joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Povilas Puzinas

Povilas Puzinas (1907 m. rugpjūčio 3 d. Ryga – 1967 m. spalio 20 d. Niujorkas) – Lietuvos tapytojas, dailės pedagogas.

Biografija 
Gimė Rygoje lietuvių išeivių šeimoje. 1920 m. baigė Rygos lietuviškąją mokyklą, 1921–1923 m. mokėsi Kultūros meno mokykloje.

Nuo 1923 m. laisvuoju klausytoju (o nuo 1928 m., gavęs brandos atestatą, pilnateisiu studentu) studijavo Rygos dailės akademijoje, Vilhelmo Purvičio (1972–1945) mokinys. Akademiją baigė 1932 m.

1933–1935 m. kaip Lietuvos pilietis atliko karinę prievolę.

Nuo 1937 m., pakeitęs išvykusį Vytautą Kairiūkštį, dirbo Panevėžio berniukų gimnazijoje piešimo mokytoju.

Nuo 1940 m. dėstė Kauno Taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute (dab. Kauno kolegija). Freskomis ir paveikslais dekoravo Panevėžio katedrą, paveikslais – Panevėžio marijonų noviciato koplyčią, Smilgių bažnyčią. Vokiečių okupacijos metais dalyvavo lietuvių rezistentų veikloje. 1944 m. suimtas ir kalintas Rygos kalėjime. Baigiantis karui, pasitraukė į Vokietiją, o nuo 1947 m. apsigyveno JAV. 1956–1958 m. dėstė Katan-Rose dailės mokykloje Niujorke, vėliau – Long Ailando meno lygos bei Džaksono Heitso meno klubo mokyklose. Long Ailande įsteigė privačią dailės studiją. 1949–1958 m. buvo Lietuvių dienos meninis redaktorius. Lietuvių enciklopedijos 26 tomo dalies vyr. redaktorius.

Mirė 1967 m. Niujorke. 1969 m. neparduoti dailininko kūriniai M. K. Čiurlionio galerijai Čikagoje. Lietuvai atgavus nepriklausomybę 1994 m. dalis kūrinių perduota Lietuvai, kita dalis Latvijai.

Kūryba 
Sukūrė natiurmortų, portretų, figūrinių, teminių kompozicijų, peizažų. Kūrybai būdingi biografinių išgyvenimų atspindžiai, ekspresyvi išraiška, šiaurietiškas koloritas. 1975 m. Niujorke išleistas jo kūrinių albumas.

Parodos: Rygoje, Vilniuje, Kaune, daugelyje JAV miestų.

Stilius 
Dailininko tapybos pasaulis atspindi jo romantiškus sentimentus praeičiai, kuri įsikūnijo užmirštomis vietomis: nevažinėjamais kaimo keliukais, pasenusiomis trobelėmis ir žvejų valtelėms. Jam buvo artima jūra. Dažnai jo paveiksluose matome žvejus, jūros peizažų motyvus. Jo figūrinėse kompozicijose stebime mėginimą išreikšti savo laikmečio kartos skausmą, kančias, susijusias su išblaškytais karo žmonių likimais, artimai siejančiais Lietuvos ir Latvijos žmones.

Įvertinimas 
 Latvijos valstybinio muziejaus premija
 Dariaus ir Girėno portretų konkurso I premija
 Suvienitų Amerikos menininkų garbės aukso medalis (1967)
 I premija Niujorko parodoje (1969)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Povilas Puzinas. Žmonos portretas ir kiti paveikslai. Explore Europe’s cultural collections

Lietuvos tapytojai
Lietuvos pedagogai
Kleboniškio kapinės

Kleboniškio kapinės – viešos veikiančios kapinės Kaune, Kleboniškyje (Eigulių sen.) Palapinių g. Kapines administruoja savivaldybės įmonė „Kapinių priežiūra“. Jos užima 0,14 ha plotą, yra riboto laidojimo. 

Kapinės pasiekiamos iš pagrindinės Kleboniškio gatvės, centre pasukus į pietus (link Kleboniškio miško) apie 100 m į lygiagrečiai einančią Palapinių gatvelę. Kapinės įsikūrusios nežymiai kylančiame kraštovaizdyje, jas supa individualūs gyvenamieji namai. Įėjimo vartai įrengti iš Pakapinių g., pagrindinis takas pravestas kapinių viduryje. Kapaviečių antkapiai ir paminkliniai akmenys orientuoti rytų kryptimi. Sklype auga pavienės brandžios pušys ir kelios tujos.

2017 m. kapinių sklypas visu perimetru buvo aptvertas nauja segmentine tvora su ištisiniu betoniniu pamatu.

Taip pat skaitykite 
 
 Eigulių kapinės

Šaltiniai 

Kauno kapinės
SC Bonifika

Sport Club Bonifika – buvęs Slovėnijos futbolo klubas iš Izolos.

Istorija 
Įkurtas 2004 m. Iki 2008 m. namų rungtynes žaidė Koperyje. Vėliau persikėlė į Izolą, kur susijungė su MNK Izola. 

Du sezonus Antroje lygoje užėmė antrą vietą ir du kartus bandė patekti į Pirmą lygą. To nepavyko pasiekti.

2008 m. nustojo gyvuoti.

Pasiekimai
 Antra lyga (2.SNL)
Antra vieta (2): 2006/2007 ir 2007/2008 m.

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė

Bonifika
ND Dravinja

Nogometno društvo Dravinja arba trumpai ND Dravinja – Slovėnijos futbolo klubas iš Slovenske Konicių. 

Dėl komandos rėmimo sutarčių pastaruoju metu vadinama Nogometno Društvo Dravinja Kostroj.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1934 m. Tuo metu vadinosi Sportni Klub Konjice.

Nuo 1968 m. žinomas NK Dravinja pavadinimu.

Atkūrus šalies Nepriklausomybę komanda žaisdavo Antroje arba Trečioje lygoje. 

1999 m. buvo tapęs Društvo mladih nogometašev Dravinjske doline ir didžiausią dėmesį skyrė jaunųjų futbolininkų ugdymui.

2003 m. perkurtas kaip ND Dravinja.

Pasiekimai 
 Trečia lyga (3.SNL): 3
 Nugalėtojai: 1999–2000, 2008–09, 2013–14

 MNZ Celje taurė: 1
 nugalėtojai: 2006–07

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Sudėtis 
2021 m. lapkričio 22 d.
 Sudėtis soccerway duomenų bazėje.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Globalsportsarchive
 Soccerway

Dravinja
Miškiniai (Lazdynai)

Miškiniai – Vilniaus miesto dalis, esanti į rytus nuo Lazdynų, dešiniajame Neries krante, šalia Lazdynų tilto. Miškiniuose yra didelis kelių mazgas (kertasi Laisvės prospektas ir Oslo gatvė), įsikūrę LITEXPO parodų rūmai, šiltnamių kombinatas. Sudaro daugiausia nuosavų namų ūkiai, išsidėstę palei K. Jelskio, Miškinių, Šaltūnų, E. Šimkūnaitės gatves.

Prie Laisvės prospekto yra stotelės „Miškiniai“ ir „LITEXPO“ (21, 54 autobusai, 13, 14, 16, 18 troleibusai), Šilnamių gatvėje – „Šiltnamių žiedas“ (69 nr. autobusas).

Istorija 

1905 m. Rudaminos valsčiaus Miškinių (Lesnikų) dvare (Ivaškevičiaus valda), palivarke, kaime ir mokykloje iš viso gyveno 115 žmonių, 1931 m. – 132. 1957 m. Miškiniai buvo ne tik dešiniajame Neries krante už Karoliniškių kalnų, bet ir kairiajame Neries krante – Miškiniai prie Vingio parko.

Šaltiniai 

Vilniaus miesto dalys
Miss Grand International

Miss Grand International – kasmet nuo 2013 m. vykstantys gražiausios pasaulio merginos rinkimai. Konkursas vyksta nuo 2013 m. ir remiamas kompanijos „Miss Grand International Organization“. Konkurso nugalėtoja pelno 40 000 JAV dolerių vertės kontraktą su organizacija. Pirmąja konkurso nugalėtoja tapo Janelee Chaparro iš Puerto Riko, o paskiausią, 2019 m. konkursą, laimėjo Valentina Figuera iš Venesuelos.

