joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Beni

Beni () – upė šiaurinėje Bolivijoje. Prasideda centriniuose Anduose, į šiaurę nuo La Paso, susiliejus Aukštutinei Beni ir Kakai. Teka į šiaurės rytus kirsdama kalnų plynaukštes ir kalnagūbrius giliais tarpekliais. Žemupyje, žemiau Rurenabakės miesto išsilieja į Amazonės žemumą, kur vaga labai vingiuoja, formuoja meandras. Brazilijos pasienyje, ties Vilja Belja susilieja su Mamore ir sudaro Madeiros upę (Amazonės intakas).

Didžiausi intakai: Río Madre de Dios („Dievo Motinos upė“), Tuičis. 

Beni plotis ties Rurenabake – 900 m, didžiausias gylis – 21,3 m. Laivuojama nuo Rurenabakės iki Esperansos krioklių (29 km nuo žiočių).

Bolivijos upės
Bartkus

Bartkus − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bartkienė, Bartkė (ištekėjusi moteris) ir Bartkutė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

 Alfonsas Bartkus (g. 1946 m.), ekonomistas, Šilalės rajono savivaldybės politikas;
 Eugenijus Algimantas Bartkus (1925–2011), JAV lietuvių visuomenės veikėjas, statybos inžinierius;
 Feliksas Bartkus (1894–1973) – Romos katalikų kunigas, prelatas, Vilkaviškio kunigų seminarijos rektorius, teologijos mokslų daktaras ir publicistas;
 Gintautas Bartkus (g. 1966 m.), verslo teisės advokatas, buvęs teisingumo ministras;
 Jonas Bartkus (g. 1958 m.), matematikas, Šiaulių miesto politikas;
 Petras Bartkus (1925–1949) – partizanas;
 Saulius Bartkus  (g. 1961 m.), žurnalistas, TV prodiuseris.
Lietuviškos pavardės
Uždavinys

Uždavinys – siekiamo rezultato rūšis. Uždavinio sakiniu, nusakomas konkretus laikas, matavimai, siekis, kurį siekia įvykdyti verslo įmonė tam, kad įvykdytų savo tikslus. Uždaviniais suskaidomas tikslas.

Lyginant su tikslu, uždavinys yra įvykdomas per trumpesnį laiką ir nesitęsia už savo laiko ribų (tai gali būti cikliška).

Specifinės uždavinio charakteristikos:
 Išmatuojamumas. Jis turi apimti detalius kriterijus, kuriais nustatoma ar uždavinys yra įvykdytas praktikoje. Šie kriterijai gali būti labai tikslūs (pvz., atlikta 10 proc.). Turi būti pateiktas pagrindas aiškiai pasakyti ar uždavinys įvykdytas, taip arba ne;
 Pasiekiamumas. Uždaviniai turi būti pasiekti. Jei jie negali būti pasiekti, verslo planas yra nerealus ir greičiausiai žlugs;
 Laiko ribojimai. Kiekvienas uždavinys turi būti ribotas laiko atžvilgiu, kad būtų aišku, kada ir kaip jis gali būti pasiektas. Tai gali būti aprašoma konkrečiai (pvz., 2008 kovo 25 d.) arba nurodomas reliatyvus laikotarpis (pvz., per 5 metus).
Pvz.,: Uždavinys: Atlikti duomenų įvedimo testavimą per 14 dienų, nuo 2008 kovo 18 d.

Uždavinių sprendimo fazės 
Lenkų psichologas J. Kozeleckis (Kozielecki) nurodė keturias uždavinių sprendimo fazes:
 Uždavinio aptikimas
 Uždavinio analizė
 Sprendimo sumanymų kūrimas
 Sumanymų patikrinimas

Programavimas 
 Keliaujančio pirklio uždavinys – uždavinio sprendimo metodas.

Pavardės: 

Uždavinys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Uždavinienė (ištekėjusi moteris) ir Uždavinytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

Algimantas Uždavinys – dirigentas, pedagogas;
Ignacas Stasys Uždavinys – matematikas, pedagogas, politikas.

Pavardės
Projektų valdymas
Regimantas Čiupaila

Regimantas Čiupaila (g. 1956 m. rugpjūčio 20 d. Kaune) – matematikas, inžinierius programuotojas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1979 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą ir įgijo matematikos dėstytojo specialybę. 1979-1983 m. mokėsi neakivaizdinėje Vilniaus universiteto ir Mokslų akademijos Matematikos instituto aspirantūroje. 1992 m. matematikos mokslų daktaras. 2004 m. suteiktas pedagoginis docento vardas.

1979-1992 m. Vilniaus universiteto Skaičiavimo centro inžinierius programuotojas. 1992-1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Užsienio ryšių direktorius, Matematinio modeliavimo katedros docentas. Nuo 2001 m. Mykolo Romerio universiteto docentas.
Nuo 2006 m. liepos 24 d. iki 2007 m. gruodžio mėn. vidaus reikalų viceministras, 2007-2008 m. XIV Vyriausybės Vidaus reikalų ministras.

1990-1995 m. Vilniaus miesto tarybos deputatas, 1990-1991 m. Vilniaus miesto tarybos pirmininko pavaduotojas. 1995-1997 m. ir 2010-2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 1996-2000 m. Seimo narys.

1993 m. Lietuvos centro sąjungos tarybos ir valdybos narys. Nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys. 

2014 m. liepos 12 d. jungiamajame politinės partijos "Sąjunga TAIP" ir Liberalų ir centro sąjungos suvažiavime įsteigta Lietuvos laisvės sąjunga (LLS), išrinktas šios organizacijos pirmininko pavaduotoju. 

Žmona Dalia, dukterys Gailė Kamilė, Dalia.

Šaltiniai 

|-

Lietuvos vidaus reikalų ministrai
Seimo nariai
Vilniaus politikai
Irena Degutienė

Irena Degutienė (g. 1949 m. birželio 1 d. Šiauliuose) – gydytoja, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja, LR Seimo pirmininkė, buvusi ministrė.

Biografija 
Nuo 1956 m. iki 1967 m. mokėsi Druskininkų 1-ojoje vidurinėje mokykloje, 1967–1968 m. dirbo Kauno dailės kombinato Druskininkų filiale. 1974 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Medicinos fakultetą ir įgijo gydytojos specialybę.

1974–1976 m. Alytaus medvilnės kombinato gydytoja terapeutė. 1976–1994 m. Vilniaus universitetinės „Raudonojo kryžiaus“ ligoninės gydytoja anesteziologė-reanimatologė, Gastroenterologijos skyriaus vedėja, vyriausiojo gydytojo pavaduotoja, vyriausioji gydytoja. 1994–1996 m. LR sveikatos apsaugos ministerijos sekretorė.

1996–2020 m. Seimo narė. 1996–2000 m. LR socialinės apsaugos ir darbo ministrė aštuntojoje, devintojoje ir dešimtojoje Vyriausybėse. 1999 m. gegužės–birželio ir spalio–lapkričio mėn., atsistatydinus aštuntajai ir devintajai Vyriausybėms laikinai ėjo Ministrės Pirmininkės pareigas. 2000–2004 m. Socialinių reikalų ir darbo komiteto pirmininko pavaduotoja, 2004 m. Socialinių reikalų ir darbo komiteto narė.

2008–2009 m. Seimo Pirmininko pirmoji pavaduotoja, 2009–2012 m. Seimo Pirmininkė.

Nuo 1994 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narė, partijos Prezidiumo narė, vadovauja Krikščioniškųjų demokratų frakcijai.

