar vadinamas Super Transporter, bet daugiau žinomas kaip Airbus Beluga – Airbus kompanijos transporto lėktuvas.

Pavadinimas 

Pagal fiuzeliažo formą primena baltąjį delfiną. Anglų kalba šis delfinas - Beluga.

Istorija 

Airbus kompanijos įmonės yra keliose Europos valstybėse. Norint pristatyti iš įmonės Hamburge (Vokietija) į įmonę Tulūzoje lėktuvo Airbus A310 kabiną sumontavimui, kompanija nusprendė jog anksčiau tokioms operacijoms nebeužtenka naudojamo transporto lėktuvo Aero Spacelines Super Guppy. Buvo nutarta sukuri ir pagaminti didesnės talpos tokio tipo lėktuvą Airbus A300 lainerio bazėje.

Iš viso buvo pagaminti tik 5 vienetai, kuriuos naudojo Airbus dukterinė kompanija Airbus Transport International. Taip pat šiuos lėktuvus nuomojo Vokietijos karinės pajėgos, NASA (JAV).

Šiuo metu Airbus kompanija toliau kuria panašų į Airbus Beluga lėktuvą. Pasirinkta Airbus A340 lainerio bazė. Naujesniu tokio tipo lėktuvu numatyta transportuoti didžiausio pasaulyje keleivinio lainerio Airbus A380 sparnus ir fiuzeliažo dalis iš pagaminimo vietos Hamburge į surinkimo įmonę Tulūzoje. Toks tranportavimo būdas yra ekonomiškesnis ir greitesnis palyginus su transportavimu jūra ar sausumos keliais.

Charakteristikos 

 Ilgis: 54,16 m
 Aukštis: 17,24 m
 Plotis ties sparnais: 44,84 m
 Sparnų plotas: 260 m²

 Tuščioji masė: 86,5 t
 Didžiausia kylamoji masė: 155 t

 Krovinių tūris: 1400 m³

 Didžiausias greitis: 780 km/h
 Kreiserinis greitis: 750 km/h

 Pakilimo ilgis: 1950 m
 Nusileidimo ilgis iki sustojimo: 1 176 m
 Skrydžio nuotolis: 2779 km (su 40 t svoriu), 4632 km (su 20 t)

 Darbinis aukštis: 10670 m

 Varikliai: 2 turboventiliatorinės turbinos General Electric CF6-80C2A1 (262,4 kN keliamoji galia, vienos)

Panašūs lėktuvai 
 Airbus Beluga XL
 Antonov An-225
 Antonov An-124
 Aero Spacelines Super Guppy
 Aero Spacelines Pregnant Guppy
 Boeing 747 Large Cargo Freighter

Įdomybės 
Airbus Beluga niekada nebuvo aktyviai pristatomas pasaulinei rinkai. Įmonės darbuotojai kalba, jog šį lėktuvą bandė įsigyti JAV transporto bendrovė FedEx, tačiau jai buvo atsakyta. Baimintasi, kad šis transpoto lėktuvas papuls į konkuruojančios įmonės Boeing rankas. Boeing iki šiol lėktuvų dalis transportuoja geležinkeliais.

Nuorodos 

 Airbus Transport 

Transportiniai lėktuvai
Airbus orlaiviai

de:Airbus A300#A300B4-600ST
Iburio subprefektūra

Iburio subprefektūra – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje.

Geografija

Miestai 
Subprefektūroje yra 4 miestai.
 Muroranas (sostinė)
 Tomakomajus
 Noboribecu
 Datė

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai kiekvienoje apskrityje.
 Abutos apskritis
 Tojoura
 Tojakas
 Jufucu apskritis
 Abira
 Acuma
 Mukava
 Širaojaus apskritis
 Širaojus
 Usu apskritis
 Soubecu

Miestų, miestelių ir kaimų susijungimai 

 2006 m. kovo 1 d., Usu apskričiai priklausęs Otakio kaimas buvo prijungtas prie Datės miesto.
 2006 m. kovo 27 d. įvykdyti 3 sujungimai:
 Jūfucu apskrityje buvę Hijakitos ir Oivakės miesteliai sujungti į naują Abiros miestelį.
 Hobecu miestelis buvo prijungtas prie Mukavos miestelio.
 Abutos apskrityje buvę Abutos ir Tojos miesteliai buvo sujungti į naują Tojako miestelį.

Istorija 

 1897 m. įkurta Murorano subprefektūra.
 1922 m. pervadinta Iburio subprefektūros vardu.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Hokaido subprefektūros
Azerbaidžano TSR

Azerbaidžano TSR (piln. Azerbaidžano Tarybų Socialistinė Respublika) – viena iš Tarybų Sąjungos narių, gyvavusi nuo 1920 iki 1991 m. Nuo 1991 m. rugpjūčio 30 d. gyvuoja nepriklausoma Azerbaidžano Respublika.

 
Tarybų Sąjungos respublikos
Azerbaidžano istorinės valstybės
Petro I karinis statutas

Petro I karinis statutas () – 1716 m. kovo 30 d. priimtas carinės Rusijos karinis statutas, Rusijos teisės paminklas, pirmoji moderni Rusijos teisės kodifikacija. Patvirtino Petras I Dancige. Vienas iš pamatinių teisės aktų, pagrindusių Petro I vykdytą Rusijos Imperijos teisės reformą. Pirmasis teisės norminis aktas, kuriame pabrėžti ne doroviniai, religiniai baudžiamųjų veikų aspektai, bet prieštaravimas valstybės valiai.