Nugalėtojos 

Galerija

Lietuvos atstovas

Taip pat skaitykite 
 Mis Visata
 Mis Pasaulis
 Mis Žemė
 Supermodel of the World
 Mis Europa
 Mis Baltarusija
 Mis Baltija

Išnašos

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

Grand International
Zelenogorskas

Zelenogorskas () – miestas Rusijoje, Sankt Peterburgo administracinėje teritorijoje (Kurortiniame rajone), į šiaurės vakarus nuo paties Sankt Peterburgo, Suomijos įlankos pakrantėje. Praeina Sankt Peterburgo–Vyborgo geležinkelis ir plentas. Pajūrio klimatinis kurortas – smėlio paplūdimiai, sanatorijos, jachtų klubas, apylinkėse veši pušynai. Yra XIX a. pab. – XX a. pr. vilų, viešbučių, vasarnamių, Kazanės Švč. Dievo Motinos ikonos cerkvė, liuteronų bažnyčia.

Istorija 

Suomių žvejų kaimas Terijokis () rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1548 m. Vėliau gyvenvietė pateko į Rusijos sudėtį, XIX a. veikė muilo gamykla. 1870 m. nutiesus Suomijos geležinkelį, Terijokyje ėmė kurtis peterburgiečių vasarnamiai. XX a. pr. išaugo į stambią kurortinę gyvenvietę. 1918–1940 m. priklausė Suomijai. Per Suomijos karą Terijokis sugriautas, visi suomiai pasitraukė. 1948 m. Terijokis pervadintas į Zelenogorską, suteiktas miesto statusas, ėmė plėtotis kaip kurortas. 1994 m. iš Leningrado srities Zelenogorskas perduotas Sankt Peterburgui.

Šaltiniai 

Rusijos miestai
Sankt Peterburgas
Rusijos kurortai
Zaltanas

Zaltanas arba Zeltenas () – naftos telkinys Libijos šiaurinėje dalyje, į pietus nuo Sirto įlankos, Zaltano kalnų papėdėje. Priklauso Sacharos naftingajam baseinui. Tai vienas didžiausių Libijos naftos telkinių.

Produktyvios naftos sankaupos susitelkusios Sirto įdubos horstiniuose blokuose viršutinės kreidos ir paleogeno (paleoceno, eoceno skyrių) sistemų karbonatinėse uolienose 1100–2500 m gylyje.

Telkinys atrastas 1959 m., nafta pradėta siurbti 1961 m. 177 km ilgio naftotiekiu nafta ir suskystintos gamtinės dujos teka į Marsa al Bregos uostą. Įrengta daugiau kaip 230 gręžinių. Gavybą vykdo Sirto naftos bendrovė (Sirte Oil Company).

Zaltano telkinys nepainiotinas su Zaltano miestu, esančiu šiaurės vakarų Libijoje.

Šaltiniai 

Libijos geografija
Nafta
NK Uskok

Kliso „Uskok“ arba NK Uskok – Kroatijos futbolo klubas iš Kliso.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1930 m. Atkūrus šalies nepriklausomybę yra žaidę Prva B lygoje, ir eilė metų Druga (Antroje) lygoje. 

Buvo iškritę į regioninę lygą ir žaidė Dalmatijos regiono lygose.

2020–21 m. žaidė Trečioje lygoje, Pietų zonoje, kurioje užėmė ketvirtą vietą.

Pasiekimai
 Druga HNL: 2003/2004 m. sezone užimta antroji vieta;

Sezonai 

|}

išnašos

Nuorodos 
 Transfermarkt
 SOCCERWAT
 SOFASCORE
 FLASHSCORE

Uskok
Vilniaus apskritis (Rusija)

Vilniaus apskritis () – Rusijos imperijos laikų administracinis vienetas, Vilniaus gubernijos (prieš tai – Lietuvos gubernijos) dalis. Administracinis centras – Vilnius.

Vilniaus apskritis sudaryta 1795 m., ATR teritoriją užėmus Rusijai. Panaikinta 1920 m., kraštą užėmus Lenkijai (performuota į Vilniaus-Trakų apskritį), vakariniai pakraščiai atiteko Lietuvai (Trakų, Ukmergės, Utenos apskritims).

Gyventojai 
1857 m. parapijų sąrašų duomenimis, apskrityje (be paties Vilniaus) gyveno 136,152 tūkst. gyventojų, iš kurių 61 % arba 83003 save laikė lietuviais, 35 % arba 47140 – lenkais.

1897 m. surašymo duomenimis apskrityje gyveno 363,3 tūkst. gyventojų, iš kurių 25,8 % užsirašė gudais, 21,3 % – žydais, 20,9 % – lietuviais, 20,1 % – lenkais, 10,4 % – rusais, 0,8 % – vokiečiais, 0,2 % – totoriais, 0,2 % – ukrainiečiais, 0,1 % – latviais ir kitais.

Administracinis suskirstymas 
Beveik visa apskritis buvo dabartinės Lietuvos teritorijoje, tačiau apėmė ir Gudijos pakraščius. Į apskritį pateko beveik visas dabartinis Vilniaus rajonas, didžioji dalis Molėtų, Šalčininkų, Širvintų rajonų, Švenčionių rajono pakraštys.

1905 m. į apskritį įėjo 18 valsčių:
 Bistryčios valsčius (centras – Bistryčia)
 Varnionių valsčius (Varnionys)
 Giedraičių valsčius (Giedraičiai)
 Gelvonų valsčius (Gelvonai)
 Ilijos valsčius (Jašiūnai)
 Molėtų valsčius (Molėtai)
 Maišiagalos valsčius (Maišiagala)
 Mickūnų valsčius (Mickūnai)
 Musninkų valsčius (Musninkai)
 Nemenčinės valsčius (Nemenčinė)
 Paberžės valsčius (Paberžė)
 Rudaminos valsčius (Rudamina)
 Rukainių valsčius (Kena)
 Riešės valsčius (Verkiai)
 Šalčininkų valsčius (Šalčininkėliai)
 Širvintų valsčius (Širvintos)
 Šumsko valsčius (Kena)
 Joniškio valsčius (Pabradė)

Šaltiniai 

Vilniaus gubernijos apskritys
Vilniaus apskrities istorija
Lietuvos gubernijos apskritys
Bistryčios valsčius

Bistryčios valsčius (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Lietuvos ir vidurio vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Bistryčia.

Istorija

Valsčius susikūrė Bistryčios seniūnijos, minimos nuo XVI a., pagrindu. Apėmė dabartines Baltarusijos teritorijas prie Vilijos upės, taip pat dalį Lietuvos žemių (dabartinių Buivydžių, Magūnų seniūnijų dalys).

Įkurtas XIX a., panaikintas 1927 m. balandžio 1 d., teritorija prijungta prie Varnionių valsčiaus, Nemenčinės valsčiaus ir Mickūnų valsčiaus.

|-
| 1869 m. || || 4215 || 510 kiemų  || || 96
|-
| 1874 m. || || 4989 || 562 kiemai  || 5 seniūnijos || 136
|-
| 1880 m. || || 5130 || 784 kiemai  || 5 seniūnijos || 136
|}

Suskirstymas

Šaltiniai 

Vilniaus apskrities valsčiai
Vilniaus-Trakų apskrities valsčiai
Kauno apskritis (Rusija)

Kauno apskritis arba Kauno ujezdas () – Rusijos imperijos laikų administracinis vienetas, Kauno gubernijos (prieš tai – Lietuvos gubernijos) dalis. Administracinis centras – Kaunas.

Kauno apskritis sudaryta 1795 m., ATR teritoriją užėmus Rusijai. Į šią apkritį buvo įjungti LDK Kauno pavieto likučiai (į šiaurę nuo Nemuno buvęs Kauno miestas ir jo apylinkės) ir LDK Žemaičių seniūnijos (Raseinių reparticijos) pietrytinė dalis.

1915 m. Pirmojo pasaulinio karo metu kraštą okupavusi Vokietijos imperija Kauno apskritį suskaldė į Kauno, Kėdainių ir Raseinių apskritis. 1918 m. Lietuvai paskelbus nepriklausomybę, šios trys apskritys tapo Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais.

