joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kriklinių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia

Kriklinių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kriklinių miestelyje, 7,5 km į pietryčius nuo Pumpėnų. Liaudies architektūros formų.

Istorija 

Senovėje 2 km nuo Kriklinių, Moliūnų dvaro piliakalnyje, miškuose, stovėjo koplytėlė, į kurią vykdavo melstis ir Kriklinių žmonės. Po kiek laiko koplytėlė perkelta į Kriklinius. Retkarčiais atvykdavo iš Pumpėnų karmelitas ir laikydavo pamaldas. Pirmoji medinė bažnyčia vietos gyventojų rūpesčiu pastatyta 1781 m. Ji buvo Pumpėnų parapijos filija. XIX a. veikė parapinė mokykla.

1897 m. bažnyčia perstatyta ir padidinta, pristačius šonuose po koplyčią. Pastatyta varpinė. 1926 m. įkurta parapija. 1948 m. klebonas F. Zinevičius ir vargonininkas B. Merfeldas apkaltinti partizanų rėmimu ir suimti. Klebonas Pranciškus Masilionis (1902–1980) bažnyčią suremontavo.

Architektūra 

Bažnyčia liaudies architektūros formų, lotyniško kryžiaus plano (20 × 8 m), dvibokštė, vienanavė. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė.

Nuotraukos

Nuorodos 
 Parapijos puslapis 

Pasvalio rajono bažnyčios
Liaudiškos architektūros pastatai
Krikliniai
Krinčino Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

Krinčino Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Krinčino miestelyje, 8 km į šiaurės rytus nuo Pasvalio, Jiešmens (Mūšos dešiniojo intako) kairiajame krante. Vėlyvojo baroko stiliaus.

Parapijoje yra Kraštų ir Raubonių koplyčios.

Istorija 

Pirmoji bažnyčia minima 1585 metais. Antrąją bažnyčią 1611 m. pastatė Dimitrijus Kurbskis. Jai skyrė 7 valakus žemės su baudžiauninkais. 1611 m. įsteigta parapinė mokykla. 1643 m. pastatyta klebonija, mokykla.

1736 m. inventoriuje minima nauja bažnyčia. Per 1794 m. sukilimą pagrobta daug bažnyčios brangenybių. 1796 m. klebonijai priklausė 3 valakai žemės prie Krinčino ir Šniukštų kaimas (12 valakų).

Klebono kanauninko Jono Jeronimo Šarkevičiaus rūpesčiu 1777–1782 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Krinčine 6 m. vikaravo poetas Antanas Vienažindys (1841–1892). Klebonas M. Požėla 1908 m. pastatė plytų mūro varpinę. Meistras Antanas Krivickas bažnyčią 1939 m. naujai išdažė.

Architektūra 

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, stačiakampio plano, bazilikinė, dvibokštė. Vidus 3 navų (šoninės siauros ir žemos). Vidurinę navą dengia cilindriniai skliautai. Yra 5 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų ir skaldos mūro. Prie tvoros priglaustos Kryžiaus kelio stočių koplytėlės. Šventoriuje stovi istoristinių formų 3 tarpsnių plytinė varpinė. Jame palaidotas kunigas Zenonas Karečka (1890–1952), 1946 m. buvo suimtas.

Nuorodos 

 Parapijos puslapis 

Pasvalio rajono bažnyčios
Baroko architektūra Lietuvoje
Krinčinas
Krivonių Šv. Antano Paduviečio bažnyčia

Krivonių Šv. Antano Paduviečio bažnyčia – bažnyčia, stovinti Krivonių kaime, prie kelio  (tarp Čiobiškio ir Palomenės). Savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą.

Istorija 

Netoli Krivonių buvusiame Samulevos dvare iki 1796 m. pastatyta koplyčia. Ji XIX a. sunyko. Kunigo Motiejaus Cijūnaičio rūpesčiu 1933 m. nupirkta senoji medinė Kernavės bažnyčia ir pervežta į Krivonis. 

Istoriografijoje nurodoma statybų data 1936 m. Dėl projekto parengimo susirašinėjimai tarp Trakų apskrities statybos komisijos ir Vidaus reikalų ministerijos Statybos ir Sauskelių inspekcijos vyko nuo 1934 m. iki 1937 m. Naujas projektas (inž. Alfredas Aleksandravičius) buvo parengtas 1937 m. ir tų pačių metų balandžio 30 d. patvirtintas.

Klebonas Adolfas Stasevičius 1946 m. suimtas ir nuteistas 10 m. kalėti (mirė 1949 m. Lukiškių kalėjime). 1954 m. klebonas Vincentas Andrulevičius su parapijiečiais bažnyčią suremontavo.

Architektūra 

Bažnyčia savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą, senosios Kernavės bažnyčios įvaizdžio nebeturi, jos išorė paprastesnių formų, yra stačiakampio plano, 11,5x22 m, – beveik kaip ir buvusios (11x22 m). Su 2 bokšteliais, be apsidės, vienanavė. Joje įrengti 3 altoriai. Bažnyčioje dauguma taikomosios dailės kūrinių įsigyta iš kitų katalikų šventovių. Šventorius aptvertas, be varpinės, kuri nebuvo pastatyta (nors projektas buvo paruoštas).