Turinys 
Statuto normomis kriminalizuotos naujos veikos, įvestos papildomos bausmės (penalizacija), sugriežtinta baudžiamoji atsakomybė, įvesta formalinės įrodymų galios principas, nustatant būtinų įrodymui aplinkybių sąrašą bei pagrindžiant jų įrodomąją galią. Pirmą kartą teisėje įvesta bausmė visiškai apribojant asmens teises (katorga iki gyvos galvos)

Petro I karinis statutas nustatė karinės tarnybos tvarką, tarnautojų tarpusavio santykių taisykles, teismo sistemą, įtvirtino karines baudžiamąsias normas, karinių laipsnių sistemą, reguliavo kitus klausimus.
 
1716 m. balandžio 10 d. caro įsakymu statutas pradėjo galioti visoje teismų sistemoje kaip pagrindinis dokumentas, sprendžiant bendrosios kompetencijos bylas. Taikytas greta su kitais statutais, teisynais, kurių teisinė gali išliko.

Teisės šaltiniai, istorija 
Petro I karinis statutas buvo savotiška teisės kompiliacija. Šaltiniais pasitarnavo Švedijos kariniai artikulai (statutai), Vokietijos, Nyderlandų, Danijos ir Prancūzijos teisė. Pirmasis karinio statuto projektas buvo sudarytas vokiečių kalba, vėliau išverstas į rusų bei pateiktas taisyti kabineto sekretoriui Makarovui bei asmeniškai pačiam carui Petrui I. Vėliau Statutą patvirtino Senatas.

Nuorodos 

Ginkluotųjų pajėgų teisė
Istoriniai baudžiamieji kodeksai
Istoriniai Rusijos teisės šaltiniai
Rusijos baudžiamosios teisės istorija
Rusijos imperijos ginkluotosios pajėgos
Kolorado Springsas

Kolorado Springsas () – antras pagal dydį miestas Kolorado valstijoje (po Denverio) ir 49 pagal dydį miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose. 414,3 gyventojų (2009 m.).

Demografija 

Kolorado miestai
Išikario subprefektūra

Išikario subprefektūra – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje.

Subprefektūroje yra 6 miestai ir 1 apskritis su 1 miesteliu ir 1 kaimeliu. Sostinė – Saporas (miestas taip pat ir Hokaido prefektūros sostinė). Subprefektūros pietuose įsteigtas Šikocu-Toja nacionalinis parkas, šiaurėje – Šiokanbecuteurijagiširi Quasi nacionalinis parkas.

1897 m. buvo įkurta Saporo subprefektūra, kuri 1922 m. buvo pervadinta į Išikario subprefektūrą.

Geografija

Miestai 
 Čitosė
 Ebecu
 Eniva
 Išikaris
 Kitahirošima
 Saporas (sostinė)

Miesteliai ir kaimai 
 Išikario apskritis
 Šinšinocu
 Tobecu

Susijungimai 

 2005 m. spalio 1 d., Acutos apskrityje buvusi Acuta ir Hamamasu apskrityje buvęs Hamamasu buvo prijungtas prie Išikario miestelio, kuriam po sujungimo buvo suteiktas miesto statusas. Abi senesniosios apskritys buvo panaikintos.

Nuorodos 

 Oficiali svetainė 

Hokaido subprefektūros
Kamikavos subprefektūra

Kamikavos subprefektūra (上川支庁) – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje. Įkurta 1897 m.

Geografija

Miestai 
 Asahikava (sostinė)
 Furanas
 Najoras
 Šibecu

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai kiekvienoje apskrityje:
 Kamikavos (Išikario) apskritis
 Aibecu
 Bijėjus
 Higašikagura
 Higašikava
 Kamikava
 Pipu
 Takasu
 Toma
 Kamikavos (Tešijo) apskritis
 Kenbučis
 Šimokava
 Vasamu
 Soračio apskritis
 Kamifuranas
 Nakafuranas
 Minamifuranas
 Jūfucu apskritis
 Šimukapu
 Nakagavos (Tešijo) apskritis
 Bifuka
 Otoinepu
 Nakagava

Susijungimai 

 2005 m. rugsėjo 1 d., Kamikavos (Tešijo) apskrityje buvęs Asahis buvo prijungtas prie Šibecu miesto.
 2006 m. kovo 27 d., Kamikavos (Tešijo) apskrityje buvęs Furenas buvo prijungtas prie Najoro miesto.

Nuorodos 

 Oficiali svetainė 

Hokaido subprefektūros
Nula nula

Nula–nula – Australijos aborigenų ginklas ir įrankis, apie vieno metro ilgio medinė kuoka užaštrintu galu. Pavadinimas kilęs iš darugų kalbos.

Nula–nula naudojama ochros gamybai, batatų bei kitų šakniavaisių kasimui, smulkesnių žvėrių medžioklei, kovai, ugnies įkūrimui, vietinėms muštynėms gentyje, taip pat – nubausti nusikaltusius genties įstatymams.

Šiuos įrankius gamindavo tiek moterys, tiek vyrai, jie būdavo išpiešiami ar net išraižomi priklausomai nuo genties, todėl įvairiose gentyse jų išvaizda skirdavosi. Kai kur (pvz., alavos gentyje) juos tradiciškai naudodavo tik moterys.