Gyventojai 
1897 m. surašymo duomenimis apskrityje gyveno 227,4 tūkst. gyventojų, iš kurių 41,4 % laikė save lietuviais, 23,2 % – lenkais, 19,8 % – žydais, 11,6 % – rusais, 2,3 % – vokiečiais.

Administracinis suskirstymas 
Apskritis apėmė šiaurinę dabartinio Kauno rajono dalį, didžiąją dalį Jonavos, Kėdainių, Jurbarko rajonų, Kaišiadorių, Raseinių, Radviliškio rajonų pakraščius.

|-
| ~1890 || || || ||
 22 miesteliai: Apytalaukis, Ariogala, Babtai, Betygala, Čekiškė, Dotnuva, Grinkiškis, Jonava, Josvainiai, Karmėlava, Kėdainiai, Krakės, Labūnava, Raudondvaris, Rumšiškės, Seredžius, Skaruliai, Surviliškis, Vandžiogala, Veliuona, Vilkija, Žeimiai
|-
| 1897 || 3800 || 227 431 || ||
 1 miestas: Kaunas
 miesteliai: Ariogala, Dotnuva, Jonava, Kėdainiai, Krakės, Seredžius, Surviliškis, Vilkija
|-
| 1914 || 4029 || 301 800 || ||
|}

1913 m. į apskritį įėjo 16 valsčių:
 Aleksandrovskajos valsčius (centras – Aleksandrovskaja Sloboda, dab. Užusaliai)
 Betygalos valsčius (Betygala)
 Babtų valsčius (Babtai)
 Veliuonos valsčius (Veliuona)
 Vilkijos valsčius (Vilkija)
 Žeimių valsčius (Žeimiai)
 Kėdainių valsčius (Kėdainiai)
 Krasnoselskajos (Raudondvario) valsčius (Solomenka)
 Krakių valsčius (Krakės)
 Raudonės valsčius (Raudonė)
 Rumšiškių valsčius (Rumšiškės)
 Seredžiaus valsčius (Seredžius)
 Surviliškio valsčius (Surviliškis)
 Ariogalos valsčius (Ariogala)
 Jonavos valsčius (Jonava)
 Josvainių valsčius (Josvainiai)

Šaltiniai 

Kauno gubernijos apskritys
Kauno apskrities istorija
2019 m. pasaulio batuto gimnastikos čempionatas

2019 m. pasaulio batuto gimnastikos čempionatas – 34-asis geriausių pasaulio batuto gimnastikos sportininkų čempionatas, kuris vyko lapkričio 28 d. – gruodžio 1 d. Japonijos sostinėje Tokijuje.

Čempionatas taip pat buvo atranka į gimnastikos varžybas 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

Dalyvaujančios šalys

  (1)
  (11)
  (23)
  (3)
  (3)
  (5)
  (9)
  (8)
  (2)
  (20)
  (22)
  (2)
  (9)
  (8)
  (11)
  (14)
  (22)
  (2)
  (7)
  (4)
  (1)
  (4)
  (19)
  (4)
  (10)
  (7)
  (11)
  (4)
  (17)
  (26)
  (2)
  (4)
  (3)
  (14)
  (25)
  (3)
  (1)

Medalininkai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Pasaulio batuto gimnastikos čempionatai
2019 sporte
Japonijos sportas
Young Elephant FC

„Young Elephant FC“ – Laoso futbolo klubas iš Vientiano.

Istorija 
Įkurtas 2015 m. Klube rungtyniavo nemažai šalies futbolo talentų, kurie kviečiami į nacionalinę rinktinę. Visi žaidėjai vietiniai.

2018 m. klubas žaidė Premjer lygoje ir užėmė šeštą vietą.

2019 m. klubas turėjo dvi komandas. Pagrindinė žaidė šalies Premjer lygoje, užėmė trečią vietą, o antroji komanda Pirmoje lygoje užėmė antrą vietą.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Facebook paskyra
 RSSSF duomenų bazė
 SOCCERWAY (apie klubą)
 SOCCERWAY (sezonai)
 SOFASCORE (apie klubą)
 FLASHSCORE (apie klubą)
 Transfermarkt (apie klubą)
 Globalsportsarchive (apie klubą)

Young Elephant
Edgaras Dubickas

Edgaras Dubickas (g. 1998 m. liepos 9 d. Marijampolėje) – Lietuvos futbolininkas, Pordenone Calcio žaidėjas. 2021 m. birželio 1 d. pakviestas į Lietuvos vyrų futbolo rinktinę.

Karjera 
Nuo 2018 m. priklauso Italijos US Lecce klubui. Atstovavo komandai, kai dalyvavo Serie C pirmenybėse. Komanda sparčiai kilo pakopomis. Edgaro komanda iškopė į Serie A . Žaidėjas debiutavo Serie A pirmenybėse 2019 m. lapkričio 25 d. Aikštėje pasirodė 88 min. po keitimo. Komanda išplėšė lygiąsias įtemptose ir permainingose rungtynėse.

2020 m. sausio mėn. oficialiai paskolintas AS Gubbio. Umbrijos regiono ekipa žaidė „Serie C“ lygos B grupėje ir užėmė 19 vietą tarp 20 komandų. (2020 m. sausio 20 d.) „Gubio“ ekipai E.Dubickas paskolintas iki 2020 metų vasaros vidurio.

Prasidėjus naujam Serie B sezonui (2020/21 m.) aikštėje pasirodė jau pirmosiose US Lecce rungtynėse. Žaidė nuo 72 minutės, o jo atstovaujama ekipa nulinėmis lygiosiomis sužaidė su Pordenone klubu.

Pjačencos „Piacenza“  
2021 m. vasarą pranešta, kad žaidėjas pasirašė dvejų metų sutartį su „Serie C“ lygoje žaidžiančia Pjačencos „Piacenza“. 

Naujame klube debiutavo Coppa Italia turnyro rungtynėse prieš „Reggiana“ klubą. Sužaidė 70 min. ir padėjo klubui nugalėti varžovus rezultatu 1:0.

2021 m. rugsėjo 13 d. rungtynėse prieš „Triestina“ pasižymėjo pelnydamas įvartį.

2021 m. gruodžio 12 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FeralpiSalo iš Salo (Lombardijoje). Rungtynės baigėsi lygiosiomis 1-1.

2021 m. gruodžio 18 d. rungtynėse prieš „Seregno“ klubą pelnė įvartį. Šios rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1.

2022 m. rugpjūčio mėn. perėjo į Pordenone Calcio.

Rinktinės 
Įvairių amžiaus grupių nacionalinės rinktinės narys

Nacionalinė rinktinė 
 2021 m. birželio 8 d. debiutavo nacionalinėje Lietuvos rinktinėje prieš ispanus (Ispanijos U-21 rinktinę).
 2021 m. rugsėjo 2 d. žaidė 2022 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos C grupėje prieš Šiaurės Airiją. Varžovai net 4:1 sutriuškino lietuvius.

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 Transfermarket
 lietuvosfutbolas.lt

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolininkai užsienio komandose
LKL 2019–2020 m. sezonas

Lietuvos krepšinio lygos 2019–2020 metų sezonas – 27-as lygos (Betsafe-LKL) sezonas, kuriame varžosi 10 pajėgiausių Lietuvos krepšinio klubų. Čempionatas dėl COVID-19 pandemijos buvo  nutrauktas jo nebaigus, čempionais paskelbtas Kauno „Žalgiris“.

Turnyro formatas 
Turnyras vyks trimis etapais. Kaip ir pernai, reguliarusis sezonas vyks 4 ratų sistema, t. y. komandos tarpusavyje sužais po dvi rungtynes namuose ir išvykoje. Reguliariajame sezone kiekviena komanda sužais iš viso 36 rungtynes. Į ketvirtfinalio etapą pateks 8 geriausios komandos, kurios pagal užimtą vietą reguliariajame sezone bus suporuotos ir sužais tarpusavyje iki 2 pergalių (daugiausia gali prireikti trejų rungtynių). Pusfinaliai vyks tokiu pačiu principu kaip ir ketvirtfinalis. 

Finalo rungtynės bus žaidžiamos tarp dviejų pusfinalių nugalėtojų, serija truks iki 3 pergalių (t. y. gali prireikti ir 5 rungtynių nugalėtojo išaiškinimui). Rungtynių serija dėl 3-osios vietos vyks taip pat iki 3 pergalių.

