joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Stasys Vaitekūnas

Stasys Vaitekūnas (1941 m. kovo 9 d. Reibiniuose, Skaistgirio valsčius, Šiaulių apskritis – 2016 m. gruodžio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos geografas, akademikas, pedagogas, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1948–1959 m. mokėsi Skaistgirio vidurinėje mokykloje. 1959–1960 m. dirbo Skaistgirio bibliotekos vedėju. 1960–1965 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, geografijos ir istorijos mokytojas. 1965–1968 m. LSSR MA Geografijos skyriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1968–1986 m. Vilniaus universiteto Ekonominės istorijos ir geografijos katedros vyr. dėstytojas, 1974 m. docentas. 1986–1993 m. VU Ekonominės ir politinės geografijos katedros vedėjas, 1987 m. profesorius. 1987 m. Leningrado valstybiniame Andrejaus Ždanovo universitete apgynė disertaciją „Lietuvos TSR kaimo gyvenviečių sisteminio tyrimo problemos“, geografijos mokslų daktaras. 

1993-2002 m. Klaipėdos universiteto rektorius (dvi kadencijas). Inicijavo naujų studijų programų, fakultetų ir katedrų kūrimą. 1994–1996 m. ir 2001–2006 m. KU Socialinės geografijos (iki 2003 m. Geografijos) katedros įkūrėjas ir vedėjas. 2003–2007 m. Klaipėdos universiteto Senato pirmininkas. Kvalifikaciją kėlė Rusijos, JAV, Kanados, Prancūzijos, Nyderlandų, Čekijos, Lenkijos, Vengrijos, Vokietijos ir kt. šalių mokslo institucijose.

Palaidotas Skaistgirio kapinėse.

Mokslinė ir visuomeninė veikla 
Mokslinių interesų sritis: gyventojų geografija ir demografija, politinė geografija ir geopolitika, regionų geografija, Europos Sąjungos geografija.

1989–1995 m. Lietuvos geografų draugijos prezidentas. 1993–1995 m. parašė pirmuosius socialinės geografijos vadovėlius vidurinei mokyklai (IX ir X klasėms). 1995–1996 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše). Nuo 1996 m. žurnalo „Tiltai. Humanitariniai ir socialiniai mokslai“ vyriausiasis redaktorius. Nuo 1997 m. Baltijos Asamblėjos nacionalinės žiuri meno, literatūros ir mokslo premijoms teikti pirmininkas. Nuo 1999 m. Tarptautinės informatikos akademijos, nuo 2006 m. Lietuvių katalikų mokslo akademijos narys. 2001–2015 m. Visuotinės lietuvių enciklopedijos Mokslinės redakcinės tarybos narys, 2007–2015 m. jos pirmininkas. Nuo 2011 m. žurnalo „Andragogika“ vyr. redaktorius. Žemaičių vyskupystės muziejaus tarybos narys, Lietuvos mokslo tarybos ekspertas, LMT socialinių mokslų nostrifikavimo komisijos pirmininkas. Lietuvos ir užsienio mokslinių žurnalų redakcinių komisijų narys. Lietuvoje ir užsienyje paskelbė per 200 mokslinių publikacijų, iš jų apie 20 monografijų ir knygų.

Įvertinimas 
 2005 m. Klaipėdos apskrities garbės ženklas
 2007 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius 
 2015 m. Gabrielės Petkevičaitės-Bitės atminimo medalis „Tarnaukime Lietuvai“, už parlamentarizmo tradicijų puoselėjimą ir skleidimą 
 2018 m. vyskupo Motiejaus Valančiaus atminimo medalis

Šaltiniai 

Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademikai
Lietuvos geografai
Lietuvos enciklopedininkai
Lietuvos redaktoriai
Klaipėdos universiteto rektoriai
Klaipėdos politikai
Klaipėdos universiteto rektoriai
Irena Šiaulienė

Irena Anajeva-Šiaulienė (g. 1955 m. vasario 19 d. Kolainiuose, Kelmės rajonas) – istorikė, mokslų daktarė, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė veikėja.

Biografija 
1971 m. baigė Pavandenės vidurinę mokyklą (Telšių raj.). 1976 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto (VU) Istorijos fakultetą. Nuo 1976 m. Klaipėdos politechnikumo, Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakulteto dėstytoja. 1987 m. istorijos mokslų kandidatė, VU apgynė disertaciją „Lietuvos komjaunimas – Komunistų partijos pagalbininkas kovoje už socialistinės revoliucijos pergalę ir jos įtvirtinimą Lietuvoje 1940–1941 metais“ (vadovas Mykolas Burokevičius).  1990–1992 m. Klaipėdos universiteto Istorijos ir sociologijos katedros docentė.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos (LDDP) narė, LDDP pirmininko pavaduotoja, Demokratinės moterų kolegijos koordinatorė. 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narė, LSDP tarybos narė. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos pirmininkės pavaduotoja.

1992–2020 m. LR Seimo narė.  1992–2000 m. LDDP frakcijos seniūno pavaduotoja, 2003–2004 m. LSDP frakcijos seniūnė. 2000 m. Konstitucijos pataisų komisijos pirmininkė, nuo 2004 m. komisijos narė. 1993 m. Baltijos Asamblėjos narė, 1993–1996 m. Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto pirmininkė, nuo 2004 m. Informacinės visuomenės komiteto pirmininkė.

1997 m. kovo-balandžio mėn. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.

2017 m. lapkritį, prieš pašalinimo iš LSDP klausimo svarstymą, pati kartu su kitais 7 partijos nariais pasitraukė iš partijos.

Įvertinimas 
 2003 m. Baltijos Asamblėjos medalis
 2004 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius

Šaltiniai 

Seimo nariai
Lietuvos dėstytojai
Klaipėdos politikai
LR Seimo pirmininko pavaduotojai
Romualdas Ignas Bloškys

Romualdas Ignas Bloškys (1936 m. vasario 1 d. Šiauliuose – 2013 m. balandžio 26 d. Klaipėdoje) – pedagogas, Lietuvos visuomenės bei politinis veikėjas.

Biografija 
1946–1954 m. mokėsi Radviliškio 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1954–1955 m. Šiaulių tarprajoninės žemėtvarkos bazės braižytojas. 1955–1960 m. studijavo Šiaulių pedagoginio instituto Fizikos-matematikos fakultete.

1960–1963 m. Klaipėdos 1-os internatinės mokyklos fizikos ir gamybos pagrindų mokytojas. 1963–1992 m. Klaipėdos Kristijono Donelaičio vidurinės mokyklos (nuo 1996 m. Vytauto Didžiojo gimnazija) direktorius. 1992–1996 m. LR Seimo narys, Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto narys. 1997–2003 m. Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijos direktorius. 

1997–2000 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše), vėliau – savivaldybės Švietimo, kultūros ir sporto komiteto ekspertas. 

1965–1989 m. SSKP narys, nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos skyriaus narys.

Buvo 1992–1996 m. Seimo narys.

Alpinistas, 1974 m. dalyvavo Lietuvos alpinistų jubiliejinėje ekspedicijoje Pietvakarių Pamyre, įkopė į K. Donelaičio viršukalnę (5837 m). Palaidotas Lėbartų kapinėse.

Bibliografija 
 Pirmoji lietuvių gimnazija Klaipėdoje (su kitais). – Klaipėda: Rytas, 1992. – 92 p.: iliustr
 Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazija / Romualdas Bloškys, Aldona Dirgėlienė, Genovaitė Kriščiūnienė, Loreta Latožienė, Romualdas Pauliukevičius, Laima Vinčienė. – Klaipėda: A. Rubavičienės indiv. įm., 2002. – 67 p.: iliustr. – ISBN 9955-9389-4-3

Šaltiniai 

Seimo nariai
Lietuvos mokyklų direktoriai
Klaipėdos politikai
Banginis (reikšmės)

Banginis gali reikšti:
 Banginiai – jūrų gyvūnų infrabūrys;
 Banginis (astronomija) – žvaigždynas ties dangaus pusiauju;
 Banginis – būdvardis, reiškiantis ryšį su bangavimu, svyravimu.
 Banginis - prekybos centras
Memfio Grizzlies

Memfio „Grizzlies“ () – NBA Vakarų konferencijos Pietvakarių pogrupio komanda iš Memfio miesto Tenesio valstijoje.