Kartais bičių vaško ir virvelės pagalba gale būdavo pritaisomas užaštrintas akmuo.

Šaltiniai

Nuorodos 
 nationaltrust.org.au 
 Nulla Nulla  (šiuolaikinė replika)
 An Australian Aboriginal Nulla - nulla Club from Victoria (Australia)
 An Australian Aboriginal Nulla - nulla Club from Victoria or New South Wales (Australia)
 An Australian Aboriginal Nulla - nulla Club from Victoria (Australia)
 Nulla Nullas 

Australijos kultūra
Smogiamieji ginklai
Įrankiai
Mašinų ir traktorių stotis

Mašinų ir traktorių stotis (MTS) – TSRS veikusi valstybinė įmonė, tiekusi kolūkiams žemės ūkio techniką. Mašinų – traktorinės stotys vykdė traktorių, kombainų ir kitos žemės ūkio technikos aptarnavimą ir nuomą kolūkiams.

Pirmi traktoriai pasirodė XX a. trečiojo dešimtmečio gale. 1929 m. Darbo ir gynybos taryba priimė nutarimą dėl visuotinio MTS kūrimo. Tokiu sprendimu buvo siekiama palaikyti gerą aprūpinimą technika ir tolygiai ją paskirstyti. MTS atliko svarbų vaidmenį vykdant kolektyvizaciją.

MTS gyvavo iki 1958–1959 m., kai žemės ūkio technika buvo perduota kolūkiams.

TSRS ekonomika
Babskas

Babskas (lenk. Babsk) – kaimas vidurio Lenkijoje, Lodzės vaivadijoje, Rava Mazowijos apskrityje, Biala Ravska valsčiuje, prie upės.
 
1975 – 1998 metais vietovė priklausė Skernevicų vaivadijai.
Babskas gyvena 690 gyventojai (2005).

Nuorodos 
 Babsk  (lenk.)
 žemėlapis

Lenkijos gyvenvietės
Toreso sąsiaurio vietiniai gyventojai

Toreso sąsiaurio salų vietiniai gyventojai () yra šių salų, priklausančių Kvinslendui Australijoje, pirmųjų gyventojų palikuonys. Jie yra melaneziečiai, kultūriniu aspektu susiję su Papua Naujosios Gvinėjos pakrančių tautomis. Toreso sąsiaurio salų gyventojai nepriskiriami Australijos aborigenams ir paprastai minimi kaip atskira grupė. Dvi šią grupę atstovaujančios bendruomenės taip pat gyvena žemyne, Bamagoje ir Seisijoje.

Gyventojų skaičius 
Pačiose Toreso sąsiaurio salose gyvena apie 6800 vietinių gyventojų, tuo tarpu 42000 gyvena kituose regionuose, daugiausiai Kvinslendo šiaurinėje dalyje, ypač Taunsvilyje bei Kernse.  Tai sudaro apie 6 % visų Australijos vietinių gyventojų.

Kultūra ir gyvenimo būdas 
Toreso sąsiaurio salų gyventojų kultūra yra išsiskirianti, sąlygota įtakos salų, kuriose jie gyvena bei istorijos. Jie plaukioja jūra bei prekiauja su Papua Naujosios Gvinėjos tautomis.

Skirtingai nei Australijos žemyno vietiniai gyventojai, Toreso sąsiaurio salų tauta nebuvo klajokliai ir kultivavo žemės ūkį, papildydami maisto atsargas taip pat medžiodami bei rinkdami. Augino įvairias javų kultūras, įskaitant cukranendres, tarus, batatus, taip pat veisė kiaules ir kazuarus. Kaip ir kai kurios Australijos aborigenų bendruomenės, Toreso sąsiaurio salų gyventojai buvo prisijaukinę dingus kaip kompanionus, padėjėjus medžioklėje bei dėl šilumos šaltomis naktimis.

Kalbos 
Vakarinėse, šiaurinėse ir centrinėse salose vartojamos Kalaw Lagaw Ya, Kalau Kawau Ya, Kulkalgau Ya ir Kawalgau Ya, kurios yra viena kitos dialektai. Šios kalbos susijusios su Australijos aborigenų kalbomis. Rytinėse salose vartojama su Papua kalbomis susijusi Meriam Mir kalba.

Įžymūs Toreso sąsiaurio vietiniai gyventojai 
 Eddie Mabo
 Christine Anu
 Seaman Dan
 Wendell Sailor
 Sam Thaiday (irkluotojas)
 Brent Webb
 The Mills Sisters
 Martin Nakata

Taip pat skaitykite 
 Australijos aborigenai
 Papua Naujoji Gvinėja

Šaltiniai ir nuorodos 

 Toreso sąsiaurio vietinė valdžia 
 Toreso sąsiaurio bažnyčia

Australijos gyventojai
Aisonas

Aisonas (Aesonas) graikų mitologijoje – Jolko karalius, Kretėjo ir Tiro sūnus, Autoliko dukters Polimedės vyras, Jasono ir Promacho tėvas. Jo broliai Feras ir Amitaonas.