Vyras Gediminas Degutis – medicinos mokslų daktaras, ortopedas traumatologas. Duktė Silvija Balčiūnienė, teisininkė. Sūnus Gediminas Degutis, verslininkas. Pusbrolis Juozas Statkevičius – dizaineris.

Nuorodos 
 Irenos Degutienės tinklalapis Seime;
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai;
 Asmeninis Irenos Degutienės tinklalapis .
 Savaitės pokalbis. Irena Degutienė. Neatsakingas atsinaujinimas sukeltų dar daugiau problemų

Išnašos 

|-

LR Seimo pirmininkai
Lietuvos socialinės apsaugos ir darbo ministrai
Lietuvos ministrai pirmininkai
LR Seimo pirmininko pavaduotojai
Jadvyga Dunauskaitė

Jadvyga Dunauskaitė (g. 1954 m. birželio 5 d. Kanteikiuose, Akmenės raj.) – inžinierė, Lietuvos ir Akmenės rajono politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija 

1971 m. baigė Akmenės vidurinę mokyklą, mokėsi Šiaulių politechnikume. 1990 m. Kauno politechnikos institute įgijo inžinierės statybininkės specialybę. 2002 m. baigė Mykolo Romerio universitetą, teisės bakalauras. 

1971 m. Akmenės cemento gamyklos dulkių surinkimo cecho darbininkė. 1974–1976 m. Šiaulių televizorių gamyklos vyriausiojo energetiko skyriaus inžinierė, 1976–1992 m. Akmenės statybinių medžiagų kombinato inžinierė. 1992–1993 m. Centrinės privatizavimo komisijos Akmenės rajono konsultantė. 1995–1996 m. Akmenės rajono savivaldybės Ventos seniūnijos seniūnė. 1996–2000 m. Lietuvos Respublikos Seimo narė. Valstybinės darbo inspekcijos Šiaulių skyriaus vyresnioji darbo inspektorė.

1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narė, 1993–1996 m. ir nuo 2000 m. Akmenės rajono Tėvynės sąjungos skyriaus pirmininkė.

1995–1997 m., 2000–2003 m., 2003-2007 m., 2007 m. 2007 m. bei 2010–2011 m. ir nuo 2011 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.

Sablauskių kaimo bendruomenės „Žiburys“ pirmininkė..

Šaltiniai 

Seimo nariai
Akmenės politikai
Lietuvos savivaldybių seniūnai
Juozas Galdikas

Juozas Galdikas (g. 1958 m. spalio 31 d. Druskininkuose) – gydytojas, profesorius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Baigė Druskininkų I vidurinę mokyklą. Tuo pat metu baigė septynmetę vaikų muzikos mokyklą, šešiametės vaikų ir jaunimo sporto mokyklos rankinio klasę ir neakivaizdinę matematikų mokyklą prie Vilniaus universiteto Matematikos fakulteto. Kauno medicinos institute ir Vilniaus universitete studijavo mediciną.

1983 m. Vilniaus universiteto Širdies ir kraujagyslių chirurgijos laboratorijos chirurgas, pirmos kategorijos angiochirurgas. 1987 m. medicinos mokslų kandidatas. 1989–1991 m. stažavosi Berno universiteto (Šveicarija) Širdies ir kraujagyslių chirurgijos klinikoje, 1989 m. tobulinosi Prahoje, 1991 m. Vokietijoje ir 1994 m. JAV. 1992 m. medicinos mokslų daktaras, 1996 m. profesorius. 1995–1996 m. Vilniaus miesto savivaldybės Sveikatos apsaugos, sanitarijos ir higienos skyriaus vedėjas. 1996–2000 m. Seimo narys.  1996–1998 m. aštuntosios Vyriausybės sveikatos apsaugos ministras.  Nuo 2001 m. Valstybinės akreditavimo sveikatos priežiūros veiklai tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos direktoriaus pavaduotojas, 2006 - 2014 m. direktorius. 

Moksliniai darbai įvertinti prizais ir premijomis Niujorke (1989 m., 1994 m.) ir Berlyne (1992 m.). Daugelio tarptautinių kraujagyslių chirurgų draugijų narys. Nacionalinės sveikatos tarybos narys. 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.

Žmona Vilija, sūnūs Liudas, Jonas, duktė Aistė.

Šaltiniai 

|-

Seimo nariai
Lietuvos sveikatos apsaugos ministrai
Petkevičius

Alvydas Petkevičius – tapytojas;
 Darius Petkevičius – teatro ir kino aktorius;
 Juozas Petkevičius (1924) – sovietinio saugumo veikėjas;
 Juozas Petkevičius (1948) – krepšinio treneris, masažuotojas;
 Kazys Petkevičius (1924) – žurnalistas, redaktorius;
 Kazys Petkevičius (1926) – krepšininkas, treneris;
 Paulius Petkevičius – politikas;
 Stanislovas Petkevičius – politikas;
 Vidas Petkevičius – teatro ir kino aktorius;
 Vytautas Petkevičius (1930) – rašytojas, politikas;
 Vytautas Petkevičius (1968) – politikas;
 Vladas Petkevičius – politikas.
Algis Kašėta

Algis Kašėta (1962 m. gruodžio 20 d. Mergežeryje, Varėnos raj.) – istorikas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1969–1972 m. mokėsi Mergežerio pradinėje mokykloje, 1972–1978 m. Varėnos 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1980 m. baigė Varėnos 2-ąją vidurinę mokyklą. 1980–1981 m. mokėsi Vilniaus 31-ojoje profesinėje technikos mokykloje. 1982–1984 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1991 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Istorijos fakultetą ir įgijo istoriko specialybę.

1984–1988 m. Varėnos pūkų ir plunksnų fabriko „Merkys“ laboratorijos laborantas. 1988–1990 m. Varėnos rajono valdybos Švietimo, kultūros ir sporto skyriaus kultūros paminklų apsaugos vyr. metodininkas. 1990–1995 m. Kultūros paveldo inspekcijos, 1995–1996 m. Kultūros vertybių apsaugos departamento Alytaus teritorinio padalinio vyr. inspektorius. 1996–2015 m. Seimo narys. 2005 m. Liberalų ir centro frakcijos, Liberalų frakcijos seniūnas, 2006 m. seniūno pavaduotojas, Liberalų sąjūdžio frakcijos seniūno pavaduotojas.

Nuo 2015 m. Varėnos rajono meras, rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1988 m. aktyviai dalyvavo Sąjūdžio veikloje Varėnos rajone. 1994–1999 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, partijos Valdybos narys, atsakingasis sekretorius. 2000–2003 m. Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungos narys, pirmininko pavaduotojas. 2003–2005 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, šios sąjungos Valdybos ir Tarybos narys. 2006–2018 m. Lietuvos liberalų sąjūdžio narys.

Tyrinėjo pokario metų istoriją. Knygos: „Partizaninis karas Lietuvoje 1944–1953 m.“, dokumentų rinkinių „Laisvės kovos 1944–1953 metais“ (Kaunas: Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga, 1996) (kartu su Dalia Kuodyte), „Lietuvos partizanų kovos ir jų slopinimas MVD-MGB dokumentuose 1944–1953 metais“ (Kaunas: Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga, 1996) (kartu su Nijole Gaškaite ir Juozu Starkausku) bendraautoris. Žmona Ramunė, vaikai Rokas, Motiejus, Saulė, Algirdas.

Apdovanojimai 
 Sausio 13-osios atminimo medalis;
 Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis;
 Lietuvos valstybės ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius.