Istorija 

Vankuverio „Grizzlies“ buvo įkurta 1995 m. ir kartu su Toronto „Raptors“ buvo priimti į NBA. 2001 m. kovo 26 d. Vankuverio komanda, kartu su Šarlotės „Hornets“ pateikė prašymą persikelti į Memfį, tačiau tik Vankuverio komandos prašymas buvo patenkintas.

Sezonai

Žaidėjai 

2019 m. kovo 3 d. duomenys:

Šlovės muziejaus nariai 
Nėra

Įamžinti marškinėliai 
Nėra

Nuorodos 
 Oficiali Memfio „Grizzlies“ svetainė

NBA klubai
Gediminas Jokūbonis

Gediminas Jokūbonis (1927 m. kovo 8 d. Kupiškyje, Panevėžio apskritis – 2006 m. spalio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas skulptorius, pedagogas.

Biografija 
1935 m. su tėvais persikėlė į Panevėžį. 1940–1944 m. mokėsi Panevėžio berniukų gimnazijoje. 1944 m., norėdamas išvengti karinės prievolės rusų armijoje, įstojo į Kauno kunigų seminariją. Nuo 1946 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute studijavo skulptūrą. 1951–1952 m. studijas tęsė LSSR dailės institute (dėstytojas Juozas Mikėnas).

1952–1964 m. Vilniaus „Dailės“ kombinato dailininkas. 1965–2002 m. LSSR dailės instituto dėstytojas, 1974 m. profesorius. Nuo 1983 m. SSRS dailės akademijos akademikas. Palaidotas Antakalnio kapinėse. 

Žmona dailininkė tekstilininkė Bronė Valantinaitė-Jokūbonienė (1926–2010).

Kūryba 
 Paminklinės skulptūros: Leninas (Maskva, 1967 m.; Klaipėda, 1976 m.; Panevėžys, 1983 m.), Kipras Petrauskas (Vilnius, 1974 m.), Maironis (Kaunas, 1977 m.), Vytautas Putna (Molėtai, 1980 m.), Adomas Mickevičius (Vilnius, 1984 m.), Antanas Vienažindys (Mažeikiai, 1987 m.), Martynas Mažvydas (Vilnius, 1997 m.), Vytautas Didysis (Birštonas, 1998 m.), Antanas Baranauskas (Seinai, 1999 m.), Jonas Basanavičius (Vilnius, 2005 m.).
 Skulptūrinės kompozicijos: Kolūkio pirmininkas (1957 m.), Pirčiupių motina (1960 m.), Europos geografinis centras (2004 m.)
 Antkapiniai paminklai: antkapinis paminklas tėvams „Svajonė“ (Panevėžys, 1961 m.), Jonas Janulionis (Panevėžys, 1963 m.), Justinas Vienožinskis (Vilnius, 1966 m.), Kostas Kubilinskas (Vilnius, 1967 m.)
 Reljefai, skulptūriniai portretai: Jonas Janulionis (1962 m.)
 Portretiniai medaliai: Kristijonas Donelaitis, Čiurlionis (1975 m.)

Bibliografija 
 Kai žaidė angelai: atsiminimai. – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2009. – 291 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-854-07-4

Įvertinimas 
 1960 m. LSSR valstybinė premija
 1963 m. Lenino premija
 1977 m. LSSR liaudies dailininkas
 1997 m. DLK Gedimino 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai

Literatūra 
 Skulptūra: albumas / teksto autorius Pranas Gudynas, sudarytojas Vladas Vildžiūnas. – Vilnius: Vaga, 1976. – 141 p.: iliustr.

LTSR valstybinės premijos laureatai
Lietuvos skulptoriai
Lietuvos dėstytojai
Rimėnai

Rimėnai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Daugų. Seniūnaitijos centras. Daugų vidurinės mokyklos skyrius (uždarytas 2007 m.), biblioteka. Anksčiau kaime buvo darželis, valgykla, buitinių paslaugų centras, kultūros namai.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Straipsnis apie Rimėnus 

Alytaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Ešerinis (Varėnos r., Varėnos sen., Glūko km.)

Ešerinis  – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, 4,5 km į šiaurę nuo Senosios Varėnos, Šilo miškuose, kiek į vakarus nuo Varėnio, prie Glūko kaimo. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,23 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 109,8 m. Šiaurrytinis krantas aukštas, kiti krantai žemi, sausi. Ežeras nenutekantis, priklauso netoliese rytuose tekančios Varėnės baseinui.

Šaltiniai 

Varėnos rajono ežerai
Lenkijos vyrų futbolo rinktinė

Lenkijos vyrų futbolo rinktinė () – futbolo komanda, atstovaujanti Lenkijai. Aukščiausias rinktinės laimėjimas – aukso medalis 1972 m. Muncheno olimpinėse žaidynėse, bei sidabro medaliai 1976 Monrealio ir 1992 Barselonos žaidynėse. Pasaulio futbolo čempionate komanda yra du kartus iškovojusi trečią vietą, o Europos čempionato varžybose dalyvavo 4 kartus.

Dalyvavimas pasaulio čempionatuose 

2006 metų pasaulio čempionato atrankos varžybose Lenkija pralaimėjo du kartus, kitose rungtynėse iškovojo pergales. Čempionato finaliniame etape grupės varžybose Lenkijos komanda pralaimėjo Ekvadoro ir Vokietijos komandoms bei iškovojo vieną pergalę prieš Kosta Rikos komandą, grupėje užėmė trečiąją vietą ir į aštuntfinalį nepateko.

Dalyvavimas Europos čempionatuose

Žymiausi žaidėjai 

 Zbigniew Boniek (1976–1988)
 Jakub Błaszczykowski (2006–)
 Kazimierz Deyna (1968–1978)
 Jerzy Dudek (1998–2013)
 Jacek Krzynówek (1998–2009)
 Grzegorz Lato (1971–1984)
 Robert Lewandowski (2008–)
 Włodzimierz Lubański (1963–1980)
 Andrzej Szarmach (1973–1982)
 Michał Żewłakow (1998–2011)

Treneriai 
Iki 1966 m. komandą valdydavo trenerių komitetas.
  Michał Matyas (1966–1967)
  Ryszard Koncewicz (1968–1970)
  Kazimierz Górski (1971–1976)
  Jacek Gmoch (1976–1978)
  Ryszard Kulesza (1978–1980)
  Antoni Piechniczek (1981–1986, 1996–1997)
  Wojciech Łazarek (1986–1989)
  Andrzej Strejlau (1989–1993)
  Lesław Ćmikiewicz (1993)
  Henryk Apostel (1994–1995)
  Władysław Stachurski (1996)
  Krzysztof Pawlak (1997)
  Janusz Wójcik (1997–1999)
  Jerzy Engel (2000–2002)
  Zbigniew Boniek (2002)
  Paweł Janas (2003–2006)
  Leo Beenhakker (2006–2009)
  Stefan Majewski (2009)
  Franciszek Smuda (2009–2012)
  Waldemar Fornalik (2012–2013)
  Adam Nawałka (2013–2018)
  Jerzy Brzęczek (2018–2021)
  Paulo Sousa (2021)
  Czesław Michniewicz (2022–)

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

Europos vyrų futbolo rinktinės
Lenkijos sporto rinktinės
Lenkijos futbolas
Ekvadoro vyrų futbolo rinktinė

Ekvadoro vyrų futbolo rinktinė – futbolo komanda, atstovaujanti Ekvadorą. Tai didžiausią pažangą padariusi Pietų Amerikos rinktinė per pastaruosius keletą metų, patekusi į 2002, 2006 ir 2014 metų pasaulio čempionatus,

Dalyvavimas čempionatuose

Pasaulio čempionatas 

 grupės varžybose komanda laimėjo prieš  ir  komandas, užėmė antrąją vietą grupėje ir pirmą kartą rinktinės istorijoje pateko į aštuntfinalį. Aštuntfinalyje pralaimėjo  komandai rezultatu 1–0.