Pagal kitus šaltinius, jo vaikų motina buvo Alkimedė arba Amfionė. Jo motina Tiro nuo dievo Poseidono turėjo du kitus sūnus Nelėją ir Peliją

Argonautams su Jasonu išvykus į Kolchidę, Aisono brolis dvynys Pelijas išžudė visą Aisono šeimą ir užgrobė valdžią Jolke. Nors Pelijas ketino užmušti savo brolį, Aisonas nusižudė išgėręs buliaus kraujo. Aisono žmona taip pat nusižudė, o Pelijas nužudė jų kūdikį Promachą.

Pagal kitą mito variantą, Aisonas sulaukė sūnaus ir Medėjos sugrįžimo. Jasonui paprašius, Medėja stebuklingais vaistais grąžino Aisonui jaunystę. Medėja pasakė Pelijo dukroms, kad ir jų tėvas gali būti taip atjaunintas. Aisoną Medėja atjaunino nužudžiusi ir prikėlusi jaunu, tačiau Pelijo atveju ji atsisakė šį prikelti.

Išnašos 

Graikų mitologijos mirtingieji
Kuširo subprefektūra

Kuširo subprefektūra (釧路支庁) – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje. Įkurta 1897 m.

Geografija

Miestai 
 Kuširas (sostinė)

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai kiekvienoje apskrityje:
 Akano apskritis
 Curujus
 Akešio apskritis
 Akešis
 Hamanaka
 Kavakamis
 Šibečia
 Tešikaga
 Kuširo apskritis
 Kuširas
 Širanukos apskritis
 Širanuka

Istorija 

 1897 m. lapkritį buvo įkurta Kuširo subprefektūra.
 1922 m. subprefektūra pervadinta į Kuširokunio subprefektūrą (釧路国支庁)
 1948 m. spalio 20 d., Ašioro apskritis iš Kuširokunio subprefektūros buvo perkelta į Tokačio subprefektūrą.
 1957 m. balandžio 1 d., grąžintas senasis (ir dabartinis) subprefektūros pavadinimas.
 2005 m. spalio 1 d., Akano ir Onbecu miesteliai buvo prijungti prie Kuširo miesto.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Japonijos prefektūros
Nery Castillo

Neri Kastiljas (g. 1984 m. birželio 13 d.) – Meksikos futbolininkas. Nacionalinės rinktinės ir CF Pachuca klubo puolėjas.

2011 m. sausio 19 d. pusmečiui buvo išnuomotas AS Árīs klubui. 2012 m. birželio viduryje persikėlė į Meksikos "CF Pachuca" klubą, su kuriuo pasirašė trejų metų sutartį.

Nery karjerą pradėjo Urugvajaus Danubio klube (kadangi pats kilęs iš Urugvajaus). Tiek Urugvajus, tiek Meksika Nery siūlė prisijungti prie šių šalių nacionalinių rinktinių. Jis taip pat gavo pasiūlymų ir iš Graikijos rinktinės. Nery Castillo po ilgų svarstymų pasirinko Meksiką. Futbolininkas debiutavo rinktinėje 2007 m. birželio 2 d. varžybose su Iranu, kurias Meksika laimėjo 4-0.

Nery su rinktine dalyvavo 2007 m. CONCACAF Aukso taurėje ir 2007 m. Copa America čempionate.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Castillo
KS Górnik Zabrze

Zabžo „Górnik“ – Lenkijos futbolo klubas iš Zabžo.

Pasiekimai

Sezonai 

|}
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Sudėtis 
Atnaujinta; 2021 m.:

Žymūs žaidėjai 
 Ryszard Komornicki
 Włodzimierz Lubański
 Zygfryd Szołtysik
 Stanisław Oślizło
 Ernest Pol
 Jan Urban
 Józef Wandzik
 Jerzy Gorgoń
 Andrzej Niedzielan
 Jerzy Brzęczek
 Andrzej Szarmach
 Tomasz Hajto
 Tomasz Wałdoch
 Kamil Kosowski
 Jakub Błaszczykowski
 Radosław Sobolewski

Žymūs treneriai 
 Gyula Grosics
 Werner Licka
 Ferenc Szusza
 Geza Kalocsai

Lietuviai 
 Marius Kižys, saugas 2007–2010
 Tadas Papečkys, saugas 2007–2010

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)

Gornik Zabrze
Aitolas

Aitolas (Αίτολος) graikų mitologijoje - dviejų personažų vardas.
 Elidės karaliaus Endimiono ir Ifinasos sūnus, turėjo du sūnus, Aitolijos miestų eponimus Kalidoną ir Pleuroną. Aitolas netyčia užmušė Foronėjo sūnų Apį, Apijos valdovą. Bijodamas užmuštojo sūnų keršto pabėgo į kuretų kraštą, kur jis nužudė jį maloniai priėmusius Apolono bei Ftijos sūnus Dorą, Laodiką bei Polipoitą bei savo garbei kraštą pavadino Aitolija.
 Oksilo ir Pierijos sūnus. Jis mirė prieš tėvus ir buvo jų palaidotas Olimpijos vartuose, kadangi orakulas uždraudė laidoti mieste ar už jo ribų.

Literatūra 

Graikų mitologijos mirtingieji
Tarptautinis Jūrų Teisės Tribunolas

Tarptautinis Jūrų Teisės Tribunolas - tarptautinė teisminė insitucija, įsteigta 1982 m. Jūrų teisės konvencijos pagrindu. Būstinė - Hamburgas. Sudaro 21 renkami teisėjai iš valstybių sutarties šalių.