Nuorodos 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos 

Seimo nariai
Varėnos merai
Vytautas Petras Knašys

Vytautas Petras Knašys (g. 1937 m. gegužės 13 d. Garliavoje, Kauno apskritis) – Lietuvos agronomas, partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1945–1947 m. mokėsi Radviliškio vidurinėje mokykloje, 1947–1952 m. Garliavos vidurinėje mokykloje, 1952–1956 m. Aukštosios Fredos sodininkystės-daržininkystės technikume. 1956–1961 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, mokslinis agronomas.

1961–1965 m. Vytėnų sodininkystės-daržininkystės bandymų stoties eksperimentinio ūkio, 1965–1967 m. Samališkės bandymų stoties, 1967–1989 m. jos bazėje įkurto Žemdirbystės instituto Vėžaičių filialo direktorius. 1971 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.  1979 m. vyr. mokslinis bendradarbis. 1989–1990 m. LSSR žemės ūkio ministras. 

1990–1991 m. Kazimiros Prunskienės Vyriausybėje – LR žemės ūkio ministras.  1991–1996 m. įvairių ministerijos padalinių vadovas, žemės ūkio bendrovės direktorius, laikraščio „Valstiečių laikraštis“ ir Lietuvos radijo apžvalgininkas. 1996–2000 m. LR Seimo narys.  1996–1998 m. Gedimino Vagnoriaus Vyriausybėje – LR žemės ir miškų ūkio ministras.  1998 m. skirta valstybinė pensija.  Vėliau VšĮ „Kaimo verslo projektai“ valdybos pirmininkas.

1961–1990 m. SSKP narys, nuo 1989 m. LKP CK narys. Nuo 1996 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. Trakėnų žirgų asociacijos prezidentas. 2005 m. VIII pasaulio krepšinio veteranų pirmenybių bronzos medalio laimėtojas.

Yra parašęs apie 100 mokslinių straipsnių, brošiūrų ir knygų.

Žmona Dalia, vaikai Valdas, Rasa, Milda.

Bibliografija 
 Vėžaičiai – žemės ūkio mokslo centras Žemaitijoje. – Vilnius, 1970. – 31 p.
 Agronomo žinynas (su kitais), 1974 m.
 Kada ir kaip kalkinti rūgščias dirvas. – Vilnius, 1976. – 30 p.
 Agrochemiko žinynas (su kitais), 1984 m.
 Dirvožemių kalkinimas. – Vilnius, 1985. – 264 p.

Įvertinimas 
 1978 m. LTSR nusipelnęs agronomas
 1979 m. LSSR valstybinė premija
 2006 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius

Šaltiniai 

|-

LTSR valstybinės premijos laureatai
Lietuvos TSR ministrai
Lietuvos žemės ūkio ministrai
Seimo nariai
Lietuvos agronomai
Rytas Kupčinskas

Rytas Kupčinskas (g. 1949 m. vasario 8 d. Kaune) – inžinierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1966 m. baigė Kauno 1-ąją vidurinę mokyklą. 1966 m. pradėjo ir 1972 m. baigė studijas Kauno politechnikos institute, įgijo inžinieriaus elektriko (automatika ir telemechanika) kvalifikaciją.

1972–1992 m. Kauno Pramoninės statybos projektavimo instituto inžinierius, vyresnysis inžinierius, vadovaujantis inžinierius, I kategorijos inžinierius. Projektavo dispečerinio valdymo ir informacines sistemas komunalinio ūkio, energetikos įmonėms ir gyvenamųjų namų eksploatacijos tarnyboms. 1992–1993 m. Kauno miesto savivaldybės Socialinių reikalų ir sveikatos apsaugos skyriaus Rūpybos poskyrio vyr. inspektorius. 1993–1995 m. Kauno miesto savivaldybės Socialinės rūpybos skyriaus vedėjo pavaduotojas. 2001–2004 m. Vilniaus miesto savivaldybės Žirmūnų seniūnijos seniūnas.

1990–1995 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos deputatas, Socialinės apsaugos ir Savivaldos nuolatinių komisijų narys. 1995–1996 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos ir valdybos narys, Miesto ūkio komiteto pirmininkas. 1996–2000 m. Seimo narys, dirbo Socialinių reikalų ir darbo komitete. 2003–2004 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys, Socialinių reikalų ir darbo komiteto pirmininko pavaduotojas, Kontrolės komiteto narys, Administracinės komisijos pirmininkas. 2004–2016 m. Seimo narys, Biudžeto ir finansų komiteto narys.

Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos narys, Tarybos narys, 2001–2003 m. Kauno skyrių sueigos Koordinacinės tarybos pirmininkas, 2003–2005 m. Kauno skyrių sueigos tarybos narys.

Iki 2009 m. Lietuvos Sąjūdžio tarybos pirmininkas.

Tėvas Juozas Kupčinskas – gydytojas profesorius, motina Sofija Kupčinskienė – gydytoja stomatologė. Žmona Zita, sūnus Andrius, duktė Rita.

Nuorodos 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos 

Seimo nariai
Kauno politikai
Lietuvos savivaldybių seniūnai
Ulmo mūšis

Ulmo mūšis – Rusijos ir Austrijos karo su Prancūzija mūšis, įvykęs 1805 m. spalio mėnesį netoli Ulmo (Badeno-Viurtembergo žemė, karo su Trečiąja koalicija metu, Vokietija) tarp Austrijos ir Prancūzijos kariuomenių.

Padėtis prieš mūšį
1805 m., kai buvo sudaryta Trečioji koalicija kovai su Prancūzija. Napoleonas subūrė Didžiąją armiją, suskirstytą į septynis korpusus. Ją sudarė apie 200 000 karių. Austrai ir rusai ketino per Šiaurės Italiją ir Pietų Vokietiją įsiveržti į Prancūziją.
    
Austrijos kariuomenės pagrindinės jėgos, vadovaujamos feldmaršalo K. Mako (Karl Mack), nuo 1805 m. spalio mėnesio buvo sutelktos prie Ulmo. Austrams į pagalbą iš Ukrainos žygiavo M. Kutuzovo vadovaujama Rusijos kariuomenė. Napoleonas I siekė sutriuškinti Austrijos kariuomenę iki Rusijos kariuomenės atvykimo.

Mūšio eiga
Didžioji armija judėjo greičiau, nei tikėjosi jos priešai, ir didžioji jos dalis rugsėjo 24 d. pasiekė Šiaurės Vokietiją. Persikėlę per Reiną, prancūzai apėjo austrus iš rytų, pietų ir vakarų, apsupdami juos ir atkirsdami jiems kelią į Vieną ir Tirolį. Austrų mėginimas prasiveržti buvo nesėkmingas.

1805 m. spalio 14 – 15 d. prancūzai (120 000 žmonių) Ulme apsupo 23 000 Austrijos karių ir spalio 16 d. pradėjo Ulmą apšaudyti.

1805 m. spalio 17 d. K. Makas pasirašė kapituliacijos aktą, o spalio 20 d. Austrijos kariuomenė kapituliavo.