2014 m. čempionato grupių etape ekvadoriečiai pralaimėjo Šveicarijai 1–2, laimėjo prieš Hondūrą 2-1, nulinėmis lygiosiomis sužaidė su Prancūzija ir su keturiais taškais nepateko į pasaulio pirmenybių aštuntfinalį. Įdomus faktas yra tai, kad visus įvarčius į varžovų vartus įmušė Eneras Valensija.

Copa América 

 1916–1937 – 
 1939 – 5 vieta
 1941 – 5 vieta
 1942 – 7 vieta
 1945 – 7 vieta
 1946 – 
 1947 – 6 vieta
 1949 – 7 vieta
 1953 – 6 vieta
 1955 – 7 vieta
 1956 – 
 1957 – 7 vieta
 1959 – 
 1959 – 4 vieta
 1963 – 6 vieta
 1967 – 
 1975 – I etapas
 1979 – I etapas
 1983 – I etapas
 1987 – I etapas
 1989 – I etapas
 1991 – I etapas
 1993 – 4 vieta
 1995 – I etapas
 1997 – ketvirtfinalis
 1999 – I etapas
 2001 – I etapas
 2004 – I etapas
 2007 – I etapas
 2011 – I etapas
 2015 – I etapas
 2016 – ketvirtfinalis
 2019 – I etapas
 2021 – ketvirtfinalis

Garsiausi žaidėjai 
 Álex Aguinaga (1987–2004)
 Agustín Delgado (1994–2006)
 Eduardo Hurtado (1992–2002)
 Iván Hurtado (1992–2014)
 Alberto Spencer (1959–1972)
 Antonio Valencia (2004–)
 Enner Valencia (2012–)
 Édison Méndez (2000–2014)
 Christian Benítez (2005–2013)
 Iván Kaviedes (1998–2013)
 Ulises de la Cruz (1995–2010)

Treneriai 
  Enrique Lamas (1938)
  Ramón Unamuno (1939, 1947)
  Juan Parodi (1941–1942)
  Rodolfo Orlandini (1945)
  José Planas Artés (1949)
  Iván Esperón (1953)
  José María Díaz (1955)
  Eduardo Spandre (1957)
  Juan López (1959–1960)
  Fausto Montalván (1963, 1966)
  José María Rodríguez (1965)
  José Gomes Nogueira (1969)
  Ernesto Guerra (1970, 1977–1979, 1983)
  Jorge Lazo (1972)
  Roberto Resquín (1973)
  Roque Máspoli (1975–1977)
  Héctor Morales (1979–1980)
  Otto Vieira (1981)
  Juan Hohberg (1981–1982)
  Antonio Ferreira (1984–1985)
  Luis Grimaldi (1986–1987)
  Dušan Drašković (1988–1993)
  Carlos Torres Garcés (1994)
  Carlos Ron (1994)
  Francisco Maturana (1995–1997, 1997)
  Luis Fernando Suárez (1997, 2004–2007)
  Polo Carrera (1998)
  Carlos Sevilla (1999)
  Hernán Darío Gómez (1999–2004, 2018–2019)
  Sixto Vizuete (2007–2010, 2014–2015)
  Reinaldo Rueda (2010–2014)
  Gustavo Quinteros (2015–2017)
  Jorge Célico (2017–2018, (2019–2020)
  Jordi Cruyff (2020)
  Gustavo Alfaro (2020–)

Šaltiniai 

Ekvadoro futbolas
Pietų Amerikos vyrų futbolo rinktinės
Tčevas

Tčevas (lenkiškai Tczew; vokiškai Dirschau) – miestas prie Vyslos upės kranto Rytų Pamaryje, šiaurinėje Lenkijoje. 60,1 tūkst. gyventojų. Išsidėstęs prie svarbaus Rytų Prūsijos geležinkelio. Miestas senas – minimas nuo 1198 metų. Yra garsus Vyslos tiltas (arba Tčevo tiltas). Jis yra Tčevo pavieto (Powiat Tczew) centras.

Miestai partneriai 
Miestai, su kuriais Tčevas yra užmezgęs partnerystės ryšius:

  Biržai, Lietuva

Lenkijos miestai
Trinidado ir Tobago vyrų futbolo rinktinė

Trinidado ir Tobago vyrų futbolo rinktinė – futbolo komanda, atstovaujanti Trinidado ir Tobago Respubliką. Viena sėkmingiausių Karibų rinktinių, laimėjusi Karibų Taurę 8 kartus (kitus keturis kartus užėmė 2-3 vietas).

Istorija 
Pasaulio čempionato atrankos varžybose 2005 metų spalio mėnesį užsitikrino ketvirtą vietą CONCACAF konfederacijos atrankoje, iškovodami teisę žaisti atkrintamąsias varžybas prieš Azijos atstovus (Bahreiną) ir laimėję šias varžybas pirmą kartą pateko į pasaulio čempionatą. Nors ir laikyti 2006 m. pasaulio čempionato viena silpniausių komandų, sugebėjo 173 minutes nepraleisti įvarčio į savus vartus, sužaidė lygiosiomis su Švedija, pralaimėjo Anglijai ir Paragvajui (abu kartus rezultatu 2:0), grupėje užėmė paskutiniąją vietą ir į tolesnį etapą nepateko.

Dalyvavimas tarptautiniuose turnyruose

Pasaulio čempionatas

CONCACAF Aukso taurė 

 1991 – I etapas
 1993 – neįveikė atrankos
 1996 – I etapas
 1998 – I etapas
 2000 – pusfinalis
 2002 – I etapas
 2003 – neįveikė atrankos
 2005 – I etapas
 2007 – I etapas
 2009–2011 – neįveikė atrankos
 2013 – ketvirtfinalis
 2015 – ketvirtfinalis
 2017 – neįveikė atrankos
 2019 – I etapas
 2021 – I etapas

Karibų taurė 
 1 vieta: 1989, 1992, 1994, 1995, 1996, 1997, 1999, 2001 m.
 2 vieta: 1991, 1998, 2007, 2012, 2014 m.
 3 vieta: 1993, 2005 m.

Žymesni žaidėjai 
 Dwight Yorke
 Stern John
 Carlos Edwards
 Marvin Andrews
 Christopher Birchall
 Angus Eve
 Cornell Glen
 Shaka Hislop
 Clayton Ince
 Avery John
 Kenwyne Jones
 Russell Latapy
 Jason Scotland
 Brent Sancho

Nuorodos 
 [ Oficiali Trinidado ir Tobago futbolo federacijos svetainė] 

Amerikos vyrų futbolo rinktinės
Trinidado ir Tobago futbolas
Parėčėnai

Parėčėnai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 7 km į vakarus nuo Miroslavo. Seniūnaitijos centras. Parėčėnų paštas yra Kumečiuose. Rytiniu kaimo pakraščiu teka Peršėkė. Buvusiose Parėčėnų mokyklos patalpose įsikūrusi biblioteka ir kaimo bendruomenė.

Peršėkės dešiniajame krante įsikūręs Parėčėnų (Obelytės-Peseckų) dvaras.

Istorija 

Kaimas pirmą kartą minimas 1744 m. 1954–1978 m. buvo Parėčėnų apylinkės centras.

1915–2006 m. kaime veikė Parėčėnų mokykla.

Gyventojai

Šaltiniai 

Alytaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Balninkai (Alytus)

Balninkai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Alovės, prie kelio . Yra biblioteka, „Dzūkijos“ arboretumas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Alytaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Creative Commons

Creative Commons – pelno nesiekianti organizacija, nustatanti išviešinamas licencijų sutartis, kurių pagalba autoriai apibrėžia teisinį savo kūrinių naudojimo režimą. 