Virš frontono nedidelis stačiakampis bokštelis su kryžiumi. Presbiterija siaura, stačiakampė, abipus jos šliejasi dar siauresnės zakristijos. Pagrindiniame fasade virš dvivėrių durų – pailgo stačiakampio langas. Horizontaliai fasadą skaido ryškūs stoginukai: vienas skiria trikampį frontoną, kitas brėžia liniją virš durų (padarytas ne pagal projektą). Frontoną pačiame viršuje pagyvina dvivėris langelis. Virš pagrindinio fasado šoninių durų buvo numatytos šventųjų skulptūros, tačiau sumanymas neįgyvendintas.

Šoninius fasadus skaido trys stačiakampiai langai; iš galų viršuje yra po apskritą langelį. Galiniame fasade langų kompozicijoje išsiskiria siauri ilgi stačiakampiai langai, esantys presbiterijos dalyje abipus didžiojo altoriaus. Fasadų apdailos tipas – horizontalus apkalimas lentomis.

Didysis altorius sukomponuotas iš atskirų XIX a. viduryje pagaminto įrenginio dalių, puošusių senąją Gegužinės bažnyčią. Raudonu audeklu dengto retabulo centre kabanti Nukryžiuotojo skulptūra – įdomus provincijos meistro bandymas sekti to paties siužeto barokinės stilistikos prototipu. Puošnus XIX a. neobarokinis tabernakulis į Krivonis perkeltas iš nežinomos bažnyčios. Du šoniniai altoriai ir kukli stačiakampė sakyklos tribūna pagaminti vietos meistrų. Bažnyčioje yra neįprastos konstrukcijos suolai, XX a. pradžia datuojamas bronzinis sietynas ir sieninių šviestuvų pora, kurie į Krivonis pateko iš Antrojo pasaulinio karo metu sunaikintos Žaslių sinagogos.

Nuorodos 

 Architektūros objektai: Krivonių bažnyčia 
 Kaišiadorių muziejus: Krivonių bažnyčia

Kaišiadorių rajono bažnyčios
Krokialaukio Kristaus Atsimainymo bažnyčia

Krokialaukio Kristaus Atsimainymo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Krokialaukio miestelyje, 10 km į šiaurės rytus nuo Simno.

Istorija 
Krokialaukyje bažnyčia pastatyta iki 1755 m. Po 1759 m. įkurta parapija. 1819 m. veikė parapinė mokykla. Inžinierius Rudzinskis 1857 m. suprojektavo naują mūrinę bažnyčią. 1858 m. pastatyta laikina, nes senoji buvo begriūvanti. 1860 m. pastatyta mūrinė klebonija.

1869–1872 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1899 m. konsekravo vyskupas Antanas Baranauskas. 1906 m. įsteigtas „Žiburio“ draugijos skyrius. Jis Krokialaukyje surengė pirmą viešą lietuvišką vaidinimą. 1911 m. įkurta biblioteka - skaitykla. Vargonininkas Leonas Bujanauskas XX a. pradžioje subūrė bažnytinį chorą.

Architektūra 
Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, dvibokštė, su žemesne stačiakampe apside ir zakristijomis prie jos. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora medinių statinių, su mūriniais stulpais. Šventoriuje palaidotas Krokialaukio klebonas Antanas Liubšys (1941–1992).

Istorizmo architektūra Lietuvoje
Alytaus rajono bažnyčios
Krokialaukis
Krosnos Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia

Krosnos Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia – bažnyčia, stovinti Krosnos miestelyje, 8 km į vakarus nuo Simno, prie kelio .

Istorija 
Apie 1655 m. pastatyta ąžuolinė koplyčia. Ją aptarnavo Simno kunigas. Metrikų knygos rašytos nuo 1759 m. 1760 m. įkurta parapija.

1840–1842 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1843 m. konsekravo vyskupas Povilas Strašinskis. Bažnyčioje buvo įsikūręs „Žiburio“ draugijos skyrius, 1911 m. įsteigta biblioteka – skaitykla. 1913 m. bažnyčia padidinta. 1915 m. Rusijos kariai pasiėmė varpus (seniausias lietas 1655 m.). 1938 m. įsigytas naujas varpas. 1959 m. parengta bažnyčios restauravimo ir remonto sąmata.

Architektūra 
Dabartinė Šv. Apaštalo Mato bažnyčia statyta 1842 m. Ji klasicistinio stiliaus, turinti ir renesanso stiliaus bruožų. Pagrindinį fasado portiką imituoja keturi piliastrai (kolonos pavidalo sienos kyšuliai) ir žemas trikampis frontonas. Virš jo abiejose pusėse kyšo bokštai (aliuzija į romantizmo stilių). Jie pristatyti 1913 m. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro. Į šventorių veda laiptai.