Napoleono karų mūšiai
Austrijos mūšiai
Zygmunt Mackevič

Zygmunt Mackevič (1944 m. vasario 29 d. Akuotininkuose, Nemenčinės valsčius) – Lietuvos biologas histologas, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1946 m. represuotas tėvas, motina ilgai ir sunkiai sirgo. Trys vaikai, iš kurių jis buvo jauniausias, liko be priežiūros. Mokėsi Šventininkų pradinėje mokykloje, Buivydžių septynmetėje mokykloje. 1962 m. baigė Nemenčinės vidurinę mokyklą. 1963 m. baigė Buivydiškių žemės ūkio technikumą. Dirbo Vilniaus Žemės ūkio technikumo dėstytoju, kartu tęsė studijas Vitebsko veterinarijos institute. 1972–1975 m. Maskvos veterinarijos akademijos Biologijos fakulteto Histologijos, citologijos ir embriologijos katedros aspirantas, parengė biologijos mokslų kandidato disertaciją. 1991 m. TSRS Mokslų akademijos Žmogaus morfologijos institute apgynė habilituoto biologijos mokslų daktaro disertaciją. 1980–1981 m. stažavo Leuveno katalikų, 1983 m. ir 1985 m. Lježo universitetuose Belgijoje, 1989 m. Mančesterio, Oksfordo, Kembridžo, 1995 m. Krokuvos universitetuose.

1975–1980 m. Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto širdies ir kraujagyslių chirurgijos laboratorijos mokslinis bendradarbis, histologijos dėstytojas. 1980–1996 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto Patomorfologijos laboratorijos vedėjas, vyresnysis mokslo darbuotojas, nuo 1994 m. – vyriausiasis mokslo darbuotojas, 1992–1996 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto Senato pirmininkas. Nuo 2001 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto vyr. mokslo darbuotojas. 2000 m. – Helsinkio universiteto Biomedicininių tyrimų instituto kviestinis profesorius, 2002–2007 m. – Opolės universiteto Gamtos fakulteto Ląstelės biologijos skyriaus vedėjas, profesorius.

1993 m. už mokslines publikacijas gavo D. Sorošo fondo premiją. 1997 m. Prancūzijos Prezidento apdovanotas ordino „Už nuopelnus“ Komandoro kryžiumi. 2000 m. apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu.

1982–1990 m. Lietuvos Patologų mokslinės draugijos viceprezidentas. Moka anglų, lenkų, prancūzų, rusų, vokiečių kalbas. 1972 m. vedė Ireną Kulbaitę. Duktė Gabriela, sūnus Zigmuntas.

Politinė veikla 

1988–1990 m. Lietuvos lenkų kultūros draugijos ir Lietuvos Sąjūdžio Seimo narys. Lietuvos lenkų kongreso narys. Lietuvos bajorų karališkosios sąjungos narys. Šeimos herbas „Machwicz“. 1981–1990 m. TSKP narys. Nuo 1994 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. 1966–1989 m. LTSR Aukščiausios Tarybos deputatas.  1996–2000 m. Seimo narys.

Šaltiniai 

Seimo nariai
Lietuvos biologai
Histologai
Virginijus Martišauskas

Virginijus Martišauskas (1946 m. liepos 22 d. Kaune – 2015 m. balandžio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1963–1965 m. Kauno radijo gamyklos darbininkas. 1964 m. baigė Kauno Jono Jablonskio vidurinę mokyklą. 1965–1970 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete, įgijo žurnalisto specialybę. 1969–1974 m. dienraščio „Vakarinės naujienos“ vadovaujantysis korespondentas. 1974–1994 m. Lietuvos televizijos laidų „Keliai, mašinos, žmonės“, „01, 02, 03“, „Keturi ratai“ redaktorius. 1990–1991 m. žurnalo „Ratai“ vyriausiasis redaktorius, 1992–1996 m. žurnalo „Keturi ratai“ leidėjas, vyriausiasis redaktorius. 1994–1996 m. televizijos studijos „Laisvas ir nepriklausomas kanalas“ televizijos laidų redaktorius ir vedėjas.

Buvo Trakų rajono Vievio apylinkės tarybos deputatas. 1996–2004 m. Seimo narys. Seime dirbo Teisės ir teisėtvarkos komitete.  Atsistatydino, apkaltintas reikalavęs 20 tūkst. litų iš Klaipėdos regiono aplinkos apsaugos departamento direktoriaus Kęstučio Šiliausko.  2001–2002 m. LNK laidos „Keturi ratai“ vedėjas.  Nuo 2012 m. „Krašto naujienų“ redaktorius.

1996–1997 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys. Nuo 1997 m. Lietuvos centro sąjungos narys, partijos Valdybos ir Tarybos narys. Iki 2004 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, partijos Valdybos ir Tarybos narys. Mokėjo anglų, rusų, lenkų kalbas. Žmona Virginija, vaikai Ieva, Simas. 2015 m. balandžio 29 d. pasitraukė iš gyvenimo savo noru.

Įvertinimas 
 1992 m. Sausio 13-osios atminimo medalis

Šaltiniai 

Seimo nariai
Lietuvos televizijos žurnalistai
Lietuvos redaktoriai
Bio Bijus

Bio Bijus () – antra pagal ilgį Čilės upė. Prasideda Patagonijos Anduose, ledynų maitinamuose Ikalmos ir Galjetuės ežeruose. Teka į šiaurės vakarus. Aukštupyje upė srauni, slenkstėta, teka siauru slėniu. Vidurupyje ir žemupyje teka lyguma, plačiu slėniu. Įteka į Ramųjį vandenyną ties Konsepsjonu, sudaro estuariją.

Didžiausi intakai: Maljekas, Lacha. Bio Bijus laivuojamas žemupyje, nuo Nasjimento miesto. Upė 1980 m. patvenkta Pangės užtvanka, dėl to nebeliko sraunumų, kurios iki tol buvo mėgiamos plaukiotojų kajakais.

Čilės upės
Jonas Mocartas

Jonas Mocartas (1943 m. kovo 26 d. Varsėdžiuose, Šilalės raj. – 2003 m. vasario 17 d. Vilniuje) – ekonomistas, Lietuvos ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1961 m. baigė Vilniaus elektromechanikos technikumą, 1977 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, įgijo inžinieriaus ekonomisto specialybę.

Vadovavo UAB „Alsos statyba“. 1996–2000 m. Seimo narys. 2001–2003 m. UAB „Alsa“ konsultantas.

Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys nuo jos įkūrimo dienos, Vilniaus apskrities koordinacinės tarybos pirmininko pavaduotojas. 2000 m. Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos narys. Žmona Angelė, sūnus Andrius. Nusišovė, palaidotas Rokantiškių kapinėse.

Seimo nariai
Signalinės jūrų vėliavos

Signalinės jūreivių vėliavos – vėliavos, kurias naudojant rodoma informacija kitam laivui.

Vėliavos būna skirtingų spalvų ir raštų. Kiekviena vėliava rodo lotyniškos abėcėlės raidę, skaičius (nuo 0 iki 9). Taip pat kiekviena vėliava ar jų derinys turi ir savo tam tikrą sutartą reikšmę.

Pavyzdžiui:

Vėliavos ir jų reikšmės

Raidės

Skaičiai

Papildomos vėliavos 
Pakeičiančios vėliavos naudojamos pakeisti (pakartoti) jau pakeltam signalui (pvz., raidei), nes laive yra tik vienas signalinių vėliavų rinkinys.

Pavyzdys:
 – SOS

Nuorodos 
 Jūreivių vėliavų abėcėlė

Navigacija
Tarptautinės vėliavos
Vėliavų rūšys
Simas Ramutis Petrikis

Simas Ramutis Petrikis (g. 1942 m. sausio 23 d. Raseiniuose) – inžinierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1949–1956 m. mokėsi Lumpėnų septynmetėje mokykloje, 1956–1960 m. Kauno politechnikume. 1961–1966 m. studijavo Kauno politechnikos institute, įgijo radijo inžinieriaus kvalifikaciją. 1972 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją, 1986 m. technikos mokslų daktaras, profesorius. 