Creative Commons tikslas yra išplėsti kūrybiškų darbų, laisvai pasiekiamų viešam bei teisiškai legaliam naudojimui kitiems naudotojams diapazoną. Organizacija išleido kelias autorinių teisių licencijas, žinomas kaip Creative Commons licencijos. Šios licencijos, priklausomai nuo pasirinktos, apriboja tik tam tikras (arba jokias) licencijuoto darbo naudojimo teises, kas iš esmės skiriasi nuo tradicinio autorinių teisių (copyright), kur yra numatomos griežtos intelektinės nuosavybės teisės, labiau ribojančios kūrybinių darbų naudojimą.

Teisės-Moduliai

Licencijų grupavimas

Creative Commons licencijų naudojimas 
Šiuo metu milijonai žiniatinklio puslapių savo turiniui taiko Creative Commons licencijas.

Projektų, naudojančių Creative Commons licencijas, sąrašas:

Portalai ir archyvai:
 Flickr, Wikimedia Commons, Ourmedia, DeviantArt, ccMixter, Citizendium.
Oficialios publikacijos:
 Public Library of Science, Proceedings of Science, Sino-Platonic Papers
Mokomosios medžiagos:
 MIT OpenCourseWare, Clinical Skills Online, MIMA Music, Second Life Open SLedware 
Bendro turinio:
 Wikinews, Wikitravel, Memory Alpha, Uncyclopedia, Jurispedia, Microsoft Developer Network, Open Architecture Network ir dauguma kitų viki projektų
Tinklaraščiai, vaizdaraščiai ir podcast’ai:
 Groklaw, This Week in Tech, Rocketboom, Jet Set Show
 Creative Commons licencijos taip pat yra naudojamos tinklaraščių kūrimo sistemose: Wordpress.com, Blogger, Typepad.
Komiksai:
 Ecol Strip, xkcd, Bunny
Žurnalizmas:
 20 minutes newspaper, Blast Magazine , Biopact, Green energy naujienos, Democracy Now.
Kartografija:
 OpenStreetMap
Leksikografija:
 EDICT japonų – anglų žodynas
Progresyvi kultūra:
 Jamendo, BeatPick, Revver, GarageBand.com, blip.tv
Kontrkultūra:
 Star Wreck
Filmai:
 Elephants Dream (trumpametražinis), Cactuses, bei kiti
Vartotojo teisės:
 Utility Consumers' Action Network
Kita:
 SiteMaps

Nuorodos 
 creativecommons.lt Oficiali Creative Commons Lietuva svetainė
 creativecommons.org Oficiali Creative Commons  svetainė
 Creative Commons darbų paieška Yahoo sistemoje 
 Free Software Foundation pozicija į CC ir kitas licencijas
 Creative Commons Austrija 
 Creative Commons Šveicarija 

Autorių teisė
Licencijos
Jonas Blaževičius

Jonas Blaževičius (g. 1935 m. kovo 24 d. Zarasuose) – Lietuvos ir Kupiškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas

Biografija 
 
1944–1948 m. mokėsi Palangos pradžios mokykloje, 1948–1951 m. Zarasų vidurinėje mokykloje, 1959–1962 m. Zarasų vakarinėje vidurinėje, 1964–1968 m. Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.

1952–1962 m. Zarasų rajono laikraščio „Pergalė“ korespondentas, redaktoriaus pavaduotojas. 1962–1964 m. Lietuvos komunistų partijos Zarasų rajono komiteto instruktorius, 1968–1979 m. LKP Kupiškio rajono komiteto skyriaus vedėjas, 1979–1989 m. komiteto antrasis sekretorius, 1989–1990 m. pirmasis sekretorius.

1990–1995 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos pirmininkas. 1995–2002 m. draudimo bendrovių „Pramonės draudimas“, „Hermis draudimas“, „Industrijos garantas“ draudimo agentas, nuo 2002 m. pensininkas, pardavimo vadybininkas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, LDDP rajono tarybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kupiškio rajono skyriaus narys, nuo 2002 m. pirmininko pavaduotojas.

1990–1995 m. Kupiškio rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 

Sutuoktinė Vanda, vaikai Arvydas, Edita.

Šaltiniai 

Kupiškio politikai
Lietuvos draudikai
Lietuvos žurnalistai
Pumpurai

Pumpurai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Mažeikių.

Istorija 

Literatūros šaltiniuose nurodoma, kad Kontros upelio ir Ventos santakoje yra Pumpurų piliakalnis.

1872 m. pro Pumpurų kaimą buvo nutiesta geležinkelio linija ir čia pastatyta stotis su 3 atsarginiais keliais ir keletu pastatų. Carinės Rusijos pareigūnai ją oficialiai vadindavo Vindava, kaizerio vokiečiai pakabino iškabą „Wenta“. Po karo stočiai prigijo Ventos vardas.

Gyventojai 

1923 m. kaime buvo 54 sodybos su 330 gyventojų.

Šaltiniai

Nuorodos 
 
 

Mažeikių rajono savivaldybės gyvenvietės
Romualdas Lengvinas

Romualdas Lengvinas (g. 1930 m. liepos 1 d. Kaune) – pedagogas, socialinių mokslų daktaras, Lietuvos politinis veikėjas.

Biografija 

1941 m. baigė Kauno V. Kudirkos pradžios mokyklą, 1946 m. 9 klases Kauno 6-oje vidurinėje mokykloje, 1952 m. Panevėžio mokytojų seminariją, 1960 m. Šiaulių pedagoginį institutą, 1965 m. baigė Vilniaus universitetą, žurnalistas, 1982 m. baigė Vilniaus universiteto aspirantūrą, socialinių mokslų daktaras.

1946–1952 m. mokytojavo pradinėse mokyklose, 1952–1957 m. Mantviliškio pradinės mokyklos direktorius, 1957–1967 m. Gudžiūnų kolūkio valdybos pirmininkas, 1967–1979 m. Kėdainių 2–osios vidurinės mokyklos direktorius. 1979–1980 m. Pedagogikos Mokslo tiriamojo instituto mokslo darbuotojas, 1980–2004 m. Akademijos vidurinės mokyklos direktorius, Kėdainių Jonušo Radvilos kolegijos dėstytojas. Nuo 2004 m. Akademijos vidurinės mokyklos etikos mokytojas.

1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, Kėdainių rajono tarybos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kėdainių rajono skyriaus narys. Nuo 2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas, LSDP Etikos ir procedūrų komisijos narys.

1995–1997 m., 1997–2000 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys. 1997–2000 m. valdybos narys, Švietimo, kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.

Lietuvos etinės kultūros draugijos Ethos valdybos narys. Vaikai Dalius, Giedrius.

Lengvinas Romualdas
Lengvinas Romualdas
Dautarai

Dautarai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje. Išlikęs dvaras.

Dvaras 

Rūmų pastatui būdinga vokiškos architektūros stilius, šalia jo yra 8 ha ploto parkas su alėjomis, daugybe senų medžių, telkšo tvenkinys. Iki 2005 m., kai dvarą įsigijo bajoriškų šaknų turintys Juknevičiai, jis priklausė buvusiai diktorei, taip pat bajoriškų šaknų U. Nasvytytei.

Gyventojai

Šaltiniai 

 

Mažeikių rajono savivaldybės gyvenvietės
Portugalijos Timoras

Portugalijos Timoras – buvęs Rytų Timoro vardas (1596–2002), tuo metu, kai jis priklausė Portugalijai. Tuo laikotarpiu Portugalija dalinosi Timoru su Nyderlandų Rytų Indija.

Nors Antrojo Pasaulinio karo metu Portugalija laikėsi neutraliteto, 1941 gruodį Portugalijos Timoras buvo okupuotas Australijos ir Nyderlandų pajėgų, kurie laukė japonų invazijos. Kai 1942 m. vasarį japonai okupavo Timorą, Sąjungininkai ir timoriečių savanoriai įtraukė juos į partizaninį karą. Kovose žuvo 40000-70000 timoriečių.