Nuorodos 
 Bažnytiniai dokumentai

Lazdijų rajono bažnyčios
Neorenesansas Lietuvoje
Krosna
Kruonio Švč. Mergelės Marijos, Angelų Karalienės, bažnyčia

Kruonio Švč. Mergelės Marijos, Angelų Karalienės, bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kruonio miestelyje. Turi renesanso bruožų, būdingas stačiatikių kupolas. Yra renesansinių antkapinių paminklų.

Istorija 

Dabartinė Kruonio bažnyčia įsikūrusi buvusiame stačiatikių cerkvės pastate, kurį iki 1626 m. pastatė LDK pulkininkas, Trakų pakamaris Bohdanas Oginskis. Pirmąją bažnyčią Kruonyje įkūrė Kazimieras Jogailaitis 1472 m. Medinė bažnyčia buvo pastatyta katalikų kapinėse.1866 m. ši bažnyčia uždaryta ir nugriauta.

1906 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas, bet jo atsisakyta ir 1907 m. pastatyta medinė bažnyčia (tada ir atkurta katalikų parapija). 1910–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, kuris rengdavo viešus vaidinimus. 1910 m. vargonininkas P. Mažylis subūrė bažnytinį chorą, rinko liaudies dainas, užrašinėjo melodijas. 1913 m. įsteigtas Lietuvių katalikių moterų draugijos skyrius. 1919 m. pavasarį Kruonio cerkvę perėmė vietos katalikai. Medinės bažnyčios medžiaga 1925 m. panaudota parapijos salės ir prieglaudos statybai. Klebonas Petras Leskauskas (1903–1988) su parapijiečiais bažnyčią 1953–1956 m. suremontavo.

Architektūra 
Bažnyčia (buvusi stačiatikių cerkvė) turi renesanso bruožų, stačiakampio plano, su penkiasiene apside, 2 bokštais. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Yra Bohdano Oginskio ir jo sūnaus Samuelio Levo Oginskio antkapiniai paminklai, iškalti XVII a. iš violetinio atspalvio marmuro. Pirmasis yra renesansinio, antrasis – pereinamojo baroko stiliaus.

Kruonis
Kaišiadorių rajono bažnyčios
Lietuvos renesanso architektūra
Kruopių Šv. Onos bažnyčia

Kruopių Šv. Onos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kruopių miestelyje, prie kelio .

Istorija 
Pirmoji koplyčia Kruopiuose pastatyta apie 1780 m. 1784 m. įsikūrė Dievo apvaizdos brolija. 1785 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Šalia koplyčios 1786 m. pastatyta medinė bažnyčia. Iki 1800 m. kunigą išlaikė Kruopių dvaras.

1803 m. bažnyčiai dovanotas valakas žemės, įkurta parapija. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. Kruopių klebonas Jonas Levanavičius po 1863 m. sukilimo ištremtas į Tobolską. 1879 m. prašyta valdžios leidimo statyti naują mūrinę bažnyčią, kurios sąmatinė vertė 17 829 rb. Valdžia leido pamatus padėti po 2 metų, o statyti tik surinkus 9000 rb (pastatyta 1889 m.).

1944 m. bažnyčia (ir daug miestelio namų) sudegė. 1957 m. kovo 30 d. LTSR Ministrų Taryba leido atstatyti bažnyčią ir ji 1965 m. atstatyta.

Architektūra 
Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė. Šventoriuje stovi triaukštis mūrinis koplytstulpis su šventųjų figūromis. Už bažnyčios šventoriaus stovi mūrinė kapinių koplyčia.

Galerija

Nuorodos 

 Parapijos puslapis
 Bažnytiniai dokumentai

Akmenės rajono bažnyčios
Kruopiai
Kučiūnų Šv. Kazimiero bažnyčia

Kučiūnų Šv. Kazimiero bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kučiūnų kaime, 12 km į pietus nuo Lazdijų, netoli Lietuvos ir Lenkijos valstybės sienos.

Istorija 
Kučiūnų kaimas priklausė Beržininkų (dab. Berznykas, ) parapijai. Kadangi lenkų tikintieji neleisdavo Beržininko bažnyčioje lietuviškai giedoti ir kėlė riaušes, tai 1907 m. lietuviams įsteigta Kučiūnų parapija. Gauti oficialų valdžios leidimą naujai parapijai įkurti būtų prireikę daug laiko, todėl 1907 m. per du mėnesius pastatyta laikina maldykla – daržinė. Kadangi vyskupijos valdytojas leido „daržinėje" laikyti pamaldas, tai ir civilinė valdžia tam neprieštaravo. Parapiją steigė ir bažnyčios statybai vadovavo kunigas Juozas Galeckas. Jis buvo ir 1909 m. įkurtos „Žiburio“ draugijos skyriaus pirmininkas, 1910 m. įsteigęs biblioteką – skaityklą. Nuo 1910 m. gegužės 5 d. „Žiburio“ draugijos skyrius rengdavo Kučiūnuose viešus lietuviškus vakarus su vaidinimais. 1918 m. kun. J. Galeckas aplinkiniuose kaimuose įsteigė šešias pradines mokyklas. 1919 m. lenkų kariškiai užpuolė Kučiūnus, suėmė ir išvežė Juozą Galecką. Paleistas kunigas buvo perkeltas į Šlavantus, kur 1922 m. mirė.