Tarptautiniam Jūrų Teisės Tribunolui 1996 m. gruodžio 17 d. JT rezoliucija Nr. 51/204 pripažintas JT G. Asamblėjos stebėtojo statusas - Tribunolas gali dalyvauti GA posėdžiuose dėl tarptautinės jūrų teisės klausimų.

Literatūra 

 Wasum-Rainer, Susanne / Schlegel, Daniela: The UNCLOS Dispute Settlement System: between Hamburg and The Hague, in: German Yearbook of International Law 48 (2006) S. 187-222.
 Christoph F. Bornhorn: Der Internationale Seegerichtshof. Flaggschiff oder Geisterschoner? Berlin 1999. ISBN 3-9803911-5-9.

Nuorodos 
 Oficialus Tarptautinio Jūrų Teisės Tribunolo tinklalapis (anglų, prancūzų k.)

Tarptautiniai teismai
Tarptautinė jūrų teisė
Hamburgas
Álvaro Recoba

Alvaras Rekoba (g. 1976 m. kovo 17 d.) – baigęs karjerą garsus Urugvajaus futbolininkas. Nacionalinės rinktinės ir Nacional klubo puolėjas.

Karjerą pradėjo Urugvajaus klubuose. Čia sužibėjęs persikėlė į Italijos Internazionale. Recoba įspūdingai debiutavo (beje, kartu su brazilu Ronaldo) Internazionale klube: varžybose prieš Brescia klubą įmušė abu Intero įvarčius. Nepaisant to, netrukus paskolintas Venezia klubui. Po sėkmingo žaidimo ten, vėl grįžo į Interą. Recobos karjerą Intere temdė traumos ir problemos dėl dokumentų. 2007 m. žaidėjas paliko italų klubą.

Álvaro Recoba su Urugvajaus rinktine dalyvavo , 2007 m. Copa America čempionate.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Recoba
Nemuro subprefektūra

Nemuro subprefektūra (根室支庁) – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje. Įkurta 1897 m. Salai ir priklauso ginčytinos pietinės Kurilų salos.

Geografija

Miestai 
 nemuras (sostinė)

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai pagal apskritį.
 Nocukės apskritis
 Betsukai
 Šibecu apskritis
 Nakashibetsu
 Šibecu
 Menašio apskritis
 Rausu
Apskritys šiaurinėje teritorijoje/pietinėse Kurilų salose, kurios yra okupuotos Rusijos, tačiau Japonija reiškia pretenzijas.

 Šikotano apskritis
 Šikotanas
 Kuniširio apskritis (Kunaširas)
 Tomaris
 Rujobecu (Južno Kurilskas)
 Etorofu apskritis (Iturupas)
 Rubecu (Kurilskas)
 Šianos apskritis
 Šiana
 Šibetoro apskritis
 Šibetoras

Salos 

 Habomajaus uolos
 Šikotano sala
 Kunaširis
 Etorofu (Iturupas)

Istorija 
 1897 m. lapkritį įkurta Nemuro ir Šianos subprefektūros.
 1903 m. gruodį Šianos subprefektūra prijungta prie Nemuro subprefektūros.
 1945 m. rugpjūtį, sovietai okupavo Kurilų salas.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Hokaido subprefektūros
Farmacija

Farmacija – mokslas ir praktinė veikla, apimantys vaistinių medžiagų gavimą, laikymą, perdirbimą, kokybės kontrolę, parengimą gydymo reikalams ir išdavimą. Jos atsiradimas ir raida glaudžiai siejasi su medicina. 1240 m. farmacija atsiskyrė.

Farmacija Lietuvoje 
Lietuvoje feodalizmo laikais farmacininkai buvo rengiami amatininkišku būdu vaistinėse. Mokslo pradininkas buvo Juozapas Sartorijus, 1785–93 m. dėstęs Vilniaus universitete. Po pirmojo pasaulinio karo sistema buvo tvarkoma pagal carinės Rusijos įstatymus. Vaistinės, vaistų sandėliai ir įmonės priklausė privatiems asmenims arba akcinėms bendrovėms. Reikalus tvarkė Sveikatos departamento skyrius. Atkūrus Tarybų valdžią, nacionalizuotos vaistinės, vaistų sandėliai ir pramonės įmonės. Aukštojo išsilavinimo farmacininkai rengiami medicinos universitetuose.

Farmacijos simboliai

Išnašos
Ošimos subprefektūra (Hokaidas)

Ošimos subprefektūra (jp. 渡島支庁) – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje.

Geografija

Miestai 
 Hakodatė (sostinė)
 Hokutas

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai pagal apskritį.
 Futamio apskritis
 Jakumas
 Jamakošio apskritis
 Ošiamanbė
 Kajabės apskritis
 Moris
 Šikabė
 Kamedos apskritis
 Nanajė
 Kamijiso apskritis
 Kikonajus
 Širiučis
 Macumajės apskritis
 Fukušima
 Macumajė

Istorija 

 2004 m. gruodžio 1 d., Kajabės apskrityje buvęs Minamikajabės miestelis ir Kamedos apskričiai priklausę Esano ir Tojaus miesteliai bei Todohokės kaimas prijungti prie Hakodatės miesto.
 2005 m. balandžio 1 d., Kajabės apskrityje buvęs Savaros miestelis prijungtas prie toje pačioje apskrityje esančio Morio.
 2005 m. spalio 1 d., Nišio apskrityje, Hijamoje buvęs Kumaišis ir Jamakošio apskrityje, Ošimoje buvęs Jakumas sujungti į Jakumos miestelį šioje subprefektūroje. Sujungimo metu, taip pat buvo įkurta nauja Futamio apskritis, kuriai priklauso Jakumas.
 2006 m. vasario 1 d., Kamijiso apskrityje buvęs Kamijiso miestelis ir Kamedos apskričiai priklausęs Ono miestelis sujungti į naują Hokuto miestą.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Hokaido subprefektūros
Jeruzalas

Jeruzalas (lenk. Jeruzal) – kaimas vidurio Lenkijoje, Lodzės vaivadijoje, Skernevicų apskrityje, Kovesas valsčiuje, prie Chojnatkas upės.
 