Po 1949 m. olandų kolonijos tapo nepriklausoma Indonezija. 1975 m. Portugalijos Timoras paskelbė savo nepriklausomybę ir pakeitė vardą į Rytų Timorą. Tačiau greitai sekė indoneziečių invazija ir aneksija.

Portugalijos ir tarptautiniu požiūriu Portugalijos Timoras nustojo egzistuoti tik 2002 m. gegužės 20 d. dieną, nes tą dieną teritorija dar kartą įgavo nepriklausomybę, tapdamas Rytų Timoru.

Iki 1975 m. Portugalijos Timoro valiuta buvo Portugalijos Timoro eskudo, kuris buvo susietas su Portugalijos eskudo. Po Indonezijos aneksacijos buvo naudojama Indonezijos rupija, šiuo metu JAV doleris.

Taip pat skaitykite 
 Rytų Timoro istorija

Rytų Timoras
Portugalijos kolonijinė imperija
Kolonijos Pietryčių Azijoje
Obeliškiai

Obeliškiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Židikų. Išlikusi dvarvietė, liepų alėja, telkšo Obeliškių tvenkinys, yra užtvanka.

Istorija

Kaimas įkurtas išdalijus Sugaudžių dvaro žemę.

Gyventojai

Šaltiniai 

 

Mažeikių rajono savivaldybės gyvenvietės
Katovicai

Katovicai () – miestas-apskritis Lenkijos pietuose, Silezijos vaivadijos sostinė. Katovicai – miestas Silezijos aukštumose, apie 50 km nuo Karpatų ir 100 km nuo Sudetų kalnų. Per miestą teka Klodnicės ir Ravos upės. Sudaro aglomeraciją, kurioje gyvena ~3,5 mln. žmonių. Yra tarptautinis oro uostas, plentų ir geležinkelių mazgas.

Juodoji ir spalvotoji metalurgija, mašinų (kasybos pramonės įrenginių, prietaisų, staklių, poligrafijos mašinų, katilinių įrangos), elektrotechnikos, optikos ir tiksliųjų prietaisų, chemijos, maisto (mėsos, pieno), popieriaus, poligrafijos, siuvimo pramonė, metalo gaminių, statybinių medžiagų, porceliano, baldų, ortopedijos reikmenų gamyba. Apylinkėse – dideli akmens anglių telkiniai ir kasyklos (Silezijos baseinas).

Veikia 1968 m. įkurtas universitetas, keletas institutų, 3 teatrai (Silezijos, šokio, lėlių), filharmonija, planetariumas, zoologijos sodas, keletas muziejų, meno galerija.

Istorija 

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1598 m., tačiau randama ir ankstesnių paminėjimų, kaip Dabo (1299 m.) ar Bogucicės (1299 m.) kaimelių pavadinimai, kurie tapo Katovicų miesto dalimis. 1955 m. po Stalino mirties miestas pervadintas Stalinogradu, ankstesnis vardas sugrąžintas 1957 m. kovo 27 d. Katovicai Silezijos vaivadijos sostine tapo 1999 m. Miestas yra svarbiausias Aukštutinės Silezijos pramonės rajono centras.

Sportas 
 GKS Katowice (futbolas)
 FC Katowice (futbolas)

Katovicuose vyko 2009 m. Europos krepšinio čempionatas, 1976 m. pasaulio ledo ritulio čempionatas ir kt.

Galerija

Šaltiniai 

Lenkijos miestai
Mikalavas

Mikalavas – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Pivašiūnų, dešiniajame Varėnės krante. Yra biblioteka.

Gyventojai

Šaltiniai 

Alytaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Kiaunoriai

Kiaunoriai – kaimas Kelmės rajono savivaldybės teritorijoje, prie kelio , 11 km į šiaurę nuo Tytuvėnų, 5 km į šiaurę nuo Johampolio. Seniūnaitijos centras. Stovi Kiaunorių Šv. Juozapo bažnyčia (nuo 1991 m.), buvusi Kiaunorių pradinė mokykla, paštas (LT-86055), išlikęs Kiaunorių dvaras.

Geografija 

Kiaunoriai išsidėstę Žemaičių aukštumoje, į pietryčius nuo kaimo yra Tytuvėnų regioninis parkas. Kaimo teritorijos vakarine riba teka Šimša. Kiaunorių ąžuolas – gamtos paminklas.

Etimologija 

Kaimo vardas kilęs nuo dvarą valdžiusios Kiaunarskių giminės (dvarininkinis vietovardis).

Istorija 

Nuo XVI a. minimas Kiaunorių dvaras. 1776 m. pastatyta Kiaunorių Šv. Juozapo bažnyčia, 1951 m. sudegė, 1991 m. atstatyta. 1919 m. įsteigta Kiaunorių pradinė mokykla. 1950–1993 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1952 m. įkurta biblioteka, paštas, medicinos punktas. 2017 m. uždaryta Kiaunorių mokykla.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
Kaime gimė:
 Arūnas Teišerskis, Kelmės rajono politinis ir visuomenės veikėjas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kiaunorių nuotraukos
Pamūšis (Klovainiai)

Pamūšis – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Balsių ir 10 km į pietus nuo Linkuvos, prie Mūšos, suteikusios kaimui pavadinimą, ir Lašmens santakos. Seniūnaitijos centras. Yra Pamūšio Šv. Antano Paduviečio bažnyčia, prie jos – parapijiniai vaikų globos namai, Lurdo grota (1940 m.), siaurojo geležinkelio linijos liekanos.

Istorija 

|}

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Liebmann Hersch (1882–1955), matematikas

Šaltiniai 

 

Pakruojo rajono savivaldybės gyvenvietės
Irano vyrų futbolo rinktinė

Irano vyrų futbolo rinktinė () – futbolo komanda, atstovaujanti Iranui. Tai viena galingiausių Azijos futbolo komandų. XX amžiaus aštuntajame dešimtmetyje rinktinė tris kartus iš eilės laimėjo Azijos taurę, o 1978 metais pirmą kartą dalyvavo pasaulio čempionate, bet po kitais metais įvykusios Irano revoliucijos rinktinė susilpnėjo. XX a. pab. – XXI a. pr. vėl kelis kartus pateko į pasaulio čempionatą.

Dalyvavimas tarptautiniuose turnyruose

Pasaulio čempionatas 

 finalinio etapo grupės varžybose pralaimėjo  ir  rinktinėms, su  sužaidė lygiosiomis ir užėmusi paskutinę vietą grupėje, į aštuntfinalį nepateko.

2018 m. iki patekimo į kitą etapą Iranui pritrūko nedaug, nors žaidė stiprioje grupėje su Maroku, Ispanija ir Portugalija. Nugalėję Maroką ir 0:1 pralaimėję ispanams, iraniečiai atkakliai grūmėsi su portugalais, bet rungtynių pabaigoje išlyginto rezultato nepakako išstumti tuomečius Europos čempionus.

AFC Azijos taurė 
 1956 – nedalyvavo
 1960 – neįveikė atrankos
 1964 – atsisakė dalyvauti
 1968 – 1 vieta
 1972 – 1 vieta
 1976 – 1 vieta
 1980 – 3 vieta
 1984 – 4 vieta
 1988 – 3 vieta
 1992 – I etapas
 1996 – 3 vieta
 2000 – ketvirtfinalis
 2004 – 3 vieta
 2007 – ketvirtfinalis
 2011 – ketvirtfinalis
 2015 – ketvirtfinalis
 2019 – pusfinalis

Pasiekimai Vakarų Azijos čempionate 
 1 vieta: 2000, 2004, 2007, 2008 m.
 2 vieta: 2010 m.
 3 vieta: 2002 m.

Žymiausi žaidėjai 
 Ali Daei (1993–2006)
 Ali Karimi (1998–2012)
 Javad Nekounam (2000–2015)
 Mehdi Mahdavikia (1996–2009)
 Karim Bagheri (1993–2010)
 Hamid Estili (1992–2000)
 Gholam Hossein Mazloumi (1969–1977)
 Reza Ghoochannejhad (2012–)
 Andranik Teymourian (2005–2016)

Treneriai 
Iki 1955, žaidėjai buvo atrenkami komisijos.