Dalyvaujantys klubai 
Lietuvos krepšinio lygos valdyba iš pradžių buvo nusprendusi „Nevėžio“ klubui nesuteikti LKL licencijos ir lygoje teisę varžytis turėjo 9 komandos. Tačiau vėliau atsisakius NKL rungtyniaujančiam „Jonavos“ klubui persikelti į LKL ir „Nevėžiui“ suradus naujus investuotojus, šis klubas buvo sugrąžintas atgal. 
Žemiau lentelėje nurodyti klubai, kurie rungtyniauja LKL šį sezoną, taip pat arenos, kuriose vyks rungtynės.

LKL klubai tarptautiniuose turnyruose

Reguliarusis sezonas

Turnyrinė lentelė

COVID-19 
2020 m. kovo 13 d. LKL valdyba nusprendė dėl koronaviruso sukeltos COVID-19 grėsmės, nutraukti čempionatą. Galutinė turnyrinė rikiuotė nustatyta pagal rezultatus po 24-ojo turo. Tai reiškė, kad čempionu buvo paskelbtas Kauno „Žalgiris“.

Šaltiniai 

LKL sezonai
Jungkook

Čonas Džongukas (; 1997 m. rugsėjo 1 d.), geriau žinomas pseudonimu Jungkook, – Pietų Korėjos dainininkas, dainų autorius ir muzikos prodiuseris. Pagrindinis grupės BTS vokalistas.

Ankstesnis gyvenimas 
Č. Džongukas gimė 1997 m. rugsėjo 1 d. Busane, Pietų Korėjoje. Jis yra antras vaikas šeimoje, turi vyresnį brolį. 2011 m. Džongukas mieste Daegu dalyvavo talentų konkurse Super K. Nors nelaimėjo, tačiau sulaukė pasiūlymų iš keleto pramogų industrijos kompanijų. Įsidarbino stažuotoju kompanijoje „Big Hit Entertainment“. Ruošdamasis debiutuoti 2012 m. vasarą išvyko į Los Andželą tobulinti savo šokių įgūdžius kompanijoje „Movement Lifestyle“. 2012 m. birželio mėn. jis nusifilmavo Jo Kwono muzikiniame vaizdo klipe „I’m Da One“  ir prieš debiutą taip pat dirbo grupės Glam atsarginiu šokėju.

BTS debiutas 
Kaip BTS narys, debiutavo 2013 m. birželio 12 d., išleisdamas singlą „2 Cool 4 Skool“. Su grupe jis atliko du solo kūrinius; pirmasis, populiariausias 2016 m. albumo „Wings“ kūrinys „Begin“, kuriame atlikėjas papasakojo savo istoriją apie persikėlimą į Seulą, išreiškė savo dėkingumą tuo metu jį palaikiusiems kolegoms ir grupės nariams. Antra daina su pavadinimu  „Euphoria“ buvo išleista 2018 m. balandžio 5 d. kartu su lydinčiu devynių minučių trumpametražiu filmu, kaip įžanga į BTS serijos „Love Yourself“ trečiąją dalį. Visas studijos garso takelis 2018 m. rugpjūčio 24 d. buvo įtrauktas į jų albumą „Love Yourself: Answer“. Dainą „Euphoria“ sukūrė DJ Swivel. Č. Džongukas buvo pripažintas pagrindiniu dviejų BTS dainų „Love is Not Over“ ir „Magic Shop“ prodiuseriu. 

2018 m. spalio 25 d. Č. Džongukui, kartu su likusiais BTS nariais, buvo įteiktas penktosios klasės Hwagvano ordinas „Už nuopelnus kultūrai“.

Išnašos 

Pietų Korėjos dainininkai
Paplyniai (Pilkalnio apskritis)

Paplyniai (, nuo 1938 m. Moormühle) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 21 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 25 km į pietryčius nuo Lazdynų.

Istorija 

Iki 1785 m. kaimas buvo vadinamas Dannelatzken. 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 4 ugniakurais, 1823 m. – 5 šatulinių kulmiškių ūkiai su 32 gyventojais. 1854 m. Paplyniuose buvo 6 gyvenamieji pastatai ir 45 gyventojai. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Širvintos valsčiui. Tikintieji priklausė Širvintos evangelikų liuteronų parapijai. Kaime buvo malūnas, šiaurės vakaruose – Didžiosios Plynės pelkė. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

Gyventojai

Šaltiniai 

Pilkalnio apskrities gyvenvietės
Pokljuka

Pokljuka – miškinga plynaukštė Julijos Alpėse Slovėnijoje, esanti 1100–1300 m aukštyje.

Pokljuka žymi savo miškais, kalnų ganyklomis ir puikiomis žiemos sporto sąlygomis. Šiose vietose dažnai renkasi kalnų žygių entuziastai. 

Kasmet čia vyksta Biatlono pasaulio taurės varžybos. 2001 m. šioje vietoje vyko Biatlono pasaulio čempionatas.

Teritorija yra Triglavo nacionalinio parko dalis. Nuo Pokljukos patogu pasiekti aukščiausią Slovėnijos viršukalnę Triglavą (2864 m virš jūros lygio).

Slovėnijos geografija
Plynaukštės ir plokščiakalniai
Dinamo FK Samarqand

Samarkando „Dinamo“ futbolo klubas arba Dinamo futbol klubi – Uzbekijos futbolo klubas iš Samarkando. Namų rungtynes žaidžia „Dinamo“ stadione, kuris talpina 16 tūkst. žiūrovų.

Istorija 
Klubas įkurtas 1960 m. Žaidė uzbekų Superlygoje. Geriausias pasiekimas yra 4 vieta (2000 m.). Tais pačiais metais pasiekė šalies futbolo taurės finalą, kuriame pralaimėjo. Vėliau klubui atėjo sudėtingi laikai ir prarado vietą Superlygoje ir kurį laiką žaidė žemesniame divizione.

2022 m. vėl rungtyniavo Superlygoje.

Pasiekimai

Sezonai 

|}
 šaltiniai:

Sudėtis (2019 m.) 
Atnaujinta; 2019 m. lapkričio 14 d.
 <...>

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Globalsportsarchive
 SOCCERWAY (Apie klubą)
 SOFASCORE (Apie klubą)
 Transfermarkt (Apie klubą)
 RSSSF čempionų sąrašas

Dinamo Samarqand
FK Surxon

„Surchano“ futbolo klubas arba Surxon futbol klubi – Uzbekijos futbolo klubas iš Termezo. 

Namų rungtynes žaidžia Termezo miesto stadione, kuris talpina 6 tūkst. žiūrovų.

Istorija 
Klubas įkurtas 1968 m. Žaidė uzbekų Superlygoje. Geriausias pasiekimas 2019 užimta 6 vieta.

Pasiekimai

Sezonai 

|}
 šaltiniai:

Sudėtis (2022 m.) 
 Vyrų ekipa

Moterų ekipa
Atnaujinta; 2022 m. liepos 14 d.
 <...>

Šaltiniai

Nuorodos 
 [ Oficiali klubo svetainė] 
 Twitter paskyra
 instagram paskyra
 YouTube platforma
 [ SOCCERWAY]  (Apie klubą)
 SOFASCORE (Apie klubą)
 FLASHSCORE (Apie klubą)
 Transfermarkt (Apie klubą)
 teams.by (Apie klubą)
 teams.by (2021 m. Superlyga)
 Globalsportsarchive (Apie klubą)
 RSSSF čempionų sąrašas

Surxon
Rokas Garastas

Rokas Garastas (g. 1988 m. rugpjūčio 17 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, o šiuo metu futbolo treneris, dirbantis Kauno Žalgiryje vyr. trenerio poste.

Krepšinio trenerio Vlado Garasto anūkas.

Karjera

Žaidėjo karjera 
Kitados rungtyniavo saugo pozicijoje ir 2006–2010 m. atstovavo Kauno Atleto ekipai. A lygoje sužaidė trylika rungtynių. Vėliau yra žaidęs FC Stumbras ir Kauno FK komandose.

Trenerio karjera 
Rokas Garastas yra treniravęs įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktines bei dirbęs Lietuvos nacionalinės vyrų futbolo rinktinės trenerio asistentu, kai vyriausiuoju treneriu dirbo Edgaras Jankauskas.

UEFA Pro trenerio licenciją turintis Garastas dirbo pagrindiniu Nacionalinės futbolo akademijos (NFA) jaunimo komandų treneriu.