1975 – 1998 metais vietovė priklausė Skernevicų vaivadijai.

Jeruzalas gyvena 240 gyventojai (2005).

Nuorodos 
 Jeruzalas  (lenk.)
 žemėlapis

Lenkijos gyvenvietės
Bundestagas

Bundestagas – Vokietijos parlamento žemieji rūmai, įstatymų leidybos institucija, teisėkūros subjektas. Įsteigtas, remiantis 1949 m. Vokietijos Pagrindiniu įstatymu.

Istorija 

Pirmuoju visos Vokietijos parlamentu laikomas 1867 m. įsteigtas Reichstagas, gyvavęs iki 1918 m. Tų metų lapkritį Vokietijoje įvykus revoliucijai, šalis tapo respublika. 1919 m. išrinktas pirmasis tarpukario demokratinės Vokietijos parlamentas, rinktas ketverių metų kadencijai, taikant proporcinio atstovavimo principą. Po 1932 m. rinkimų, Reichstage daugumą suformavo A. Hitlerio nacių partijos vadovaujama koalicija. Nuo 1933 m. Reichstagas rinkosi retai, nes Vyriausybei buvo suteikti įgaliojimai priimti įstatymus be parlamento dalyvavimo. Paskutinis Reichstago posėdis įvyko 1942 m. balandžio 26 d. Remiantis 1949 m. priimta Vokietijos konstitucija, naujasis šalies parlamentas pavadintas Bundestagu. 1949 m. į parlamentą rinkti 402 atstovai, vėliau jų skaičius augo. Tai vienintelė Vokietijos federalinės valdžios institucija, rinkta tiesioginiuose rinkimuose. Iki Vokietijos susivienijimo Bundestago posėdžiai vyko Bonoje, o nuo 1999 m. – vėl Berlyno Reichstago rūmuose.

Bundestago rinkimai 
Iki Vokietijos susivienijimo, į Bundestagą buvo renkama 520 narių, o 1990 m. gruodį vykusiuose rinkimuose jau buvo renkami 662 nariai. Vėliau jų skaičius šiek tiek keitėsi. Šiuo metu po 299 Bundestago narius yra renkami vienmandatėse ir daugiamandatėje apygardose. Jie renkami visuotiniais, laisvais ir slaptais rinkimais ketverių metų terminui. Į Bundestagą taip pat patenka ir papildomi partijų, surinkusių ne mažiau kaip 5 % rinkėjų balsų arba laimėjusių ne mažiau kaip trijose rinkimų apygardose, atstovai. Jei partija laimi daugiau vietų apygardose nei pateikė rinkimų sąraše, ji Bundestage gauna rinkimų apygardose laimėtą vietų skaičių. Bendras Bundestago narių skaičius tokiu atveju yra padidinamas. Šiuo metu, po 2013 m. rugsėjo 22 d., vykusių Bundestago rinkimų, jame dirba 631 išrinktas narys. Pirmalaikiai Bundestago rinkimai yra galimi tik dviem atvejais: kai Bundestago nariai nesugeba išrinkti kanclerio, taip pat kai pareiškia nepasitikėjimą juo, o šis pasiūlo paleisti Bundestagą. Sprendimą dėl Bundestago paleidimo gali priimti tik Vokietijos prezidentas.

Bundestago darbo tvarka ir įgaliojimai 
Bundestago nariai jungiasi į frakcijas, kuriose turi būti ne mažiau kaip 33 nariai. Bundestago nariai yra visos tautos atstovai, neturi įsipareigojimų juos rinkusiems rinkėjams. Bundestagui vadovauja Bundestago prezidentas. Be įstatymų leidybos, Bundestagas renka Vokietijos federalinį kanclerį, o pareiškus nepasitikėjimą juo, gali siekti vyriausybės atsistatydinimo, tvirtina biudžetą. Bundestago atstovai dalyvauja renkant federalinį prezidentą bei renka pusę federacinio Konstitucinio Teismo teisėjų. Bundestago būstinė – Berlynas. Bundestago pirmininku 2009 m. spalio 27 d. buvo išrinktas Vokietijos krikščionių demokratų sąjungos narys Norbert Lammert.

Taip pat skaitykite 
 Vokietijos politinė sistema

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Vokietijos institucijos
Vokietijos politinė sistema
Parlamentai
Litauen

Litauen () gali būti:

 Litauen (laikraštis) – laikraštis, ėjęs 1916-1919 m. Šveicarijoje.
 Litauen-nytt – žurnalas, ėjęs Vilniuje 1991-1994 m.
Europos bokštas

„Europa“ verslo centras arba Europos bokštas – aukščiausias dangoraižis Baltijos šalyse. Jo aukštis 148,30 metrai.
Bendras pastato plotas – 17 100 m², o jo nuomojamos patalpos siekia 15 700 m² ploto.