1960–1966 m. Kauno radijo matavimo technikos mokslinio tyrimo instituto „Lira“ technikas, 1967–1972 m. inžinierius, vyr. inžinierius, 1972–1980 m. sektoriaus viršininkas, 1989–1996 m. generalinis direktorius. Mokslinės veiklos kryptis – atsitiktinių procesų charakteristikų, matavimo metodų ir prietaisų kūrimas bei jų pritaikymas įvairiose mokslo ir pramonės šakose. 16 išradimų autorius. SSRS radijo sporto meistras.

1989 m. Vytauto Didžiojo universiteto Atkuriamojo senato narys, 1995–1996 m. senato pirmininkas, 2006 m. universiteto tarybos narys. VDU Informatikos fakulteto profesorius. Buvo Lietuvos pramonininkų asociacijos viceprezidentas, Kauno krašto pramonininkų asociacijos prezidentas, 1996 m.  Kauno pramonės, prekybos ir amatų rūmų viceprezidentas, 1998–2002 m. Lietuvos prekybos pramonės ir amatų rūmų asociacijos prezidentas. 2001 m. UAB „Šiaurės miestelis“ direktorius, Šiaurės miestelio technologijų parko tarybos pirmininkas.

SSKP, Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių), Liberalų ir centro sąjungos narys. 1996–2000 m. Seimo narys. 2000–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 

Žmona Dalia, sūnūs Simas ir Titas.

Įvertinimas 
 1978 m. LSSR valstybinė premija (su kitais)

Šaltiniai 

LTSR valstybinės premijos laureatai
Lietuvos prekybos rūmų darbuotojai
Lietuvos išradėjai
Seimo nariai
Vilniaus politikai
Aukštalaukiai

Apie kaimą prie Dusetų žr. Aukštalaukiai (Dusetos).

Aukštalaukiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Dusetų.

Istorija

1923 m. buvo du viensėdžiai su 14 ir 7 gyventojais. Iki 1915 m. čia gyveno rusų – Silvos Suchorukovo, Michailo Černovo, Jelenos Černovos ir Marijos Černovos šeimos, kurios nuo artėjančio karo pasitraukė į Rusiją. Grižo tik Suchorukovo šeima ir 1926 m. išsikėlė gyventi į Zarasus. Jų sodyboje apsigyveno Prano Liaudansko šeima. Kitoje sodyboje apsigyveno gausi Jono Kuolinio šeima.

Kaimas sunyko apie 1970 m., vietovė užaugo mišku. Tais metais melioracija sunaikino ir gretimą Berniškių kaimą, kuriame buvo Prano ir Zakaro Mieželių bei Dominyko Vėbros sodybos.

Gyventojai

Šaltiniai

 Русские поселения Ковенской губернии, 1909, psl.81-82.
 Vytautas Indrašius "Antalieptės kraštas", 2008, dalis I, psl.8-14.

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Gaideliai (Zarasai)

Gaideliai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Antalieptės.

Istorija 

Pirmą kartą paminėti 1675 m. Vencavų dvaro inventoriuje. 1911 m. Gaidelių dvarą įsigijo Vaitkevičus. 1958 m. Gaidelių dvaro laukuose pastatyta Antalieptės HE.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Čia augo Romualdas Vaitkevičius (1898–1935), Lietuvos kariuomenės karininkas, Vyčio kryžiaus ordininkas, palaidotas Antalieptės kapinėse.

Šaltiniai 
 2.Vytautas Indrašius „Aukštaitijos šviesuliai“,1999,Vilnius, psl.188-192.

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Gaspariškės

Gaspariškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Antalieptės. Pietine kaimo puse prateka Stromelė (dešinysis Šventosios upės intakas).

Istorija

1923 m. buvo 4 sodybos ir 27 gyventojai.

Gyventojai

Žymūs žmonės

Kaime gimė ir augo Nepriklausomybės kovų savanoriai broliai Petras ir Juozas Kanapeckai, matematikos mokslų daktaras Henrikas Jasiūnas.

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Guntuliai

Guntuliai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Antalieptės. Išlikęs vandens malūnas.

Istorija 
Pirmą kartą kaimas paminėtas 1607 m. didikų Radvilų valdų aprašyme. Po 1863 m. sukilimo carinė valdžia į Samaros guberniją Čiornaja Padinos kaimą ištrėmė Joną Čiegį(Joną Čegį) su žmona Rozalija ir vaikais: Vincu, Juozu, Jonu ir Mykolu. 2007 m. kaimo gyventojų atminimui verslininkas Kęstutis Vasauskas pastatė atminimo kryžių.

Gyventojai

Asmenybės 
 Boleslovas Šeikus (1885–1960), farmacininkas
 Petras Lapienis (1901–1984), Lietuvos kariuomenės lakūnas majoras (gimė ir augo Guntuliuose)
 Afanasijus Samsonovas (1934–2000), tolimojo plaukiojimo žvejybos laivų kapitonas

Literatūra 
 Guntuliai – kaimas prie Šventosios / Vytautas Indrašius. – Vilnius, 2007. – 82 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-726-66-1

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Rimantas Pleikys

Rimantas Pleikys (1957 m. lapkričio 25 d. Vilniuje – 2021 m. sausio 24 d. Kiemionyse, Zarasų rajono savivaldybėje) – žurnalistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1965–1976 m. mokėsi Druskininkų 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1976 m. Druskininkų retransliavimo stoties ryšių technikas-mokinys. 1976–1981 m. Vilniaus universitete (VU) studijavo žurnalistiką. 

1981–1985 m. VU Žurnalistikos katedros dėstytojas. 1984–1988 m. Lietuvos radijo laidų užsieniui neetatinis korespondentas. 1985–1988 m. gamybinio susivienijimo „Vingis“ vietinių radijo laidų redaktorius. 1987–1988 m. VU Žurnalistikos katedros dėstytojas. 1989 m. su kitais įkūrė pirmą Lietuvoje nepriklausomą radijo stotį „M-1“, 1989–1990 m. stoties vyriausiasis redaktorius. 1990 m. su kitais įkūrė radijo stotį „Radiocentras“, 1991–1995 m. stoties vyriausiasis redaktorius. 1995 m. televizijos „Kaunas plius TV“ Vilniaus redakcijos vadovas. 1996 m. LNK laidos „Pragiedruliai“ vedėjas. 

1996–2000 m. LR Seimo narys.  1996–1998 m. Gedimino Vagnoriaus Vyriausybėje – ryšių ir informatikos ministras.  2000 m. įsteigė retransliacinę radijo stotį „Tarptautinis Baltijos bangų radijas“, buvo šio radijo projektų koordinatorius. JAV žurnalo „World Broadcast News“ neetatinis korespondentas Lietuvoje, tarptautinio radijo ir televizijos žinyno World Radio TV Handbook atstovas Lietuvoje.  1996–2000 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) partijos narys, nuo 1996 m. partijos pirmininko pavaduotojas. 1997 m. Vytauto Landsbergio centrinio Prezidento rinkimų štabo vadovas.  Nuo 2000 m. Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos narys, sąjungos pirmininko Gedimino Vagnoriaus pavaduotojas.

Nuo 1994 m. Lietuvos žurnalistų draugijos valdybos narys. Radijo mėgėjas, SSRS ir kitų šalių vykdyto užsienio radijo transliacijų trukdymo žinovas. Parašė knygą apie radijo trukdymų istoriją „Jamming“ (1998 m., anglų k.), scenarijų dokumentiniui filmui „Empire of Noise“ (2008 m., anglų k., rež. Domantas Vildžiūnas). 