1939 m. birželio 24 d. pašventinti būsimos mūrinės bažnyčios pamatai, statyba rūpinosi kun. Vincas Jonikaitis. Išmūrijus iki langų prasidėjo Antrasis pasaulinis karas, o vėliau tęsti statybas nebeleista. 1961–1982 m. kunigavo Juozas Kriščiūnas, vėliau – kun. Raimondas Žukauskas. 1991 m. statyba atnaujinta ir 1996 m. rugsėjo 22 d. nauja bažnyčia buvo pašventinta, o jos statytojui R. Žukauskui suteiktas Vilkaviškio vyskupijos garbės kanauninko vardas. Senoji laikina medinė bažnyčia nugriauta, jos vieta pažymėta paminkliniu akmeniu. Nuo 1999 m. Šv. Kazimiero bažnyčioje klebonauja kun. R. Venslova.

1907-2007 m. Kučiūnų parapijoje tarnavo 14 klebonų ir 3 atvažiuojantys kunigai.

Architektūra 

Šiuolaikinių formų (architektas Algimantas Mikėnas, konstruktorius J. Jasiūnas). Altoriaus autorius arch. V. Medelis, modernų šviestuvą suprojektavo skulptorius K. Želvys. Vitražus sukūrė J. Lazdanienė, o Šv. Kazimiero skulptūrą virš pagrindinių bažnyčios įėjimo durų – Juozas Šlivinskas.

Nuorodos 
 Kučiūnų parapijai 100 metų
 Kučiūnų parapijai 100 metų (tęsinys)
 Benjaminas Žilys. Dzūkijos ašara skaidri
 Vyskupas Juozas Žemaitis MIC: Dievo namai statomi ne tam, kad papuoštų kraštovaizdį

Lazdijų rajono bažnyčios
Šv. Kazimiero bažnyčios
Kučiūnai
Kuktiškių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Kuktiškių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kuktiškių miestelyje, 0,3 km į šiaurę nuo kelio .

Parapijoje yra Kvyklių koplyčia.

Istorija 

Tauragnų valsčiaus valdose, kurios 1387 m. dovanotos Vilniaus vyskupui, Kuktiškių palivarkas įsikūrė apie 1530 m. Vyskupas Benediktas Vaina 1604 m. pastatė bažnyčią. Manoma, kad apie 1689 m. ji buvo perstatyta, nes tais metais buvo konsekruota. 1784 m. jai priklausė Dryžių, Paąžuolių ir Vajelių kaimai. XVIII a. pab.-XIX a. pirmojoje pusėje veikė parapinė mokykla.

Juozapas Pikturna, Kuktiškėse klebonavęs 1861–1867 m., už pažangią veiklą caro valdžios persekiotas. 

1889 m. birželio 6 d. bažnyčia sudegė, pamaldos perkeltos į kapinių koplyčią. 1844 m. dokumente buvo įrašyta, kad kapinėse stovėjo medinė koplyčia su 6 balsų vargonais, joje buvo 7 paveikslai. Kapinės aptvertos apipjautais rąstais, kapinių varpinė turėjo 2 varpus. 1891 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (rūpinosi klebonas kanauninkas Kazimieras Valiūnas). Ant kapų buvusi koplyčia 1925 m. nugriauta. Jos vargonai, altorius padovanoti Saldutiškio bažnyčiai.

1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1925 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa.

Po 1948 m. kunigas Česlovas Zažeckas nuteistas 25 m. kalėti. Į Lietuvą grįžo 1956 m.

Architektūra 

Bažnyčia istoristinė, H raidės plano, su 4 priestatais, trisiene apside ir bokštu. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su geležiniais ažūriniais vartais, šoniniais varteliais, laiptais. Šventoriuje stovi medinė varpinė, ornamentuotas kryžius.

Bažnyčios šventoriuje yra medinis kryžius, pastatytas 1913 m. (aut. Antanas Deveikis), restauruotas 1988 m. Ant jo įrašas: „...313–1913. Krikščionijos laimėjimo sukaktuvėms paminėti.“ Priešais bažnyčią 1930 m. pastatytas Nepriklausomybės paminklas su šv. arkangelo Mykolo skulptūra, 1948 m. nugriautas, 1991 m. atstatytas (skulp. Stasys Žirgulis).