2019 m. gruodžio mėn. pranešta, kad jis tapo naujuoju FK Kauno Žalgiris vyriausiuoju treneriu. Jam tuo metu buvo 31–eri metai. Rokas šiame poste pakeitė Mindaugą Čepą.

2020 m. tapo liepos mėnesio geriausiu treneriu, o rugpjūčio mėnesį dar kartą tapo geriausiuoju. Jo treniruojamas FK Kauno Žalgiris pirmą kartą klubo istorijoje užsitikrino medalius.

Pasiekimai 
 su FK Kauno Žalgiris
 A lyga:
 Bronzos medaliai: 2020, 2021

 Asmeniniai pasiekimai
 Pripažintas geriausiu 2020 m. liepos mėnesio treneriu.
 Pripažintas geriausiu 2020 m. rugpjūčio mėnesio mėnesio treneriu.
 2022 m. rugpjūčio mėn. geriausias A lygos treneris.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Transfermarket

Garastas, Rokas
Kanberos stadionas

Kanberos stadionas (taip pat vadinamas Bruce Stadium) – 25 000 žiūrovų talpinantis stadionas Kanberoje, Australijos sostinėje. Pastatytas 1977 m. stadionas naudojamas regbio ir futbolo varžyboms. Tai yra didžiausias mieste stadionas, kurio talpa siekia daugiau nei 25 tūkst. žiūrovų.

Istorija 
Stadionas pastatytas 1977 m. specialiai Ramiojo vandenyno konferencijos lengvosios atletikos žaidynėms. Čia 1985 m. vyko 4-toji IAAF kontinentinė taurė.

Vėliau bėgimo takeliai buvo nuimti ir stadionas pritaikytas futbolo bei regbio varžyboms.

2004 m. gegužės 22 d. regbio lygos rungtynės tarp „ACT Brumbies“ ir „Canterbury Crusaders“ komandų sutraukė rekordinį žiūrovų skaičių (28 753).

Šiame stadione vyko 2000 m. vasaros olimpinių žaidynių futbolo rungtynės ir 2003 m. pasaulio regbio čempionatas.

Šaltiniai 

2000 metų vasaros olimpinės žaidynės
Australijos sportas
Stadionai
Dorothea Wierer

Dorotėja Vyrer (, g. 1990 m. balandžio 3 d. Brunike, Pietų Tirolyje) – Italijos biatlonininkė, 2018–2019 m. ir 2019–2020 m. pasaulio taurės laimėtoja, daugkartinė pasaulio čempionė, Sočio, Pjongčango ir Pekino olimpinių žaidynių medalininkė. Pirmoji ir šiuo metu vienintelė Italijos biatlonininkė, kuriai pavyko iškovoti pasaulio taurę ir pasaulio čempionato aukso medalį.

Karjera 

Biatlonu užsiima nuo 2000 m. Nuo 2006 m. Italijos rinktinėje. 2006–2011 m. dalyvavo IBU taurės varžybose, pasaulio jaunių ir jaunimo čempionatuose, kuriuose iškovojo 5 čempionų titulus: du kartus jaunių ir tris – jaunimo. 2009 m. debiutavo biatlono pasaulio taurės varžybose, 2011 m. – pasaulio čempionate. 2013 m. pasaulio čempionate Nove Meste iškovojo savo pirmąjį medalį – trečią vietą estafetėje. 2014 m. olimpinėse žaidynėse Sočyje iškovojo bronzą mišrioje estafetėje. 2014 m. kovo 8 d. iškovojo pirmąjį asmeninį pasaulio taurės medalį – buvo trečia persekiojimo lenktynėse Pokljukoje, o 2015 m. gruodžio 5 d. Estešunde asmeninėse 15 km lenktynėse iškovojo pirmąją pergalę. 2015–2016 m. sezone Dorotėja Vyrer buvo geriausia asmeninių 15 km lenktynių bendroje įskaitoje.

2018–2019 m. ir 2019–2020 m. sezonai buvo sėkmingiausi sportininkės karjeroje – iškovota pasaulio taurė bei pasaulio čempionės titulai masinio starto lenktynėse Estešunde, asmeninėse ir persekiojimo lenktynėse Antholce.

Asmeninis gyvenimas 
Dorotėja Vyrer užaugo Nyderrazene, Antholco slėnyje, Pietų Tirolio provincijoje, penkių vaikų šeimoje, buvo trečias vaikas. Dorotėjos brolis ir sesuo jaunių amžiuje taip pat užsiėmė biatlonu. 2009 m. baigė sporto mokyklą Malse, nuo to laiko dirba Italijos Finansų policijoje. 2015 m. ištekėjo už savo ilgamečio partnerio, slidininko Stefano Koradinio (). Pora gyvena Kastelo Molinoje, Trento provincijoje.

Pasiekimai

Olimpinės žaidynės 

*DNS – (Did not start) registruota varžyboms, bet nedalyvavo.

Pasaulio čempionatai 

*Asmeninė mišri estafetė pasaulio čempionatų programoje nuo 2019 m.
**Žiemos olimpinių žaidynių metais pasaulio čempionatai nerengiami.

Pasaulio taurė

Asmeninės prizinės vietos 

*Pasaulio taurės, Pasaulio čempionatų ir Olimpinių žaidynių rezultatai.
**Lentelių duomenys atnaujinti 2022-03-20.

Išnašos

Šaltiniai 
 Dorothea Wierer, IBU Datacenter, angl.

Italijos olimpiečiai
Biatlonininkai
Quentin Fillon Maillet

Kantenas Fijonas Maijė (, g. 1992 m. rugpjūčio 16 d. Šampanjolyje, Juros departamente, Prancūzijoje) – prancūzų biatlonininkas, olimpinis čempionas asmeninėse ir persekiojimo lenktynėse, 2016 m. pasaulio čempionas mišrioje estafetėje, 2020 m. pasaulio čempionas estafetėje, 2021–2022 m. pasaulio taurės laimėtojas.

Karjera 
Biatlonu užsiima nuo 14 m. amžiaus.  2011 m. debiutavo Prancūzijos rinktinėje. 2011–2014 m. dalyvavo jaunių ir jaunimo čempionatuose, IBU taurėje. 2013 m. debiutavo pasaulio taurės varžybose, 2015 m. – pasaulio čempionate. 2014–2015 m. sezone tapo reguliariu estafečių dalyviu Prancūzijos rinktinėje, estafetėje Oberhofe iškovojo savo pirmąjį pasaulio taurės medalį, o kitame etape Rūpoldinge – pirmąjį asmeninį medalį: sidabrą masinio starto lenktynėse, tik fotofiniše nusileisdamas vokiečių biatlonininkui Simonui Šempui. 2015 m. Kontiolahtyje iškovojo savo pirmąjį medalį pasaulio čempionatuose – bronzą estafetėje, o 2016 m. Osle tapo pasaulio čempionu mišrioje estafetėje. 2018 m. dalyvavo olimpinėse žaidynėse Pjongčange.

2018–2019 m. sezone buvo geriausias Prancūzijos rinktinėje ir trečias pasaulyje, bendroje įskaitoje nusileisdamas tik norvegui Johanesui Tinesui Bjo ir rusui Aleksandrui Loginovui. Sezono metu sportininkas iškovojo 9 asmenines ir 4 komandines prizines vietas, pirmąkart tapo čempionu asmeninėse rungtyse (masinio starto lenktynėse Antholce ir antrąkart – persekiojimo lenktynėse Solt Leik Sityje) ir iškovojo dvi bronzas pasaulio čempionate Estešunde (sprinte ir persekiojimo lenktynėse).

2019–2020 m. ir 2020–2021 m. sezone pasaulio taurės bendroje įskaitoje užėmė trečią vietą, o 2021–2022 m. sezone – pirmą. Sėkmingai pasirodė Pekino olimpinėse žaidynėse: iškovojo 5 medalius iš 6 galimų, iš jų 2 aukso.

Asmeninis gyvenimas 
Kantenas Fijonas Maijė gimė sportininkų šeimoje, biatlonu pradėjo užsiimti, sekdamas savo vyresniojo pusbrolio pėdomis. Baigė pramoninio dizaino mokyklą. Laisvalaikiu mėgsta gaminti biatlono šautuvus, naudoja juos varžybose. Nevedęs.