Žmona Gracija, sūnus Justinas, duktė Dalia-Marija. Palaidotas Liepynės kapinėse.

Bibliografija 
 Jamming. – Vilnius: R. Pleikys, 1998. – 163 p.: iliustr. 
 Радиоцензура. – Vilnius: Baltijos kopija, 2002. – 71 p.: iliustr. – ISBN 9955-9427-4-6

Šaltiniai 

Seimo nariai
Lietuvos ryšių ir informatikos ministrai
Lietuvos radijo žurnalistai
Lietuvos laidų vedėjai
Jasiūnai (Zarasai)

Jasiūnai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Antalieptės.

Istorija

1897 m. buvo 26 gyventojai, 1923 m. buvo 5 sodybos su 23 gyventojais.

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Pociškės

Pociškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Antalieptės. Šiaurėje ribojasi su 1970 m. melioracijos sunaikintu Berniškių kaimu.

Istorija 

1923 m. buvo 2 sodybos (7gyv.).

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Kaime gyveno teologas, prelatas, mišiolų vertėjas į lietuvių kalbą, kun. Leopoldas Pratkelis (1912–1983).

Šaltiniai 

 Vytautas Indrašius „Antalieptės kraštas“, dalis II, 2009, psl.70-76.

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Šilinė (Zarasai)

Šilinė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Antalieptės, prie plento į Dusetas.

Istorija 

1923 m. buvo viena Dūdėnų sodyba.

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Jurkiškės (Zarasai)

Jurkiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybės vakaurose, buvęs Vasaknų dvaro palivarkas vakariniame Vasakno ežero krante.

Istorija

Nuo 1905 m. čia gyveno bajoro Kazimiero Jakimavičiaus šeima (giminės herbas Dabrowa). 1944 m. gruodžio 3 d. stribai su kariuomene, ieškodami „Eimučio“ būrio partizanų, sudegino Mečislovo Jakimavičiaus sodybą, o jį patį nušovė. Nuo 2006 m. tėvų sodybą tikisi atstatyti nužudytojo duktė Kazė su vyru Narcizu Vilučiu.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Vytautas Indrašius "Antalieptės kraštas", dalis I, 2008, psl.331-339.

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Svigariai

Svigariai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Antalieptės, rytiniame Liedžio ežero krante.

Gyventojai

Istorija

Kaimo pavadinimas atsirado XVII amžiuje nuo čia apsigyvenusio Svigario šeimos, kuri išmirė 1711 m. maro metu. Tuščiose sodybose Balčių dvarininkas apgyvendino Bružo ir Dičiūno šeimas. Bružo pavardė išnyko 1943 m., Dičiūno palikuonys gyvena iki šiolei. 1944 m. į užsienį pasitraukė Aleksas Dičiūnas, jo tėvą Joną Dičiūną 1950 m. nuteisė 10-čiai metų. Jurgio Dičiūno vienas sūnus Jonas (1920–1943) žuvo vokiečių kariuomenėje, kitas Bronius (1921–1945) – fronte prie Berlyno.

1923 m. buvo 5 sodybos su 26 gyventojais.

Šaltiniai

 Vytautas Indrašius "Antalieptės kraštas", 2009,dalis II, psl.417-430.

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Sruogiškės

Sruogiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Antalieptės, prie plento Antalieptė-Dusetos.

Gyventojai

Žymūs žmonės

Kaime gimė ir augo kunigas Ignas Merkys (Merkevičius), daktaras Jonas Merkys, miręs 1919 m. kovo 10 d. nuo šiltinės, Aldona Merkytė-Mikelinskienė (1924–2009 m.), Lietuvos rašytojų sąjungos narė, grožinės literatūros vertėja iš prancūzų į lietuvių kalbą, matematikos mokslų daktaras, doc. Petras Vaškas.

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Pajevinė

Pajevinė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurę nuo Antalieptės, Šilo girios viduryje. 1923 m. buvo 5 sodybos ir 35 gyventojai.

Kaime gyveno knygnešys Juozas Šeikus (1862–1934 m.). Jo sūnus Antanas Šeikus 1945 m. vasario 2 d. nuteistas 10 metų, negrįžo iš Sibiro kalėjimo.

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Mikiškės

Mikiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Antalieptės.

Istorija

1923 m. buvo 15 sodybų su 72 gyventojais. Tai kaimas, išnykęs 1970 m. Dabar čia žaliuoja aukšta žolė ir pro ją, kartas nuo karto praeina turistai, eidami link Balčių ąžuolo. Dabar kaime liko gyventi tik viena Strazdo šeima.

Gyventojai

Žymūs žmonės

Kaime gyveno Lietuvos kariuomenės savanoris Petras Ginželis, gimė ir augo aktorė Emilija Grikevičiutė-Pakalnienė (1898–1975), Lietuvos nusipelniusi artistė ir garsūs kultūros veikėjai Algirdas (g. 1953) ir Faustas (g. 1956) Latėnai. Mikiškių kaime augo gausi Zabulių šeima, kurios didžioji dalis buvo ištremta į Sibirą.

Šaltiniai
 Vytautas Indrašius "Antalieptės kraštas", dalis I, psl.416-441.

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Svidžiai (Zarasai)

Svidžiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Antalieptės. Buvęs Balčių dvaro palivarkas, pietiniame Vartišio ežero krante.

Istorija 

Vietovė minima 1675 m. Vencavų dvaro inventoriuje. Po 1831 m. Svidžių palivarkas priklausė grafui Pranciškui Chliudzinskiui, vėliau jo sūnui Pranui. 1938 m. palivarką su 82 ha žemės nupirko dvarininkai Mickevičiai iš Ramygalos valsčiaus. 1945 m. palivarkas buvo nacionalizuotas.

1923 m. buvo 3 sodybos ir 16 gyventojų. Kaime 1942 m. gimė poetė Elena Puodžiūtė-Antonova, eilėraščių rinkinio „Pasišviesdama meile skubu“ (2011) autorė, dabar gyvenanti Dusetose.

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Naršėnai

Naršėnai – kaimas Antalieptės seniūnijoje, 5 km į šiaurę nuo Antalieptės, plento Antalieptė–Dusetos dešinėje pusėje.

Istorija 
Kaimas susiformavo 1607 m. iš Padustėlio dvaro tarnybų. 1926 m. išskirstytas viensėdžiais. Tais metais kaimo teritorija 252,35 ha. Yra kapinės, paskutinis palaidojimas 1905 m.

Kaimo gyventojas Zakaras Urbanėlis (g. 1899 m.) dalyvavo Nepriklausomybės kovose ir buvo apdovanotas Vyties kryžiumi.

1948 m. pavasarį kaimo gyventojai įjungti į „Aušros“ kolūkį, kuris 1955 m. tapo Antalieptės žemės ūkio technikumo padaliniu. 1961–1962 m. pastatyti du mūriniai dviaukščiai daugiabučiai namai, 1960–1975 m. veikė kultūros namai, iki 1996 m. buvo kaimo parduotuvė.

Gyventojų demografinėje raidoje žymus gyventojų skaičiaus padidėjimas dėl apylinkės kaimuose 1971–1972 m. atliktos melioracijos.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Zakaras Urbanėlis (g. 1899 m.), Lietuvos kariuomenės savanoris, Vyties kryžiaus ordininkas.
 Edvardas Makelis (g. 1954 m.), agronomas, agroverslo konsultantas, politikas, buvęs Lietuvos žemės ir miškų ūkio ministras.