  Hossein Sadaghiani (1941–1951 m.)
  Mostafa Salimi (1951–1952 m.)
  József Mészáros (1957–1959 m.)
  Hossein Fekri (1961–1966, 1967 m.)
  György Szűcs (1966–1967 m.)
  Mahmoud Bayati (1967–1969, 1972–1974 m.)
  Zdravko Rajkov (1969–1970 m.)
  Igor Netto (1970–1971 m.)
  Parviz Dehdari (1971–1972, 1986–1989 m.)
  Mohammad Ranjbar (1972 m.)
  Danny McLennan (1974 m.)
  Frank O'Farrell (1974–1975 m.)
  Heshmat Mohajerani (1975–1978 m.)
  Hassan Habibi (1979–1982 m.)
  Mahmoud Yavari (1984 m.)
  Nasser Ebrahimi (1984–1985 m.)
  Fereydoun Asgarzadeh (1986 m.)
  Reza Vatankhah (1989 m.)
  Mehdi Monajati (1989 m.)
  Ali Parvin (1989–1993 m.)
  Stanko Poklepović (1994–1996 m.)
  Mohammad Mayeli Kohan (1996–1997 m.)
  Valdeir Vieira (1997 m.)
  Tomislav Ivić (1997–1998 m.)
  Jalal Talebi (1998, 2000–2001 m.)
  Mansour Pourheidari (1998–2001 m.)
  Ademar Braga (2001 m.)
  Miroslav Blažević (2001–2002 m.)
  Branko Ivanković (2002–2006 m.)
  Amir Ghalenoei (2006–2007 m.)
  Ali Daei (2008–2009 m.)
  Afshin Ghotbi (2009–2011 m.)
  Carlos Queiroz (2011–2019, 2022– m.)
  Marc Wilmots (2019 m.)
  Dragan Skočić (2020–2022 m.)

Šaltiniai 

Azijos vyrų futbolo rinktinės
Futbolo vyrų rinktinė
Irano sporto rinktinės
Isadora Duncan

Isadora Duncan (1877 m. gegužės 27 d. San Franciske, JAV – 1927 m. rugsėjo 14 d. Nicoje) – JAV šokėja. Ji  šiuolaikinio šokio pradininkė, klasikinio baleto priešininkė, norėjusi atgaivinti Antikos šokio meną.

Angela Duncan gimė airių emigrantų šeimoje JAV (Kalifornija).

1899 kartu su tėvais sugrįžo į Europą. Išsiskyrus tėvams, Angel augo kartu su trim broliais/seserimis pas motiną, dirbusią muzikos mokytoja.

Literatūra 
 Der Dichter und die Tänzerin'' von Carola Stern, 1996, rororo Taschenbücher Nr.22531, ISBN 3-499-22531-X.

Nuorodos 
 Isadora Duncan, įvairios nuorodos 

Duncan, Isadora
Duncan, Isadora
Kroatijos vyrų futbolo rinktinė

Kroatijos vyrų futbolo rinktinė () – futbolo komanda, nuo 1990 metų atstovaujanti Kroatijai. Rinktinė pateko į penkis pasaulio čempionatus. Kontroliuoja Kroatijos futbolo federacija (HNS).

Ypač sėkmingi kroatams buvo 1998 ir 2018 m. pasaulio čempionatai: Prancūzijoje vykusiame čempionate jie pasiekė pusfinalį, kuriame pralaimėjo šeimininkams prancūzams (2:1), o kovoje dėl 3-ios vietos įveikė olandus. Po 20-ies metų Rusijoje, Kroatijos rinktinė, nugalėjusi savo grupę, aštuntfinalyje ir ketvirtfinalyje baudiniais įveikė Daniją ir šeimininkę Rusiją, pusfinalyje po pratęsimo įveikė Angliją (2:1), o finale susitiko su ta pačia Prancūzija, kuriai, nors ir žaidė gerokai aktyviau, nusileido rezultatu 4:2.

Dalyvavimas pasaulio čempionatuose

Dalyvavimas Europos čempionatuose

Žymūs žaidėjai 

 Aljoša Asanović
 Slaven Bilić
 Zvonimir Boban
 Alen Bokšić
 Robert Jarni
 Dražen Ladić
 Robert Prosinečki
 Dado Pršo
 Zvonimir Soldo
 Mario Stanić
 Igor Štimac
 Goran Vlaović
 Davor Šuker
 Darijo Srna
 Mario Mandžukić
 Eduardo da Silva
 Ivica Olić
 Niko Kovač
 Ivan Perišić
 Luka Modrić
 Dario Šimić
 Ivan Rakitić

Treneriai 

  Jozo Jakopić (1939–1941)
  Rudolf Hitrec (1941)
  Bogdan Cuvaj (1941–1943, 1956)
  Bernard Hügl (1943–1945)
  Dražan Jerković (1990–1991)
  Stanko Poklepović (1992)
  Vlatko Marković (1993–1994)
  Miroslav Blažević (1994–2000)
  Mirko Jozić (2000–2002)
  Otto Barić (2002–2004)
  Zlatko Kranjčar (2004–2006)
  Slaven Bilić (2006–2012)
  Igor Štimac (2012–2013)
  Niko Kovač (2013–2015)
  Ante Čačić (2015–2017)
  Zlatko Dalić (2017– m.)

Nuorodos 
 Kroatijos futbolo federacijos svetainė

Europos vyrų futbolo rinktinės
Kroatijos futbolas
Kroatijos sporto rinktinės
Virdžinijos holokausto muziejus

() − holokausto muziejus Ričmonde (JAV). Atidarytas 2000 m. balandžio mėnesį.

Eksponatai 
Muzijuje rodoma daug eksponatu, tarp kurių dalis – iš Lietuvos. Muziejus skatina supratimą apie žiaurius nacių padarytus nusikaltimus. Muziejaus tikslas skatinti rasinės, religinės ir tautinės neapykantos naikinimą. Muziejaus įkūrėjas Jay M. Ipson.

Nuorodos 
 The Virginia Holocaust Museum website
 Austrian Holocaust Memorial Service at the Virginia Holocaust Museum

JAV muziejai
Holokausto muziejai
Dapšioniai

Dapšioniai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Beinoravos. Stovi Dievo Apvaizdos bažnyčia, valstybės saugomas Dapšionių ąžuolas. Už 2 km į rytus nuo Beinoravos yra Dapšionių geležinkelio stotis (ruožas Radviliškis–Daugpilis; neveikianti; traukiniai Šiauliai–Panevėžys–Rokiškis joje nestoja).

Gyventojai 

Dapšioniuose 1902 m. lapkričio 12 d. gimė ekonomistas, publicistas, žurnalistas, redaktorius, politinis veikėjas Domas Cesevičius.

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Kutiškiai

Kutiškiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Radviliškio, greta geležinkelio ir Lietuvos magistralinio kelio . Kutiškiuose veikia kultūros namai. Įsikūręs Radviliškio r. savivaldybės Kutiškių universalus daugiafunkcis centras, kuriame veikia darželis, VO „Kutiškių kaimo bendruomenė“, kaimo biblioteka su žaisloteka ir kompiuteriais, treniruoklių ir sporto salė, pirtis su sauna ir dušais, amatų centras.

Geografija 

Ties Kutiškiais susijungia geležinkeliai į Mažeikius, Vilnių, Klaipėdą, Pagėgius, Rokiškį. Yra geležinkelio stotelė. Į pietvakarius nuo Kutiškių yra Banko kanalas.

Istorija 

1656 m. vasarą ties Kutiškiais švedai sumušė lietuvių sukilėlius. 1950–1992 m. kolūkio ir Radviliškio bandymų stoties eksperimentinio ūkio pagalbinė gyvenvietė. 1986 m. įsteigta darželis-mokykla. 2009 m. sausį-rugsėjį buvo seniūnaitijos centras.