Pasiekimai

Olimpinės žaidynės

Pasaulio čempionatai 

*Asmeninė mišri estafetė pasaulio čempionatų programoje nuo 2019 m.
**Žiemos olimpinių žaidynių metais pasaulio čempionatai nerengiami.

Pasaulio taurė

Asmeninės prizinės vietos 

*Pasaulio taurės, Pasaulio čempionatų ir Olimpinių žaidynių rezultatai.
**Lentelių duomenys atnaujinti 2022-03-20.

Išnašos

Šaltiniai 
 Quentin Fillon Maillet, IBU Datacenter, angl.

Prancūzijos olimpiečiai
Prancūzijos biatlonininkai
Deutsche Welle

„Deutsche Welle“ () – Vokietijos visuomeninis radijo ir televizijos laidų transliuotojas. Radijo programos transliuojamos 30 kalbų, televizijos programos – anglų, vokiečių, ispanų ir arabų kalbomis. 

Nors DW veiklą finansuoja Vokietijos vyriausybė, ji yra reglamentuojama „Deutsche Welle Act“  tai reiškia, kad turinys turi būti nepriklausomas nuo vyriausybės įtakos. DW yra Europos transliuotojų sąjungos (EBU) narė.

1953 m. pradėta transliuoti visuomeninių Vokietijos Federacinės Respublikos radijo bendrovių programa užsieniui vokiečių kalba. Vėliau ir kitomis kalbomis. 1960 m. tapo nepriklausoma visuomenine korporacija. Nuo 1992 m. transliuoja ir televizijos programas.

Išnašos

Nuorodos 
DW dokumentika (anglų k.) „Youtube“ kanale

Nacionaliniai transliuotojai
Hapoel Umm al-Fahm FC

Hapoel Umm al-Fahm Futbolo klubas – Izraelio futbolo klubas iš Um al Fahmo.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1963 m. Iš pradžių vadinosi Ahva Umm al-Fahm, o nuo 2013 m. – Hapoel Umm al-Fahm.

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia raudona juoda apranga.

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Tadas Kijanskas, 2019–2020 m.

Taip pat skaitykite 
 Maccabi Umm al-Fahm

Nuorodos 
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 FlashScore
 SofaScore
 Worldfootball
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Hapoel Umm al-Fahm
Beissoul & Einius

Beissoul & Einius – Lietuvos elektroninės popmuzikos grupių ir dizainerių duetas, veiklą pradėjęs 2011 m. Grupė apibūdina savo muziką kaip „elektro madą“ (), elektroninės muzikos žanrą. Grupė imituoja devintojo ir dešimtojo dešimtmečių stilių. Dauguma dainų tekstų parašyti anglų kalba. Kai kurios dainos išleistos gimtąja, lietuvių kalba. Dar kelios – ukrainiečių.

Istorija 
Beissoul (tikrasis vardas Artūras Žabas) gimė Ukrainoje, tačiau kai jam buvo vieneri, šeima persikraustė į Lietuvą. Studijavo aktorystę ir pantomimą LMTA. 2012 m. su daina „Why“ dalyvavo nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje ir pateko į finalą. Prieš šios grupės įkūrimą Žabas buvo kitoje grupėje „MuseIQ“, kurią sudarė Artūras Žabas, Einius ir Innomine.

Einius Jarutis gimė 1988 m. rugsėjo 5 d. Panevėžyje. Mokėsi Panevėžio Vytauto Žemkalnio gimnazijoje. Studijavo Muzikos technologijas Kauno technologijos universitete. Prieš grupės „Beissoul & Einius“ įkūrimą muzikavo su grupe „MuseIQ“.

Grupė veiklą pradėjo 2011 m. Artūro ir Einiaus duetas pradėjo veikti iširus grupei „MuseIQ“, kurioje anksčiau abu dalyvavo. Dar neišleidę debiutinio albumo atlikėjai jau rengė koncertus didžiausiuose Lietuvos festivaliuose ir neįprastose vietose – pavyzdžiui, Šv. Kotrynos bažnyčioje Vilniuje. 

2014 m. kovą duetas išleido pirmąjį albumą „Laikas Paikas“ (su hitais „Summerrain“ ir „Kaip tu ir sakei“). Albumo pristatymas įvyko festivalyje „Tallinn Music Week“, netrukus duetas sulaukė kvietimų koncertuoti ir Didžiojoje Britanijoje, Gruzijoje, Ukrainoje.

2017 m. gruodį jie surengė kol kas didžiausią savo koncertą – „Elektromados šou“. Šviesų ir vaizdo šou, podiumas ir 20 modelių, demonstruojančių specialius ta proga sukurtus kostiumus. 

2019 m. išleido naują albumą ir vinilinę plokštelę.

Mada 
2017 m. „Electro“ mados šou Vilniuje duetas pristatė savo iš stiklo kurtų rūbų pavasario – rudens kolekciją „Sharp Sabotage“.

Dueto antrojoje pavasario – rudens kolekcijoje „Galia būti svetimam“ per jų „Electrofashion Show“ Lietuvoje 2018 m. buvo pristatyta 20 kostiumų. Atlikėjai koncertuoja su savo kurtais drabužiais.

Apdovanojimai ir nominacijos

Albumai 
Laikas Paikas, Prior Musica, 2004 m.
Chamillion, 2015 m.
#Asecretcontract, B&E Records, 2017 m.
White Crow, 2019 m.
Questions in the Dark, 2020 m.
Electrofashion, 2022 m.

Šaltiniai 

Elektroninės muzikos atlikėjai
Lietuvos atlikėjai
Simon Desthieux

Simonas Destjė (, g. 1991 m. gruodžio 3 d. Belė komunoje, Eno departamente, Prancūzijoje) – prancūzų biatlonininkas, 2018 m. olimpinis čempionas mišrioje estafetėje, 2020 m. pasaulio čempionas estafetėje.

Karjera 
Biatlonu užsiėmė nuo 2006 m. 2010 m. debiutavo Prancūzijos rinktinėje. 2010–2012 m. dalyvavo jaunių ir jaunimo čempionatuose, IBU taurėje. 2011 m. pasaulio jaunimo čempionate Nove Meste iškovojo auksą asmeninėse 15 km lenktynėse, o 2012 m. Kontiolahtyje – bronzą sprinte. 2012 m. debiutavo pasaulio taurės varžybose, 2013 m. – pasaulio čempionate, 2014 m. – olimpinėse žaidynėse. 2014–2015 m. sezone iškovojo pirmuosius pasaulio taurės etapų medalius – vieną sidabrą ir dvi bronzas estafetėje, o 2016 m. Pokljukoje estafetėje – pirmąjį aukso medalį. 2017 m. pasaulio čempionate Hochfilcene iškovojo antrą vietą estafetėje, o 2018 m. Pjongčange tapo olimpiniu čempionu estafetėje. Tais pačiais metais iškovojo ir pirmąjį pasaulio taurės medalį asmeninėse rungtyse – buvo antras sprinte Tiumenėje.

2018–2019 m. sezonas tapo sėkmingiausiu sportininko karjeroje: iškovotos 6 prizinės vietos, dvi iš jų  – asmeninėse rungtyse, 4 – estafetėse (2 aukso medaliai), bei 4 vieta pasaulio taurės bendroje įskaitoje. 2020 m. Antholce tapo pasaulio čempionu vyrų estafetėje. 2020–2021 m. sezone iškovojo savo pirmąją pasaulio taurės etapų pergalę asmeninėse rungtyse – buvo pirmas sprinte Nove Meste.

2021–2022 m. sezono pabaigoje paskelbė apie karjeros pabaigą.

Asmeninis gyvenimas 
Nevedęs, gyvena kartu su prancūzų biatlonininke Selija Emonjė () Hotvilyje-Lompne, Eno departamente. Laisvalaikiu mėgsta drožinėti medį, taip pat ir savo šautuvo medines dalis. Su savo drožinėtu šautuvu laimėjo olimpinį auksą mišrioje estafetėje Pjongčange.

Pasiekimai

Olimpinės žaidynės

Pasaulio čempionatai 

*Asmeninė mišri estafetė pasaulio čempionatų programoje nuo 2019 m.
**Žiemos olimpinių žaidynių metais pasaulio čempionatai nerengiami.