Šaltiniai 
 Vytautas Indrašius „Antalieptės kraštas“, II d., 2009, psl.5-35.

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Glikolizė

Glikolizė ( – saldus + lysis – atskyrimas) – pirmasis ląstelinio kvėpavimo etapas, vykstantis citozolyje, kurio metu gliukozė  C6H12O6 suskyla į piruvatą CH3COCOO− + H+. Išlaisvinta energija šiame procese yra panaudojama formuojant daug energijos turinčius junginius: ATP (adenozino trifosfatas) ir NADH (redukuotas nikotinamido adenino dinukleotidas). Kadangi glikolizė būdinga visiems gyviesiems organizmams, labai tikėtina, kad vykstant evoliucijai ji atsirado pirmiau negu Krebso ciklas arba elektronų pernašos sistema. Glikolizė vyksta ne mitochondrijose, o citozolyje ir jai nereikia deguonies.

Energijos sunaudojimo etapai 

Glikolizės pradžioje, veikiant atitinkamiems fermentams, dvi fosforilo grupės prisijungia viena prie gliukozės, kita prie fruktozės-6-fosfato ir taip aktyvuoja pradinį reakcijos (glikolizės) substratą. Tai įvyksta per dvi reakcijas, sunaudojant dvi ATP molekules. Po šių reakcijų C6 molekule skyla į dvi C3 molekules, kurių kiekviena turi po fosfato grupę. Toliau abi C3 molekulės dalyvauja tose pačiose reakcijose.

Energijos išgavimo etapai 

Glikolizės metu vyksta oksidacija, t. y. iš molekulės atskyla elektronai, kuriuos prisijungia NAD. Kiekviena NAD molekulė du elektronus, ir vieną vandenilio joną, tad iš viso susidaro du NADH. Atsipalaiduoja tiek energijos, kiek pakanka keturioms ATP molekulėms susidaryti. Šis procesas vadinamas substratiniu fosforilinimu, nes reakcijos metu fosfatas, fermento padedamas, nuo substrato perkeliamas prie ADP molekulės. Atėmus dvi pradžioje sunaudotas ATP molekules, grynoji glikolizės išeiga – 2 ATP molekulės, kas palyginus su Krebso ciklu nedaug. Galutinis glikolizės produktas – piruvatas. Jei ląstelė neturi kur panaudoti susidariusio NADH, jis vėl paverčiamas NAD vienaip redukuojant šį galutinį produktą arba į laktatą (pienarūgštis rūgimas) arba į etilo alkoholį.

Nuorodos 
 Glikolizės animacijos (liet.)

Medžiagų apykaita
Rimantas Smetona

Rimantas Smetona (g. 1945 m. kovo 28 d. Užulėnyje, Ukmergės raj.) – kino ir televizijos režisierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

Tėvas, Antano Smetonos brolio Igno sūnus, rezistencijos dalyvis, žuvo 1945 m.

1965 m. baigė Ukmergės žemės ūkio mechanizacijos technikumą, 1977 m. baigė Leningrado valstybinį teatro, muzikos ir kinematografijos institutą ir įgijo televizijos režisieriaus specialybę.

1967–1972 m. Lietuvos kino studijos režisieriaus asistentas, 1972–1991 m. Valstybinio Lietuvos radijo ir televizijos komiteto televizijos ir kino režisierius. Sukūrė dokumentinių ir muzikinių televizijos filmų. 2001–2004 m. Vilniaus krašto televizijos „TV 11“ vyr. redaktorius, publicistinės laidos „Požiūris“ autorius ir vedėjas.

1996–2000 m. ir 2004–2012 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys.

Žmona Aldona, dukterys Jurgita ir Milda.

Politinė veikla 
1990–1997 m. Lietuvių tautininkų sąjungos pirmininkas, 1997–2001 m. Nacionaldemokratinio judėjimo už nepriklausomą Lietuvą ir Lietuvos nacionaldemokratų partijos pirmininkas, 2003–2004 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys. 2008–2020 m. partijos Tvarka ir teisingumas narys.

1990–1992 m. Lietuvių tautininkų sąjungos savaitraščio „Viltis“ redaktorius.

Nuorodos 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos 

Lietuvos režisieriai
Seimo nariai
Alfredas Henrikas Stasiulevičius

Alfredas Henrikas Stasiulevičius (g. 1937 m. gegužės 23 d. Kaune) – pedagogas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1956 m. baigė Kauno 6-ąją vidurinę mokyklą. 1956–1961 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute. 1961 m. Patamulšėlio aštuonmetės mokyklos mokytojas. Tarnavo tarybinėje armijoje. 1963–1990 m. Kauno 7-osios vidurinės mokyklos mokytojas.

1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas. 1990 m. Šančių teritorinės deputatų grupės koordinatorius ir Aukščiausiosios Tarybos deputato Liudviko Simučio padėjėjas. 1992–1993 m. Kauno miesto tarybos Savivaldos reikalų nuolatinės komisijos pirmininkas, kontrolės tarnybos viršininkas. 1995–1996 m. Kauno miesto tarybos narys, Kauno savivaldybės tarybos kontrolierius. 1996–2000 m. Seimo narys. 2001 m. surengus konkursą buvo paskirtas į Kauno miesto savivaldybės pastatų grąžinimo ir butų privatizavimo tarnybos viršininko pareigas.

Tautodailininkas, Kauno zonos „Auksinių rankų“ konkursų dalyvis ir prizininkas.

1993 m. Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. Žmona Alina, duktė Skaidrė.

Išnašos

Nuorodos 
 Biografija (lrs.lt)

Seimo nariai
Kauno politikai
Didysis Airijos kanalas

Didysis Airijos kanalas (air. An Chanáil Mhór) – kanalas Airijoje, jungiantis Dubliną su Šanonu, Barou ir keletu kitų upių. Kanalas iškastas 1804 metais. Jo ilgis apie 130 km.

Airijos geografija
Kanalai
Ona Suncovienė

Ona Suncovienė Jurgelionytė (g. 1957 m. sausio 6 d. Tomsko srities Asino rajono Angos kaime, Rusija) – kultūros darbuotoja, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija 

Mokėsi Alytaus rajono Kurnėnų Lauryno Radziukyno mokykloje, Alytaus vaikų muzikos mokykloje. 1975 m. baigė Miroslavo vidurinę mokyklą. Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, vaidino universiteto kiemo teatre. 1988 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, įgijo kultūros ir švietimo vadybininkės specialybę. 2000 m. baigė Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto magistrantūrą.

1981–1989 m. Alytaus rajono kultūros skyriaus vyriausioji specialistė. 1990–1995 m. Alytaus miesto mero pavaduotoja kultūros ir švietimo reikalams. 1995–1996 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narė, mero pavaduotoja. 1996–2000 m. Seimo narė. 2001–2005 m. dirbo Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centre. Nuo 2005 m. Žirmūnų seniūnijos seniūnė.

1993–1996 m. vadovavo Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) Alytaus skyriui.
Sūnūs Vaidotas ir Vladas.

Seimo nariai
Alytaus politikai
Lietuvos savivaldybių seniūnai
Kuolakasiai

Kuolakasiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės pietuose, šalia kelio Molėtai–Nemenčinė. Yra biblioteka, anksčiau kaime buvo Kuolakasių pagrindinė mokykla.