Pastatytas 2004 m. Dangoraižis stovi Vilniuje, Šnipiškėse, Konstitucijos prospekte. Suprojektuotas bendrovės „Audriaus Ambrasas Architects“. Pastatas buvo užbaigtas ir oficialiai atidarytas 2004 m. gegužės 1 d., kaip dalis Lietuvos įstojimo į Europos Sąjungą šventimo. Dangoraižis sukėlė daug nesutarimų dėl istorinio Vilniaus senamiesčio vaizdo sudarkymo. Pastate įrengta apžvalgos aikštelė (114 m nuo žemės).

2006 m. rugsėjo 1 d. Alain Robert, dar žinomas kaip „Žmogus-voras“, kopė rytine dangoraižio dalimi.

Istorija 

Pirmi pranešimai apie pastatą pasirodė internete 2002 m. Pradinis projektas turėjo trisdešimt aukštų, vėliau buvo atnaujintas, pridėti papildomi trys aukštai. Šis architekto ir supirkėjo originalaus plano pakeitimas sukėlė konfrontaciją su įvairiomis paveldo apsaugos agentūromis. Tačiau, projektui pritarė Vilniaus miesto savivaldybė ir pastato statybos buvo įgyvendintos pagal naują planą. Statybos prasidėjo 2002 m. pabaigoje ir visiškai užsibaigė 2004 m. balandžio mėn. Bokštas yra dalis Europos aikštės komplekso, esančio naujoje centrinėje miesto dalyje.

Struktūra 

2,4 ha žemės plote išaugo:
 33-jų aukštų verslo centras „Europa“;
 3-jų aukštų prekybos centras „Europa“;
 7-ių aukštų daugiau kaip 1000 vietų daugiaaukštė automobilių stovėjimo aikštelė;
 20-ies aukštų Vilniaus miesto savivaldybės pastatas;
 Vilniaus miesto apskrities pastatai;
 Vieno aukšto požeminė automobilių stovėjimo aikštelė;
 Gyvenamasis namas.
Viso komplekso pastatų plotas viršija 100 000 kvadratinių metrų.

Šaltiniai 

Lietuvos dangoraižiai
Lietuvos verslo centrai
Vilniaus pastatai
Australijos aborigenų vėliava

Australijos aborigenų vėliava – vėliava, kuri pradžioje buvo naudojama vietinių Australijos gyventojų kovose už žemės teises Australijoje, tačiau ilgainiui tapo aborigenų tautų simboliu. Vėliava horizontaliai padalinta į dvi vienodas dalis, viršutinę juodos ir apatinę raudonos spalvos, per vidurį jungiamas geltono apskritimo. Vėliavą 1971 m. sukūrė aborigenų menininkas Harold Thomas. 1995 m. Australijos vyriausybė ją paskelbė legalia Australijos vėliava, greta Toreso sąsiaurio sąlų gyventojų vėliavos. Vėliava yra apsaugota autorinėmis teisėmis, priklausančiomis H. Thomas.

Vėliavos autoriaus teigimu, juodos spalvos pateikimas viršutinėje, ne apatinėje dalyje, yra siekiant trikdančio efekto, ir taip pat kaip interpretacija, kad tamsios odos aborigenai vaikšto ant (virš) žemės. . Pasak jo, raudona ir geltona spalva buvo savaime suprantamos, kadangi raudona ir geltona ochra buvo aborigenų daugiausiai naudojamos. Taikomos ir kitokios interpretacijos: vyriausybės svetainėje - "juoda simbolizuoja aborigenus, raudona - žemę ir ochrą, naudojamą ritualuose, bei geltona - saulę, nuolatinę gyvybės atnaujintoją" Juoda kartais interpretuojama kaip naktinis dangus, raudona - aborigenų kovose su atsikėlėliais išlietas kraujas.

Istorija 
Pirmą kartą iškelta per Tautinę Aborigenų dieną 1971 m. liepos 12 d. Viktorijos aikštėjė, Adelaidėje. Taip pat buvo naudota Kanberoje, vadinamojoje Aborigenų Palapinių Ambasadoje 1972m. Iki to laiko buvo naudojami kiti dizainai.

1994 m. bėgikė Cathy Freeman, laimėjusi 200 m bėgimą Sandraugos Žaidynėse, pergalės ratą apibėgo mojuodama tiek Aborigenų vėliava, tiek Australijos vėliava, taip sukėlusi nemažą kontroversiją. Nors sulaukusi kritikos iš žaidynių organizatorių, ji tai pakartojo laimėjusi ir 400 m bėgimą.

Tuometinio premjero Polo Kytingo (Paul Keating) paremtas sprendimas vėliavą padaryti tautinę sulaukė opozicijos iš liberalų, su teiginiais, kad toks gestas būtų suprastas kaip atsiskyrimas greičiau nei susitaikymas.  Tačiau vėliava išlaikė oficialų nacionalinį statusą, ir iškeliama kai kuriomis progomis. Nuo 2002 m. liepos 8 d.  aborigenų vėliava nuolat iškelta Viktorijos aikštėje bei įvairių miestų rotušėse.