Pasaulio taurė

Asmeninės prizinės vietos 

*Pasaulio taurės ir Pasaulio čempionatų rezultatai.
**Lentelių duomenys atnaujinti 2022-03-20.

Išnašos

Šaltiniai 
 Simon Desthieux, IBU Datacenter, angl.
 Simon Desthieux, The Biathlon Family, IBU, angl.

Prancūzijos olimpiečiai
Prancūzijos biatlonininkai
Jousne

Jousnė (, tikrasis vardas Ana Vasiljeva, , , 1983 m. gegužės 30 d. Petrozavodske, Karelijos Respublikoje, RTFSR) – vepsų dainininkė, dailininkė, tekstų autorė, dainas atliekanti vepsų kalba. Grupės „Jousnen Järved“ solistė.

Biografija 
Gimė 1983 m. gegužės 30 d. Petrozavodske, Karelijoje. Baigė 27-ąją vidurinę Petrozavodsko mokyklą, aukštąjį techninį išsilavinimą įgijo Petrozavodsko valstybinio universiteto Karelijos regioninio nenutrūkstamo profesinio lavinimo institute.

Ruošė antrojo tūkstantmečio pasaulio etninės muzikos stiliaus projektą, pavadintą „Jousnen Järved“ („Gulbės Ežerai“), kurį įkūrė žinomas Suomijos prodiuseris ir kompozitorius Piteris Kunas (Piotras Vasiljevas, g. 1961 m. Petrozavodske). „Jousnen Järved“ – egzotiška pasaulio etninės muzikos grupė, 2007 – 2008 m. kūrybinį kelią pradėjusi atlikdama dainas vepsų kalba (tiek savos kūrybos, tiek liaudies). Prie grupės ir jos įrašų populiarinimo nuo 2008 m. prisideda tarptautinis kolektyvas.

Jousnė, beje, atliko ne tik liaudies dainas, bet ir dalyvavo įvairiuose popmuzikos konkursuose, pavyzdžiui, „Liaudies artistas“ („Народный Артист“), „Jūrmala“ – ypatingojo svečio teisėmis. Jousnė yra surengusi daugiau kaip 10 savo dailės parodų, tarp kurių minėtinos parodos Helsinkyje („Hopeinen Sivellin“), Sočyje („Renoir“), Sankt Peterburge („Арт-живопись“) ir Petrozavodske (dailės salone); tapo įvairiais stiliais, taip pat ir ekspresionistiniu. Petrozavodske buvo viena iš Rusų radijo laidos „Užsakymų stalas“ vedėjų.

Ana Vasiljeva, arba Jousnė, buvo regione pripažinta po to, kai vepsų kalba atliko grupės „The Beatles“ dainą „Yesterday“ (žr. „Nuorodos“). Šios dainos vepsiškus žodžius parašė žinomas vepsų poetas Nikolajus Abramovas.

2012 m. su grupe „Jousnen Järved“ išleido albumą „Ei Sa Sabutada Joged“, o 2020 m. – albumą „Valdan Kajag“.

Išnašos

Literatūra 
  (rusų k.)

Nuorodos 
Jousnės atliekamos dainos vepsų kalba:
 „Yesterday“ (vep. „Čoma eht“ – „Gražus vakaras“)
 „Jousnen Järved“ ir Jousnė: „Vepsän ma“ („Vepsų žemė“)
Rusijos atlikėjai
 „Paksus uniš Karjalan nägem“ („Ilgai sapnuosime Kareliją“)
 „Jousnen Järved“ albumas „Ei Sa Sabutada Joged“
 „Jousnen Järved“ albumas „Valdan Kajag“
Jousnės tapybos darbai:
 Jousnės dailės galerija
Kšištofas Klenčonas

Kšištofas Antonijus Klenčonas ( Krzysztof Klenczon; g. 1942 m. sausio 14 d.; m. 1981 m. balandžio 7 d.) – Lenkų kompozitorius, dainininkas ir gitaristas. Grupės narys Czerwone Gitary.

Biografija 
1962 m. duetu su Karoliu Varginu, jis tapo pirmojo Jaunojo Talentų Festivalio laureatu su daina „Mały miś“. 1962– 1964 m. jis buvo grupės „Niebiesko-Czarni“ gitaristas, su kuria koncertavo Paryžiaus Olimpijoje. Grupių lyderis, kurių buvo įkūrėjas: Pięciolinie (1964), Czerwone Gitary (1965–1970) ir Trzy korony (1970–1972). 1967 m. susituokė su Alicija. 1973 m. Klenčonas su šeima persikėlė į JAV kur toliau rašė dainas ir koncertavo. 1978–1979 koncertavo Lenkijoje.

Mirtis 
Grįždamas 1981 m. vasario 27 d. iš koncerto Milfordo klube Čikagoje, buvo sužeistas per autoavariją. Mirė 1981 m. balandžio 7 d. Šv. Juozapo ligoninėje Čikagoje. Urna su muzikanto pelenais buvo palaidota jo vardadieno dieną liepos 25 d. Ščytne.

Šeima 
 Tėvas Česlovas Klenčonas – buvo partizanas ir kovojo AK – Krašto Armijoje Armia Krajowa
 Mama Helena Klenčon
 Jaunesnioji sesuo Hanna Klenčon–Barańska
 Žmona Alicija Klenčon
 Dukra Karolina Klenčon
 Dukra Jackie–Natalie Klenčon–Long

Dabar žmona su dukromis gyvena Šiaurės Amerikoje

Diskografija 
 Krzysztof Klenczon I Trzy Korony („Kšištofas Klenčonas ir Tris Karūnos“, 1971 m.)
 The Show Never End („Šou Niekada Nesibaigs“, 1977 m.)
 Powiedz Stary Gdzieś Ty Był („Pasakyk Seni Kur Buvai“, 1978 m.)

Pultusko festivalis Kšištofo Klenčono Vardu 
Nuo 2013 m. Pultuske organizuojamas festivalis, skirtas Kšištofo Klenčono kūrybai. Neskaitant dalyvių konkurso yra organizuojami vokaliniai ir instrumentiniai seminarai. Baigiamajame koncerte dalyvauja konkurso nugalėtojai ir pakviestos žvaigždės tarp jų: Czerwone Gitary, Żuki, Stan Borys, Wojciech Korda, Natalia Niemen

Faktai 
Dėl savo ryškaus panašumo į Johną Lennoną, Klenčonas buvo vadinamas „Lenkų Johnu Lennonu“, o grupė Czerwone Gitary buvo vadinamos „Lenkijos Beatles“. Alicija Klenčon prisiminė, kad trim mėnesiais anksčiau, kai buvo žinia apie Johno Lennono mirtį (jis mirė 1980 m. gruodžio 8 d.) Kšištofas sakė „aš jaučiu, kad laikas ir man, jog greitai išeisiu“.

Išnašos 

Lenkijos dainininkai
The Orb

„The Orb“ – elektroninės muzikos grupė, kurią 1988 m. įkūrė Alex Paterson ir „The KLF“ narys Jimmy Cauty. Jų ankstyvieji ambientinės muzikos ir dub DJ pasirodymai buvo įkvėpti praėjusio amžiaus aštuntojo ir devintojo dešimtmečio elektroninės muzikos kūrėjų, pastebima, kad  daugiausia įtakos turėjo Brian Eno bei Kraftwerk. Dėl savo psichodelinio skambesio The Orb tapo kultiniu, atsirado pasekėjų, kurie rinkdavosi naktiniuose klubuose ir šėldavo apsvaigę nuo narkotikų.

Diskografija 

 The Orb’s Adventures Beyond the Ultraworld (1991)
 U.F.Orb (1992)
 Orbus Terrarum (1995)
 Orblivion (1997)
 Cydonia (2001)
 Bicycles & Tricycles (2004)
 Okie Dokie It’s the Orb on Kompakt (2005)
 The Dream (2007)
 Baghdad Batteries (Orbsessions Volume III) (2009)
 Metallic Spheres (2010)
 The Orbserver in the Star House (2012)
 More Tales from the Orbservatory (2013)
 Moonbuilding 2703 AD (2015)
 COW / Chill Out, World! (2016)
 No Sounds Are Out of Bounds (2018)
 Abolition of the Royal Familia (2020)

Šaltiniai 

Anglijos elektroninės muzikos atlikėjai
Benas Šatkus

Benas Šatkus (g. 2001 m. balandžio 1 d. Klaipėda) – Lietuvos futbolininkas, rungtyniaujantis centro gynėjo pozicijoje.