2004 m. įkurta Kutiškių kaimo bendruomenė. Ji vienija Kutiškių (802) ir Liutkiškių (112) kaimo gyventojus, organizacijoje – 170 narių. Bendruomenei nuo jos įsikūrimo vadovauja Regina Kielienė.

Gyventojai 
1673 m. Kutiškiuose buvo 21 šeima.

 Žymūs žmonės
Kaime gimė:
 Kazimieras Giedra (g. 1936), inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

Šaltiniai 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Mergalaukis

Mergalaukis – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, prie geležinkelio Alytus-Šeštokai ir plento , 2 km į rytus nuo Simno. Seniūnaitijos centras.

Yra geležinkelio stotis, medicinos punktas. Geležinkelio stotis nugriauta. Traukiniai važiuoja, bet neveža keleivių.

Istorija 

Istorijos šaltiniuose 1559 m. minimas kaimas ir Mergalaukio dvaras. 1953–1993 m. daržininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1954 m. įsteigta pradžios mokykla, 1958–2001 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 2001 m. Mergalaukio pagrindinė mokykla. 1948 m. įkurta biblioteka.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

Kaime gimė:
 Zenonas Baubonis, Lietuvos archeologas.

Galerija

Šaltiniai

Literatūra 
 Žvilgsnis praeitin: mokytojų ir moksleivių surinkta Simno bei Mergalaukio kaimo istorija. – Alytus: Alytaus spaustuvė, 2004. – 472 p.: iliustr. – ISBN 9986-472-87-3

Alytaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Didžiasalis (Druskininkai)

Didžiasalis – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Leipalingio, prie Juodajo Bilso ežero.

Gyventojai

Šaltiniai 

Druskininkų savivaldybės gyvenvietės
Stračiūnai

Stračiūnai – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Leipalingio. Yra biblioteka, Šaulėnų paštas (LT-67023), 1863 m. sukilimo dalyvių kapinės. Balinių vėžlių draustinis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Druskininkų savivaldybės gyvenvietės
Japonijos vyrų futbolo rinktinė

Japonijos vyrų futbolo rinktinė () – futbolo komanda, atstovaujanti Japonijai tarptautiniuose turnyruose. Tai viena galingiausių Azijos rinktinių – ji daugiausia kartų yra laimėjusi Azijos čempionatą (4 kartus). Taip pat dalyvavo 6 pasaulio čempionatuose, tiesa, aštuntfinalio barjero japonams nėra pavykę įveikti.

Dalyvavimas čempionatuose

Pasaulio futbolo čempionatas 

 rinktinė pralaimėjo  ir  rinktinėms, su  sužaidė lygiosiomis ir užėmusi paskutinę vietą grupėje, į aštuntfinalį nepateko.

AFC Azijos taurė 

 1956–1964 – 
 1968 – 
 1972 – 
 1976 – 
 1980–1984 – 
 1988 – I etapas
 1992 – 1 vieta
 1996 – ketvirtfinalis
 2000 – 1 vieta
 2004 – 1 vieta
 2007 – 4 vieta
 2011 – 1 vieta
 2015 – ketvirtfinalis
 2019 – 2 vieta

FIFA Konfederacijų taurė 
 1992 – 
 1995 – I etapas
 1997 – 
 1999 – 
 2001 – 2 vieta
 2003 – I etapas
 2005 – I etapas
 2009 – 
 2013 – I etapas
 2017 –

Copa América čempionatas 
1999 ir 2019 m. Japonija pakviesta svečių teisėmis į Copa América čempionatą.
 1999 – I etapas
 2019 – I etapas

Pasiekimai Rytų Azijos čempionate 
 1 vieta: 1992, 1995, 1998, 2013 m.
 2 vieta: 2003, 2005, 2008, 2017 m.
 3 vieta: 2010 m.
 4 vieta: 1990, 2015 m.

Žymūs žaidėjai 
 Kunišige Kamamoto (1964–1977)
 Hidetoshi Nakata (1997–2006)
 Keisuke Honda (2008–2018)
 Yasuhito Endo (2002–2015)
 Yoshikatsu Kawaguchi (1997–2010)
 Shunsuke Nakamura (2000–2010)
 Naohiro Takahara (2000–2008)
 Shinji Kagawa (2008–2018)
 Hiromi Hara (1978–1988)
 Kazujoši Miura (1990–2000)
 Shinji Ono (1998–2008)
 Makoto Hasebe (2006–2018)
 Juto Nagatomo (2008-)
 Maja Jošida (2010-)
 Gaku Šibasaki (2014-)

Treneriai 
Žymesni treneriai:

  Šigemaru Takenokoši (1934, 1940, 1954–1956, 1958–1959 m.)
  Ken Naganuma (1963–1969, 1972–1976 m.)
  Takadži Mori (1981–1985 m.)
  Hans Ooft (1992–1993 m.)
  Paulo Roberto Falcão (1994 m.)
  Šu Kamo (1994–1997 m.)
  Takeši Okada (1997–1998, 2007–2010 m.)
  Philippe Troussier (1998–2002 m.)
  Zico (2002–2006 m.)
  Ivica Osim (2006–2007 m.)
  Alberto Zaccheroni (2010–2014 m.)
  Javier Aguirre (2014–2015 m.)
  Vahid Halilhodžić (2015–2018 m.)
  Hadžime Morijasu (2018– m.)

Šaltiniai 

Azijos vyrų futbolo rinktinės
Japonijos futbolas
Japonijos sporto rinktinės
Antanas Tenys

Antanas Tenys (g. 1955 m. sausio 1 d. Geidžiuose, Mažeikių rajonas) – Lietuvos ir Mažeikių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1984 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius. Ūkininkas, UAB „Taulidas“ direktorius.

2011–2019 m. Mažeikių rajono savivaldybės meras.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Mažeikių rajono skyriaus narys.

1990–1995 m. Mažeikių rajono tarybos deputatas, 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys. 

2003–2011 m. Auksodės kaimo bendruomenės pirmininkas. Sutuoktinė Loreta, vaikai Jurgita, Antanas.

Šaltiniai 

Mažeikių politikai
Mažeikių merai
Lietuvos inžinieriai
Oklahoma State Highway 20

State Highway 20 – greitkelis JAV Oklahomos valstijos šiaurės rytuose. Naudojamas sutrumpinimas OK-20.

Miestai per kuriuos eina šis greitkelis:
 Jay
 Spavinaw
 Pryor
 Claremore
 Collinsville
 Skiatook
 Hominy

Nuorodos 

 Greitkelio tinklalapis

Keliai
Viršuliškės

Apie kaimą Elektrėnų savivaldybėje žr. Viršuliškės (Elektrėnai).

Viršuliškės – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurės vakarus nuo miesto centro, prie vakarinio aplinkkelio. Sudaro Viršuliškių seniūniją. Ribojasi su Karoliniškėmis pietuose, Justiniškėmis šiaurės vakaruose, Pašilaičiais šiaurėje, Šeškine rytuose. Vakaruose Vilniaus vakarinis aplinkkelis skiria nuo Pilaitės ir Buivydiškių.

Yra Vilniaus pal. Jurgio Matulaičio bažnyčia (1996 m.), mokykla, Spaudos rūmai (1986 m.), Tarptautinė teisės ir verslo aukštoji mokykla, jaunimo, specialiosios mokyklos, Vilniaus statybininkų rengimo centras Viršuliškių (Sudervės) kapinės (katalikų ir žydų), 2-asis troleibusų parkas, Grožio terapijos ir chirurgijos klinika „Sugihara“, prekybos centras „Mada“, Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgų būstinė.

Pro Viršuliškes važiuoja daug troleibusų (7, 13, 16, 18, 19) ir autobusų (2G, 4G, 7, 30, 32, 54, 55, 63, 75) maršrutų. Svarbiausios stotelės: Viršuliškės, Sietyno st., Piliakalnio st., Spaudos rūmai.

Istorija 

Anksčiau šioje vietoje buvo Viršuliškių kaimas (šaltiniuose minimas nuo XVI a.), kuris prie Vilniaus miesto buvo prijungtas 1969 m. Gyventojai pradėjo keltis į naujai pastatytus gyvenamuosius daugiaaukščius namus 1977 m.  Viršuliškių statybos projektą 1973 m. parengė Birutė Kasperavičienė ir J. Zinkevičius.