Istorija 

Lietuvos Metrikoje 1510 m. minimi žmonės Kuolakasiai, kurių vardą galima sieti su dabartinio kaimo vardu.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Aigialėjas

Graikų mitologijoje Aigialėjo () vardu vadinami trys personažai.
 Aigialėjas – vienas iš epigonų, vyriausias Adrasto ir Amfitėjos sūnus, Argo karalius. Kai jo tėvas buvo vienintelis išsigelbėjęs iš Septynių karvedžių, pirmą kartą puolusių Tėbus. Kai antrą kartą puolė jų sūnus, žuvo vienintelis Aigialėjas. Jį nukovė Laodamantas, Eteoklio sūnus. Palaidotas Megaroje (Megaris) prie Pagajės.
 Aigialėjas – upės dievo Inacho ir okeanidės Melijos sūnus, kurio vardu Aigalėja pavadinta Achaja. Sužinojęs apie sūnaus mirtį iš sielvarto mirė jo tėvas Adrastas.
 Pagal Eusebą buvo trečiasis Aigialėjas – pirmasis graikų miesto Skiono karalius.

Šaltiniai 

Graikų mitologijos mirtingieji
Bru na Boinas

Bru na Boinas () – archeologinė vietovė Myto grafystėje, Airijoje, netoli Boinės upės, 50 km į šiaurę nuo Dublino. Teritorijos plotas 770 hektarų. 1962 m. pradėti vykdyti išsamūs archeologiniai tyrinėjimai. 1993 m. Bru na Boino vietovė įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Nuo 1997 m. ansamblis prieinamas lankytojams. 

Vietovė buvo apgyvendinta neolito žembdirbių, kurie be 90 megalitinių paminklų paliko pašiūrių, gyvenvietės įtvirtinimų ir kitų statinių liekanų. Neolito laikotarpio megalitinis ansamblis pastatytas 3800–2200 m. pr. m. e. Vietovė garsi savo laidojimo kambariais, kurių yra apie 40. Žinomiausios kapavietės: Knoutas, Doutas ir Niugrendžas.

Prie Niugrendžo įėjimo į kapavietę aptikta ertmė, kurios dėka saulės spinduliai pasiekia kapavietės koridorių per žiemos saulėgrįžą 15–20 minučių gruodžio 19–21 d. rytais. Tą pačią kiaurymę turėjo ir Knoutas. Douto koridoriuose rasti išraižyti mėnulio žemėlapiai, kalendorinis akmuo,   naudotas skaičiuoti mėnesių bei metų trukmę.

Šaltiniai 

Airijos geografija
Pasaulio paveldo sąrašas
Pasaulio paveldo objektai Europoje
Airijos istorija
Trali

Trali – miestas pietvakarių Airijoje, Dinglio pusiasalio rytuose, netoli Trali įlankos. Kerio grafystės centras.

Miestas įkurtas XIII a. Yra 1789 m. pastatytas pikininko paminklas.

Airijos miestai
Karikas prie Šanono

Karikas prie Šanono – miestas šiaurės vakarų Airijoje, prie Šanono upės ir Dublino-Slaigo kelio. Leitrimo grafystės centras. Mėgstama poilsio vieta.

Airijos miestai
Virginijus Šmigelskas

Virginijus Šmigelskas (g. 1961 m. sausio 2 d. Maišiagaloje, Vilniaus rajone) – istorikas, teisininkas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Augo Širvintose. Čia baigė 7 klases ir 1975 m. iš Širvintų rajono išvyko į tuometę respublikinę Panevėžio internatinę sporto mokyklą. 1979 m. baigė vidurinę mokyklą. 1985 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą, taip pat įgijo dramos režisūros specialybę. 1994–1999 m. studijavo teisę Vilniaus universiteto Teisės fakulteto neakivaizdiniame skyriuje. Stažavosi Vokietijoje ir Anglijoje.

1985–1987 m. Lietuvos knygų rūmų redaktorius. 1987–1989 m. Širvintų rajono kultūros namų direktorius. 1989–1991 m. Lietuvos kultūros fondo Kultūros veikėjų susivienijimo skyriaus viršininkas. 1991–1993 m. Kultūros ir švietimo ministerijos Kultūros ir meno informacijos agentūros atsakingasis sekretorius. 1993–1995 m. Etninio atgimimo ir plėtros fondo direktorius. 1995–1999 m. Blokados fondo direktorius. 1999–2000 m. specialios paskirties AB „Vilniaus šilumos tinklai“ teisininkas. 2000 m. Vilniaus pedagoginio universiteto socialinės politikos dėstytojas. 2001–2002 m. Regionų plėtros instituto direktorius.

1997–2000 m. Vilniaus miesto savivaldybės Tarybos narys pagal Lietuvos centro sąjungos sąrašą. 2000 m. gegužės 15 d. – 2000 m. spalio 18 d. Seimo narys. 2003–2005 m. UAB „RSVP“ direktorius. 2005 m. kultūros ministro patarėjas. 2009 m. Regionų ir demokratijos plėtros instituto direktorius. 2009–2015 m. Lietuvos aplinkos apsaugos investicijų fondo direktorius.

2017–2019 m. UAB „Lietuvos žinios“ direktorius.

1995–2000 m. Lietuvos centro sąjungos narys, Tarybos narys. Nuo 2004 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys, Vilniaus skyriaus pirmininkas, 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, sąjungos tarybos narys, Vilniaus regiono koordinatorius. Lietuvos centro partijos narys, 2019 m. partijos pirmininko pavaduotojas.

Vaikai Eglė, Akvilė.

šaltiniai 

Seimo nariai
Gintautas Babravičius

Gintautas Babravičius (g. 1955 m. rugsėjo 8 d. Klaipėdoje) – inžinierius-statybininkas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

1962–1968 m. mokėsi Klaipėdos Kristijono Donelaičio vidurinėje mokykloje, 1973 m. baigė Vilniaus Antano Vienuolio vidurinę mokyklą. 1978 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Statybos fakultetą, ir įgijo inžinieriaus statybininko specialybę.

1978–1983 m. Vilniaus namų statybos kombinato Stambiaplokščių namų detalių gamyklos meistras, cecho viršininko pavaduotojas, cecho viršininkas, 1983–1988 m. direktoriaus pavaduotojas. 1988 m. įsteigė Laisvalaikio organizavimo susivienijimą „Centras“, kuris 1991 m. reorganizuotas į uždarąją akcinę bendrovę LOS CENTRAS, vadovavo šioms įmonėms. UAB LOS CENTRAS tapo radijo stoties „Radiocentras“ steigėjas, „Roko Maršų per Lietuvą“, tarptautinių festivalių „Vilnius Jazz“ organizatorius. 1995–2000 m. „Radiocentras“ generalinis direktorius.

2000–2004 m. Seimo narys. Nuo 2005 m. Vilniaus universiteto Tarptautinio žinių ekonomikos ir žinių vadybos centro dėstytojas. 2009–2011 m. Vilniaus mero pavaduotojas. 2012 m. vidaus reikalų ministro patarėjas. Nuo 2015 m. Mineralinės vatos gamintojų asociacijos prezidentas.

2000–2003 m. Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narys, 2007–2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1994 m. Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, 2009–2011 m. partijos pirmininkas.

Lions klubo narys. Lietuvos futbolo federacijos viceprezidentas. Jaunimo ekonominio mokymo organizacijos „JUNIOR ACHIEVEMENT-Lietuva“ valdybos narys. Lietuvos visureigių klubų asociacijos tarybos narys.

Žmona Birutė, sūnus Rokas, dukra Gabrielė.

Nuorodos 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos 

Seimo nariai
Švenčionių politikai
Vilniaus vicemerai