Atstovauja 3 Bundeslyga klubui VfL Osnabrück bei yra kviečiamas į Lietuvos nacionalinę futbolo rinktinę .

Karjera 
Futbolą pradėjo žaisti Gargžduose, buvo „Bangos“ klubo auklėtiniu. 2017 m. išvyko į Vokietiją į 1. FC Nürnberg klubą. Žaidė šio klubo jaunimo ekipose kol šiame klube 2020 m. pasirašė savo pirmąjį profesionalo kontraktą.

1. FC Nürnberg 
2020 m. liepos mėn. buvo pranešta, kad gynėjas pasirašė ilgalaikę profesionalo sutartį su 1. FC Nürnberg.

VfL Osnabrück 
2022 m. liepos mėn. pasirašė ilgalaikę profesionalo sutartį su VfL Osnabrück (3.Bundesliga) .

Laimėjimai 
<…>

Tarptautinė karjera 
2016 m. buvo pakviestas į U–16, 2017 m. žaidė U–17 rinktinėje, 2018 už U–19 rinktinę. 2019 m. atstovavo U–21 rinktinę.

2019 m. lapkričio 17 d. debiutavo Lietuvos rinktinės sudėtyje prieš N. Zelandijos komandą. Į aikštę išbėgo per pridėtą laiką ir sužaidė iki finalinio švilpuko. Lietuviai nugalėjo varžovus rezultatu 1–0.

Vyr. treneriu tapus Valdui Ivanauskui, žaidė 2022 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos C grupėje 2021 m. rugsėjo 2 d. prieš Šiaurės Airiją. Varžovai net 4:1 sutriuškino lietuvius.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Soccerway
 DFB
 Kicker.de
 lietuvosfutbolas.lt
 transfermarkt.com

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolininkai užsienio komandose
Linas Mėgelaitis

Linas Mėgelaitis (g. 1998 m. rugsėjo 9 d. Šilutė) – Lietuvos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje, kviečiamas į Lietuvos jaunimo futbolo rinktines, 2020 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje. Klubinę karjerą tęsia Italijoje.

Karjera 
Futbolą pradėjo žaisti Lietuvoje, buvo įvairių ekipų jaunimo komandų sudėtyse. 2015 m. išvyko į mokytis į Italiją.

Italija 
Italijoje žaidė US Latina Calcio, US Lecce bei Sicula Leonzio.

Gubbio 
Nuo 2020 m. atstovavo A.S. Gubbio 1910.

Viterbese 
L. Mėgelaitis 2021 m. vasarą perėjo į „Viterbese“ klubą. Pasirašyta trejų metų sutartis. 

2020/21 m. sezone „Viterbese“ klubas Serie C C grupėje iš 20 komandų užėmė 12 vietą.

2021 m. lapkričio 28 d. pelnė įvartį prieš „Reggiana“ klubą. Rungtynės baigėsi rezultatyviomis lygiosiomis 3-3.

2022 m. vasario 2 d. „Viterbese“ klubas išvykoje 3:0 nugalėjo „Imolese“ ekipą. Mėgelaitis pelnė pirmąjį rungtynių įvartį 14 minutę ir svariai prisidėjo prie pergalės.

Tarptautinė karjera 
 jaunimo rinktinės
 2013 m. buvo pakviestas į U–17 rinktinę, 2015 m. į U–18 rinktinę, 2016 į U–19. Nuo 2017 m. atstovavo U–21 rinktinę.
 nacionalinė rinktinė
 2020 m. pakviestas į nacionalinę rinktinę. 2020 m. lapkričio 11 d. debiutavo prieš Farerų salų nacionalinę rinktinę.
 2022 m. kovo 25 d. žaidė nacionalinėje rinktinėje prieš San Marino rinktinę. Šiose rungtynėse pasižymėjo pelnydamas įvartį. Rezuluatas tapo 2:0 lietuvių naudai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 tuttocalciatori.net
 lietuvosfutbolas.lt
 Transfermarkt

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolininkai užsienio komandose
Sicula Leonzio

Lentinio futbolo klubas „Sicula Leonzio“, kartais vadinamas tiesiog „Leonzio“ – Italijos futbolo klubas iš Lentinio miesto, esančio Sicilijoje.

Istorija 
Sport Club Leonzio buvo įkurtas 1909 m. Vėliau šis klubas žlugo. Lentinyje vis rasdavosi kiti dariniai tokie kaip Società Sportiva Atletico Leonzi. Klubai išnykdavo ir vėl buvo atkurinėjami. Buvo eilė tokių bandymų, bet nepasiteisindavo.

Sicula Leonzio 
Paskutinį kartą futbolo klubas sukurtas 2013 m. Società Sportiva Dilettantistica Sicula Leonzio ir nuo 2017 m. vadinasi „Sicula Leonzio“.

2019 m. į šį klubą atvyko Linas Mėgelaitis. Tuo metu ekipa dalyvavo Serie C kovose.

Pasiekimai 
 Serie D
 Nugalėtojai 2016/17

Sezonai 

|}

Stadionas 
Sicula Leonzio ekipa namų rungtynes žaidžia Sicula Trasporti Stadio, ankstesniais metais (iki 2018 m. liepos) jis vadinosi Stadio Angelino Nobile. Šio stadiono talpa yra 3 500 žiūrovų.

Lietuviai 
  Linas Mėgelaitis, saugas 2019-2020
  Marius Adamonis, vartininkas, 2020

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Sicula Leonzio
M2 (Juodkalnija)

Juodkalnijos magistralinis kelias M2 () yra seniausias ir svarbiausias pakrantę ir Juodkalnijos šiaurę jungiantis kelias. Jis eina nuo Budvos opštinos gyvenvietės Petrovaco per Podgoricą, Kolašiną ir Moikovacą iki Barski Mosto prie Serbijos sienos. Iki 2006 m. M2 keliui buvo priskiriama ir atkarpa nuo Kroatijos sienos prie Debeli Brijego iki Petrovaco – Adrijos-Jonijos automagistralės (Jadranska Magistrala) dalis. Iki tol kelias laikytas Juodkalnijos kelių sistemos „stuburkauliu“.

Žinomiausia kelio dalis yra Platijės kanjonas, kuriame gyvybes prarado daugiau nei 1200 žmonių. Statomas Baro–Belgrado greitkelis (pažymėtas raudonai žemėlapyje) turi perimti pagrindinės jungties tarp Podgoricos ir Kolašino vaidmenį ir užtikrinti saugesnį bei greitesnį susisiekimą apeinant Platijės kanjoną.

Istorija 

Šio reikšmingo kelio statyba prasidėjo 1953 m. Pabaigtas 1971 m.

Dalis M-2 magistralės, kuri iki 2016 m. sausio buvo žinoma kaip M-21, ėjo per Bijelo Polės centrą, o tai lėmė dideles spūstis. Siekiant palengvinti transporto srautus Juodkalnijos Transporto ir jūrų reikalų ministerija inicijavo miesto aplinkkelio projektą. Pastačius aplinkkelį 2014 m. kovo 27 d. atitinkamai buvo pekeistas ir M-21 maršrutas, t. y. M-21 kelias eina ne per miestą, bet per aplinkkelį.

2016 m. sausį Transporto ir jūrų reikalų ministerija paskelbė apie naują valstybinių kelių kategorizacijos sistemą. Pagal ją M2 automagistralė buvo sutrumpinta, nuo jos atskirta palei pakrantę nuo Kroatijos sienos iki Petrovaco ėjusi atkarpa, kuri priskirta naujai suformuotai M1 magistralei. Šiaurinėje kelio dalyje M2 magistralė nukreipta nuo Ribarevinės į šiaurę per Bijelo Polę iki sienos su Serbija, vietoje maršruto per Beranę ir Rožaję iki sienos su Serbija, kuris tapo naujai sukurta M5 magistrale.

Trasa 
Nuo Petrovaco kelias eina į krašto gilumą. Už Podgoricos eina Moračos kanjonu iki Kolašino ir Moikovaco. Nuo čia per Beranę ir Rožaję pasiekia Serbijos pasienį.

Nuorodos 

Juodkalnijos keliai