Dar iki XX a. pab. vakarinė dalis sudarė Viršuliškių kaimą, įeinantį į Buivydiškių apylinkę (1979 m. jame gyveno 27 žmonės).

Gyventojai 
Pastaba: 1905–1989 m. duomenys Viršuliškių kaimui, XXI a. – Viršuliškių seniūnijai.

Švietimo įstaigos

Darželiai 

 Vilniaus lopšelis-darželis „Puriena”, Tujų g. 1
 Vilniaus lopšelis-darželis „Jurginėlis”, Justiniškių g. 47
 Vilniaus lopšelis-darželis „Zylutė” (rusų kalba), Justiniškių g. 45
 Vilniaus lopšelis-darželis „Gluosnis”, Justiniškių g. 65
 Vilniaus lopšelis-darželis „Žilvitis”, Viršuliškių g. 9

Mokyklos 

 Vilniaus Viršuliškių mokykla, Viršuliškių g. 7
 Vilniaus statybininkų rengimo centras, Laisvės pr. 53
 Tarptautinė teisės ir verslo aukštoji mokykla, Laisvės pr. 58
 Jono Ivaškevičiaus jaunimo mokykla, Viršuliškių g. 103
 Vilniaus „Atgajos“ specialioji mokykla, Viršuliškių g. 103
 Vilniaus „Saulės“ privati gimnazija, Viršuliškių g. 103
 Vilniaus Levo Karsavino mokykla (rusų kalba), Justiniškių g. 43
 Vilniaus Jono Pauliaus II progimnazija (lenkų kalba), Rygos g. 10

Žymūs žmonės 
 Agnė Zuokienė (1971–), politikė

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 
 
 

Vilniaus miesto dalys
Pranas Noreika (1956)

Pranas Noreika (g. 1956 m. birželio 25 d. Mažeikiuose) – ekonomistas, Lietuvos ir Mažeikių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
 
1971 m. baigė Mažeikių aštuonmetę mokyklą, 1975 m. Vilniaus geležinkelių transporto technikumą, technikas elektrikas, 1995 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą, ekonomistas organizatorius.

1975 m. Radviliškio stoties elektromonteris, 1975–1977 m. tarnavo tarybinėje armijoje, 1978–1983 m. Šiaulių, Klaipėdos ryšių ir signalizacijos ruožo Mažeikių stoties elektromechanikas, ruožo viršininkas. 1983–1986 m. Telšių gelžbetonio konstrukcijų gamyklos Mažeikių filialo direktorius, 1986–1989 m. Mažeikių autokelių valdybos vyr. dispečeris, 1989–1991 m. Žemalės kolūkio pirmininko pavaduotojas, 1991–1992 m. Mažeikių rajono privatizavimo tarnybos vyr. specialistas, 1992–1999 m. individualios įmonės savininkas, 2000 m. SpUAB „Mažeikių autobusų parkas“ direktoriaus pavaduotojas, 2004 m. Mažeikių rajono savivaldybės administracijos Bendrojo skyriaus vyriausias specialistas. 2005–2009 m. – Mažeikių rajono savivaldybės administracija, vyr.specialistas. 2009–2010 m. – UAB DK „PZU Lietuva”, Mažeikių skyriaus direktorius. 2010–2011 m. – UAD BB „Rinkos Spektras“, Mažeikių skyriaus vadovas. Nuo 2011 m. iki 2015 m. UAB „Finsaltas“ finansų konsultantas, Mažeikių skyriaus vadovas. Nuo 2016 m. Compensa Life Distribution struktūros vadovas.

Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Mažeikių rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas. Nuo 2003 m. Lietuvos socialdemokratų sąjungos Mažeikių skyriaus pirmininkas. Nuo 2014 m. nepriklauso jokiai partijai.

2000 m. kandidatavo į Lietuvos Respublikos Seimo narius vienmandatėje Skuodo – Mažeikių rinkiminėje apygardoje. 2008 m. kandidatavo į Lietuvos Respublikos Seimo narius vienmandatėje Mažeikių rinkiminėje apygardoje.

1990–1995 m. Mažeikių rajono tarybos deputatas, 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.

Mažeikių rajono Purvėnų medžiotojų būrelio pirmininkas nuo 2015 m. Mažeikių rajono bitininkų sąjungos valdybos narys. Sutuoktinė Angelina, vaikai Gediminas, Monika.

Mažeikių politikai
Justiniškės

Justiniškės – Vilniaus miesto dalis, esanti miesto šiaurės vakaruose. Patenka į Justiniškių seniūniją. Ribojasi su Pašilaičiais šiaurėje, Šeškine rytuose, Viršuliškėmis pietuose, o vakaruose aplinkkelio atskirtos nuo Zujūnų ir Buivydiškių. Justiniškėse yra 289 daugiabučiai gyvenamieji namai. Justiniškėse veikia kelios 2 progimnazijos, 2 pradinės mokyklos, 2 vaikų darželiai‑mokyklos, keli lopšeliai‑darželiai, 2 bibliotekos, vaikų ir jaunimo klubas, policijos komisariato jaunimo klubas. Vyrauja 5–9 aukštų gyvenamieji namai. Justiniškių vakariniame pakraštyje yra 2 tvenkiniai, šiaurės vakaruose – Justiniškių kapinės. Didžioji rajono dalis pastatyta XX a. devintajame dešimtmetyje. Tai daugiausia gyvenamasis („miegamasis“) rajonas.

Justiniškes aptarnauja 7, 13, 16, 18, 19 nr. troleibusai, 2G ir 5G greitieji autobusai, 43, 55, 73, 75 nr. autobusai. Svarbiausi VVT mazgai: Rygos, Justiniškių, Taikos st., Justiniškių žiedas.

Istorija 

Justiniškių pavadinimas sukurtas išverčiant lenkišką Justinówka. Šis kilęs iš šlėktų mados vadinti dvarus savo žmonų garbei (t. y., suteiktas pagal vardą Justina).

Dabartinio mikrorajono vietoje kadaise buvo du kaimai – Justiniškės ir Lūžiai, kurie XX amžiaus devintajame dešimtmetyje prijungti prie sostinės. 1931 m. Justinuvkos palivarke gyveno 45 gyventojai.

Gyvenamasis rajonas pradėtas statyti 1982 metais. Projektuotojai – Vytautas Balčiūnas, architektai Mindaugas Adomaitis ir Stasys Čereškevičius. Projekto vyr. architektas – Algirdas Juozas Bražinskas.

Gyventojai

Švietimo įstaigos 

Justiniškėse šiuo metu yra 6 mokyklos ir 8 lopšeliai-darželiai:
 Vilniaus Pelėdos pradinė mokykla, Taikos g. 97
 Vilniaus Vyturio pradinė mokykla, Taikos g. 189
 Vilniaus Taikos progimnazija, Taikos g. 157
 Vilniaus Sietuvos progimnazija, Taikos g. 47
 Vilniaus Mykolo Biržiškos gimnazija, Taikos g. 81
 Vilniaus Saulės privati gimnazija, Justiniškių g. 84
 Vilniaus darželis-mokykla „Berželis“, Taikos g. 187
 Vilniaus darželis-mokykla „Vilija“, Taikos g. 15
 Vilniaus lopšelis-darželis „Justinukas“, Taikos g. 99
 Vilniaus lopšelis-darželis „Nykštukas“, Taikos g. 190
 Vilniaus lopšelis-darželis „Pasakaitė“, Taikos g. 30
 Vilniaus lopšelis-darželis „Pelenė“, Justiniškių g. 84
 Vilniaus lopšelis-darželis „Saulėgrąža“, Taikos g. 31
 Vilniaus lopšelis-darželis „Žilvinėlis“, Taikos g. 130

Galerija

Nuorodos 

 Justiniškės Wikimapia

Vilniaus miesto dalys