Vargonai 

Pirmosiose Kuktiškėse statytose bažnyčiose vargonų nebuvo. Nuo 1749 m. minimas 6 registrų pozityvas. 1797 m. vizitacijos akte minėti maži, prasti vargonėliai, bet jau gaminami nauji 10 registrų vargonai. 1817 m. šie vargonai jau buvo remontuojami. Pagal 1826 m. inventorių, vargonai korinto stiliaus, su keturiomis kolonomis, vidurinės dažytos baltai, šoninės – žydrai, puošti drožiniais, viršuje kampuose dvi paauksuotos vazos, centre Šv. arkangelo Mykolo statula. Vargonuose buvo 1817 m. naujai įsigytas būgnas. 1881 m. vargonai buvo remontuoti. 1891 m. pastatytoje dabartinėje bažnyčioje galėjo būti pastatyti dabartiniai vargonai. Jie turi Juozapo Radavičiaus (1857–1911) vargonų bruožų. Jų traktūra mechaninė, oro skirstymo dėžės sklendinės, griežykla įrengta vargonų centre, iškelta į priekį.

Galerija

Nuorodos 

 Dekanato informacija
 Kuktiškių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Utenos rajono bažnyčios
Kuktiškės
Kulautuvos Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia

Kulautuvos Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia stovėjo Kulautuvoje. Liaudies architektūros formų. Iki 1940 m. buvo vadinama Kulautuvos Šv. Petro Išvadavimo bažnyčia, parapija taip vadinama ir dabar.

Istorija 

Kulautuvoje 1930 m. įsikūrė vienuolės Darbo seserys. 1931 m. pradėjo veikti jų privati koplyčia. 1932 m. ji perkelta į naują vietą ir tapo vieša. 1940 m. koplyčia padidinta (arch. Adolfo Netyksos projektas), jai suteiktas Švč. Mergelės Marijos Vardo statusas. Priklausė Raudondvario parapijai, vėliau įkurta Kulautuvos parapija. Iki 1987 m. klebonavo Juozapas Frainas (1911–1987), po Antrojo pasaulinio karo nuteistas.

2012 m. bažnyčią nuniokojo gaisras – sudegė pastato vidus su ten buvusiais unikaliais, iš medžio drožinėtais paveikslais, taip pat sunaikinta pusė stogo. Nenukentėjo šalia stovinti varpinė. Įtarta, kad bažnyčia buvo padegta, apliejus jos sienas degiu skysčiu. Įrengta laikinoji bažnyčia Poilsio g. 10 (priešais seniūniją).

2017 m. suplanuota pradėti naujos bažnyčios statybą.

Architektūra 

Senoji bažnyčia medinė, liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė, su žemesne penkiasiene apside. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis. Šventoriuje palaidoti Kulautuvos klebonai J. Frainas ir Gustavas Gudanavičius (1911–1991).

Naujosios bažnyčios projektas 

2017 m. pradžioje bendruomenei pristatytas naujos Kulautuvos Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčios projektas. Naujoji parapijos bažnyčia projektuojama pastatyti ant senosios bažnyčios pamatų, išlikusių po gaisro. Joje numatyta apie pusantro šimto sėdimų vietų. Projekto vadovas – architektas Darius Jakubauskas.

Šventoriuje pastatytame informaciniame stende pristatomas bažnyčios projektas. Sklype išlikusi senoji varpinė savo formomis atitinka projektuojamos bažnyčios architektūrą. Jos planas kryžiaus formos. Pagrindinė nava su stogo konstrukcija numatyta taisyklingo šešiakampo formos, tokiu būdu sutelkianti tikinčiuosius arčiau altoriaus, sukurianti reikiamas akustines savybes. Kylančių medinių plokštumų pagrindinė nava suteikia iškilmingumo ir išskirtinės erdvės suvokimo. Bažnyčios siluetas užbaigiamas šviesos bokštu – karūna, simbolizuojančia Švč. M. Marijos karūnavimą ir akcentuoja šios parapijinės bažnyčios titulą.

Bažnyčios chorui numatytas specialus balkonas. Šoninėse navose suprojektuotos koplyčia ir krikštykla, pagrindinėje ašyje – altorius, šalia – sakykla ir kunigų sėdės. Planuojama įrengti dvi zakristijas: vieną kunigams, kitą – vaikams. Bažnyčios grindims bus naudojamos deginto ir šlifuoto akmens juostos, sienų apdailai – natūrali mediena.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Kulautuvos Švč. Mergelės Marijos Vardo parapija

Kauno rajono bažnyčios
Kulautuva
Kulių Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia

Kulių Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia – katalikų bažnyčia, stovinti Plungės rajone, Kulių miestelyje, prie kelio . Bažnyčia klasicistinė, su istoristiniu bokštu, priklauso bažnyčios statinių architektūriniam kompleksui.

Istorija 

Pirmąją medinę bažnyčią 1644 m. pastatė Stanislovas Vaina (buvo Plungės parapijos filija). Jai dovanota 15 valakų žemės. 1750 m. pastatyta nauja bažnyčia, 1790 m. – mūrinė klebonija. 1776 m. įkurta parapija. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. 1806 m. įsteigta altarija. Kulių bažnyčia garsėjo Švč. Marijos paveikslu (įsigytas iki 1693 m.). Parapijiečiai manė jį esant stebuklingą. 1847 m. pakeisti bažnyčios sienojai. Kapinėse XIX a. pastatyta kapinių koplyčia.