Daugelyje Australijos pastatų kartu su Australijos vėliava iškeliama ir Aborigenų vėliava. Kai kuriose srityse sutinkamas vėliavos variantas, kai Sandraugos elementas Australijos vėliavoje pakeičiamas Aborigenų vėliava, tačiau dauguma vietinių Australijos gyventojų tokio panaudojimo atžvilgiu nusiteikę priešiškai.

2005 m. Aborigenų vėliavos spalvų prezervatyvai laimėjo visuomenės sveikatos apdovanojimą dėl sėkmingos iniciatyvos gerinant vietinių Australijos gyventojų lytinės sveikatos apsaugą.

Šaltiniai 

Australijos atributika
Etninės vėliavos
Rumojaus subprefektūra

Rumojaus subprefektūra (留萌支庁) – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje.

Geografija

Miestai 
 Rumojus (sostinė)

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai pagal apskritį.
 Mašikės apskritis
 Mašikė
 Rumojaus apskritis
 Obira
 Tomamajės apskritis
 Tomamajė
 Haboras
 Šiosanbecu
 Tešijo apskritis
 Enbecu
 Tešijas
 Horonobė

Istorija 

 1897 m. įkurta Mašikės subprefektūra
 1914 m., subprefektūros sostinė perkelta į Rumojų, subprefektūra pervadinta į Rumojaus subprefektūrą.
 1948 m., Tojotomio kaimas (dabar Tojotomio miestelis) perkeltas į Sojos subprefektūrą).

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Hokaido subprefektūros
Jorge Luis Borges

Chorchė Luisas Borchesas (; g. 1899 m. rugpjūčio 24 d. – 1986 m. birželio 14 d.) – Argentinos rašytojas, fantastinių novelių, esė, poemų autorius, literatūros kritikas, vertėjas.

Biografija 
Gimė pasiturinčioje teisininko šeimoje 1899 m. rugpjūčio 24 d. Buenos Airėse. Būdamas penkerių jau mokėjo skaityti ir rašyti. Namuose išmoko anglų k. Jau būdamas devynerių, išvertė į ispanų k. O. Vaildo pasaką Laimingasis princas. Mokyklą pradėjo lankyti nuo 11 metų, iki tol mokytas privačiai namuose. 1914 m. šeima išvyko atostogų į Europą, tačiau dėl prasidėjusio Pirmojo pasaulinio karo apsigyveno Ženevoje. 1918 m. baigė Ženevos koledžą. Šeima iki 1921 m. gyveno Šveicarijoje ir Ispanijoje. Šioje šalyje susipažino su avangardizmo krypties atstovais G. Apollinaire ir F. T. Marineti. 1919 m. pabaigoje žurnale Grecia buvo išspausdintas jo pirmasis eilėraštis. 

1921 m. grįžo į Argentiną. Buenos Airėse pradėjo leisti žurnalus Prisma ir, vėliau,  Proa. 1923 m. išleido savo pirmąjį poezijos rinkinį. Tais pat metais vėl išvyko į Ispaniją, o 1924 m. – dar kartą grįžo į Argentiną. Bendradarbiavo su keliais literatūros leidiniais. 1930 m. susipažino su rašytoju A. B. Kasaresu, su kuriuo kartu parašė keletą kūrinių. 1937 m. išleido Argentinos klasikinės literatūros antologiją. 1940 m. jie, kartu su Argentinos rašytoja S. Ocampo, sudarė Argentinos fantastinės literatūros, o 1941 m. – Argentinos poezijos antologijas. Kartu su A. B. Kasaresu parašė detektyvinių apsakymų. 1950 m. išrinktas Argentinos rašytojų sąjungos prezidentu. 1955 m. rugsėjo 16 d. Argentinoje įvykus revoliucijai, kurios metu buvo nuverstas prezidentas Ch. Peronas, J. L. Borges buvo paskirtas Argentinos nacionalinės bibliotekos direktoriumi. Tuo pat metu beveik apako. Buenos Airių universitete dėstė vokiečių kalbą. 1979 m. už nuopelnus ispanakalbei literatūrai buvo apdovanotas prestižine Servanteso premija. Paskutiniais gyvenimo metais išleido poezijos rinkinių. 1986 m. išvyko į Ženevą. Šiame mieste po sunkios ligos tų pačių metų birželio 14 d. mirė. Palaidotas Ženevos Karalių kapinėse.

Jo kūrybai įtaką darė tokių rašytojų kaip Dantės, Migelio Servanteso, Franco Kafkos, H. G. Velso, Artūro Šopenhauerio kūriniai. Borchesas laikomas vienu iškiliausių XX a. rašytojų. Buvo apdovanotas įvairiomis tarptautinėmis premijomis.

Šaltiniai 

Borges, Jorge
Birkirkara FC

Birkirkaros FC – Maltos futbolo klubas, įkurtas Birkirkaroje sujungus Birkirkara United ir Birkirkara Celtic komandas.

Istorija 
Klubas įkurtas 1950 m. Vyrų komanda žaidžia aukščiausioje šalies lygoje. Yra tapęs šalies čempionais. Penkis kartus iškovojo taurę.

Moterū komanda pastaruoju metu dominuoja maltos futbole, daugkartinės šalies čempionės ir taurės laimėtojos.

Moterų komanda

Klubas turi moterų komandą, kuri yra viena tituluočiausių Maltoje.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės
 SOCCERWAY

Birkirkara