1831–1874 m. Kuliuose kunigavo Kazimieras Skrodzkis (nuo 1849 m. klebonas), 1856 m. išleidęs lietuvišką katekizmą, rūpinęsis švietimu, parapinėmis mokyklomis. 1893–1900 m. klebonavo visuomenės veikėjas Vincentas Jarulaitis, 1898–1901 m. vikaravo Juozas Tumas-Vaižgantas. Klebonija buvo virtusi draudžiamos lietuviškos spaudos platinimo centru. V. Jarulaičio rūpesčiu 1900 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (Karlo Eduardo Strandmano projektas). Klasicistinio stiliaus bažnyčia parapijai nepatiko, todėl pristatytas bokštas, kurio projekte nebuvo. 1918 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius.

2006 m. po mūriniais statiniais, priklausiusiais bažnyčiai, archeologai aptiko didžiulius rūsius su židiniais, taip pat siauras, į tunelius panašias angas. Būta ir šildymo sistemos – iš virtuvės pastato rūsiuose esančių židinių dūmtraukiai suvesti į vieną didžiulį kaminą. Skliautuoti rūsiai primena nedideles menes, o viena į tunelį panaši niša atsiremia į pamatą. Šių statinių istorinė praeitis ir požemių paskirtis neaiški.

Architektūra 

Bažnyčia klasicistinė, tinkuoto mūro su šešių kolonų portiku pagrindiniame fasade, vainikuojamu trikampio frontono. Dorėninį orderį imituojantis antablementas juosia visą bažnyčią. Virš frontono – istorizmo stiliaus bokštas, kuris projekte nebuvo numatytas. Bažnyčia yra stačiakampio tūrio halė. Interjero erdvė suskaidyta stačiakampiais masyviais pilioriais, dalijančiais vidaus erdvę į tris navas, jas dengia dekoruotos skliautinės lubos. Skliautų nerviūros ir jų sankirtos paryškintos ornamentuotais bordiūrais. Ornamentais dekoruotos ir bažnyčios sienos su piliastrais bei pilioriais. 

Vargonų chorą remia 2 medinės apskrito skerspjūvio kolonėlės su aštuonkampiais postamentais ir kapiteliais. Šios bažnyčios vargonai beveik identiški 1904 m. statytam Alsėdžių bažnyčios instrumentui – tiek klaviatūrų, tiek balsų skaičiumi. Juos pastatė meistras iš Latvijos Emilis Martinas (1848-1922). Instrumentas turi 2 manualines ir pedalinę klaviatūras bei 13 balsų. Tai romantinis, kamerinio pobūdžio instrumentas.

Prie bažnyčios architektūros priderinta plytų mūro ažūrinė šventoriaus tvora. Trijų dalių šventoriaus vartai atkartoja bažnyčios fasado formas. Šventoriuje stovi medinė penkiakampė šventoriaus koplyčia.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Kulių Šv. vyskupo Stanislovo parapija (vyskupijos informacija)
 Kita bažnyčios panorama
 Bažnyčios panorama

Plungės rajono bažnyčios
Kuliai
Kupreliškio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Kupreliškio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kupreliškio miestelyje, 9 km į pietus nuo Papilio. Liaudies architektūros formų. Bažnyčia kartu su varpine ir šventoriaus vartais yra architektūros paminklas.

Parapijoje veikia Dilių koplyčia.

Istorija 

Pirmoji dvaro koplyčia Kupreliškio kapinėse pastatyta 1787 m. Raudondvario savininkė Elžbieta Kušeliauskienė 1861 m. pastatė bažnyčią. Ji turėjo 3 registrų vargonus, 2 varpus. Kunigo J. Ramono rūpesčiu 1898 m. bažnyčia išplėsta: pristatyta presbiterija ir 2 zakristijos, padidinta klebonija. Bažnyčia turėjo 3,5 ha žemės, 1904 m. Jurgis Tunaitis jai dovanojo 15 ha. 1928 m. ir 1945 m. ji suremontuota: apdengta skarda, ištinkuoti pamatai, pastatyta suolų, perdažyti altoriai.

Architektūra 

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano (26 × 10 m), bebokštė. Įrengti 3 altoriai. Akmenų mūro šventoriaus tvoros vartai trijų angų. Virš centrinės angos yra antras aukštas su daugeliu angų. Šventoriuje stovi medinė 3 tarpsnių varpinė. Kapinėse palaidoti Kupreliškio klebonai Aleksandras Papučka (1914–1977) ir Gediminas Ignas Blynas (1917–1981).

Šaltiniai

Nuorodos 

 Parapijos puslapis 
 „Šiaurės rytai“. Kupreliškio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia 
 „Žiemgala“. Kupreliškio bažnyčia

Biržų rajono bažnyčios
Kupreliškis
Kurklių Šv. Jurgio bažnyčia

Kurklių Šv. Jurgio bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kurklių miestelio centre. Turi liaudies architektūros ir neoklasicizmo bruožų.

Istorija 
Iki 1669 m. pastatyta koplyčia. Ją aptarnavo Kavarsko kunigai. 1700 m. įsteigtas Kurklių reguliariųjų atgailos kanauninkų vienuolynas, pastatyta pirmoji bažnyčia (fundatorius Kristupas Zaviša). 1735 m. pastatyta medinė bažnyčia. Ją aptarnavo vienuoliai. Nuo 1782 m. veikė parapinė mokykla. Iki 1783 m. pastatytas priebažnytis. 1783 m. įsteigta parapija. Po 1831 m. sukilimo Rusijos valdžia 1832 m. vienuolyną uždarė. Parapija 1849 m. priskirta prie Žemaičių vyskupijos.

1871 m. gautas leidimas statyti naują medinę bažnyčią. Ji pastatyta 1874 m. Tarpukariu prie bažnyčios veikė pavasarininkai, katalikų vyrų sąjunga, angelaičiai, katalikių moterų sąjungos skyrius. Kurkliuose 1930 m. rugpjūčio 17 d. surengtas katalikiškų organizacijų kongresas (dalyvavo vyskupas Mečislovas Reinys, prof. Pranas Dovydaitis). 1938 m., minint Lietuvos valstybingumo atkūrimo 20-metį, prie bažnyčios pastatytas ornamentuotas kryžius. 1939 m. pastatyti parapijos namai.

1998 m. gruodžio 8 d. bažnyčioje kilus gaisrui, sudegė altorius, kilimai, apie 50 m². grindų, pajuodavo visas bažnyčios vidus, deformavosi 11 balsų vargonai (sutaisyti 2010 m.). Gaisro padariniai pašalinti per dvejus metus padedant valdžiai ir parapijiečiams: nuvalytos sienos, suremontuotos grindys, padarytas naujas altorius, baldai, įrengta nauja elektros instaliacija.

Architektūra 
Bažnyčia turi liaudies architektūros ir neoklasicizmo bruožų, kryžminio plano, žemu transeptu, su bokšteliu virš frontono. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su stulpiniais vartais. Jame yra aštuonkampė medinė varpinė, statyta 1874 m.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Kurklių parapija
 Kauno arkivyskupijos informacija

Anykščių rajono bažnyčios
Kurkliai
Kuršėnų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Kuršėnų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kuršėnuose.

Istorija 

Manoma, kad pirmoji koplyčia pastatyta 1523 m. (ją iki 1597 m. pasisavino evangelikai reformatai). 1622 m. bažnyčiai paskirtas 31 valakas žemės. 1700 m. per miestelio gaisrą bažnyčia ir visi klebonijos pastatai sudegė. Tais pačiais metais pastatyta nauja. 1801 m. gerokai remontuota. Bažnyčiai 1806 m. priklausė Trauleinių kaimas. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla.

1838 m. prašyta leisti statyti naują bažnyčią, tačiau stačiatikių dvasininkijos vyresnybė 4 m. nepareiškė savo nuomonės ir taip trukdė gauti leidimą. Medinė bažnyčia pastatyta 1842–1844 m. (architekto Krasinskio projektas). 1863 m. balandžio 13 d. kunigas Petkevičius bažnyčioje perskaitė sukilėlių atsišaukimą. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia sugriauta.

1927–1933 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1933 m. rugsėjo 29 d. konsekravo vyskupas Justinas Staugaitis. Statyba rūpinosi kanauninkas Vaclovas Dambrauskas (1941 m. nužudytas). Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia gerokai apgriauta. Nugriautas bokštas po karo neatstatytas.

Architektūra 

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, bazilikinė, su bokšteliais. Vidus 3 navų (šoninės žemesnės), turi 12 altorių. Šventorių juosia akmenų ir ažūrinė plytų mūro tvora.

http://kursenuparapija.lt/baznycia/istorija/
Šiaulių rajono bažnyčios
Kurtuvėnų Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia

Kurtuvėnų Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kurtuvėnų miestelyje, patvenktos Kurtuvos kairiajame krante. Vėlyvojo baroko stiliaus.

Istorija 
Pirmąją bažnyčią ant piliakalnio 1472–1495 m. pastatė Mykolas Jogelavičius. Ji minima ir 1597 m. Prie bažnyčios buvo varpinė su 2 varpais, klebonija. Parapijai priklausė malūnas prie Dubysos ir ūkis. Apie 1570–1614 m. evangelikai reformatai bažnyčią pasisavino. Jie po 1614 m. Kurtuvėnuose pasistatė bažnyčią. Ji XVII a. 2-ojoje pusėje sunyko.

1684 m. katalikai pasistatė naują bažnyčią. Nagurskiai 1783–1796 m. pagal Martyno Knakfuso projektą pastatė dabartinę. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. Kapinėse 1858 m. pastatyta koplyčia. 1908–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Kurtuvėnų parapijai nuo 1858 m. priklausė Gordų filija (10 km į pietus nuo Kurtuvėnų, dabar Vijurkų kaimas). Apie 1814 m. prie Gordų dvaro pastatyta koplyčia. Iš Pašiaušės jėzuitų bažnyčios 1835 m. atvežti varpai, liturginiai reikmenys.

1858 m. pastatyta bažnyčia. Gorduose nuo 1859 m. kunigo nebuvo. Gordų dvaras XX a. pradžioje išdalintas rusų kolonistams. Jie pasisavino bažnyčios žemę, 1913 m. nusiaubė bažnyčią, išardė vargonus. Per Antrąjį pasaulinį karą sudegė.

Architektūra 
Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, halinė, dvibokštė, su apside. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame stovi medinė varpinė.

Nuotraukos

Nuorodos 

 Kurtuvėnų šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia
 Istorija 
 Bažnyčios nuotraukų galerija
 Keliautojo įspūdžiai apie bažnyčią

Šiaulių rajono bažnyčios
Kurtuvėnai
Kurų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia

Kurų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia – bažnyčia, stovinti Šniūraičiuose (iki 1982 m. Kuruose), 0,8 km į rytus nuo kelio . Liaudies architektūros formų.

Istorija 

Apie 1765 m. Kuruose pastatyta koplyčia. Ji 1803 m. buvo atnaujinta. Priklausė Radviliškio parapijai. Kuruose gyveno kunigas. Radviliškio klebono iniciatyva 1857 m. pastatyta dabartinė koplyčia. Po Antrojo pasaulinio karo vadinama bažnyčia.

Architektūra 

Bažnyčia liaudies architektūros formų, su šoninėmis zakristijomis, trisiene apside ir bokšteliu. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su masyviais arkiniais vartais.

Radviliškio rajono bažnyčios
Kvėdarnos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia

Kvėdarnos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kvėdarnos miestelyje, Šilalės rajone.

Parapijoje yra Žadeikių Nukryžiuotojo Jėzaus, Gvaldų-Drungėliškės Švč. Jėzaus Širdies, Paskarbiškių Šv. Ignoto Antiochiečio koplyčios.

Istorija 

Pirmoji bažnyčia pastatyta apie 1569 m., ji 1593 m. sudegė, 1609 m. pastatyta nauja medinė. Bažnyčiai dovanotas Visdžiaugų kaimas. 1609 m. įsteigta, 1782 m. atkurta parapinė mokykla. 1703 m. pastatyta kita bažnyčia, 1843 m. sudegė.

1845 m. pastatyta nauja bažnyčia. 1902 m. ji padidinta, iš šonų pristatytos 2 koplyčios. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1915 m. bažnyčia sudegė. Jos vietoje pastatyta laikina.
Naujos bažnyčios statybai 1936 m. valstybė skyrė miško medžiagos už 300 000 litų.

1941 m. sudegė laikina bažnyčia, nudegė neseniai pašventintos naujos mūrinės bažnyčios stogas (Romano Steikūno projektas, statyba rūpinosi klebonas J. Latvis). 1943 m. įrengta nebaigta statyti bažnyčia (liko be bokštų).

Architektūra 

Bažnyčioje 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame palaidotas nuo 1984 m. čia klebonavęs Alfonsas Klimavičius (1913–1991).

Literatūra 

 Kazys Žąsytis. Kvėdarnos parapijos istorija''''. - 2002. Šiauliai.

 Galerija 

 Nuorodos 

 Kvėdarnos parapija (vyskupijos informacija)
 Kas ir kada suprojektavo Kvėdarnos bažnyčią? samogit.lt Kvėdarnos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia (panoramas.lt'')

Šilalės rajono bažnyčios
Kvėdarna
Kvetkų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Kvetkų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia  stovi Kvetkų kaime, 3 km nuo Lietuvos ir Latvijos valstybių sienos, 9 km į šiaurės rytus nuo Papilio, Nemunėlio kairiajame krante. Liaudies architektūros formų, turi ir baroko bruožų.

Istorija 
Kvetkų filija minima 1744 m. Dvarininkai Kamarauskai Kvetkuose 1770 m. įkūrė reguliariųjų atgailos kanauninkų vienuolyną. 1769 m. įsteigta parapija. Pranciškus Kamarauskas 1772 m. pastatė bažnyčią. Ją 1777 m. konsekravo vyskupas Feliksas Jonas Tovianskis. 1848 m. pastatyta klebonija, 1884 m. – kitas parapijos gyvenamasis namas.

1875 m. bažnyčia padidinta. 1880 m. pastatyta nauja mūrinė varpinė . Per Pirmąjį pasaulinį karą trys varpai išvežti į Vokietiją. 1919 m. įsteigta pavasarininkų kuopa. Klebono Povilo Šalučkos rūpesčiu 1932 m. įsigyti du nauji varpai.

Architektūra 
Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi ir baroko bruožų, lotyniško kryžiaus plano, neobazilikinė, su trisiene apside, 2 zakristijomis, dvibokštė. Vidus 3 navų. Centrinę navą dengia cilindrinis skliautas. Yra 6 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi neorenesansinė triaukštė mūrinė varpinė su rūsiu (pastatyta 1880 m.).

Nuorodos 
 Parapijos puslapis 

Biržų rajono bažnyčios
Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios
Karniškės

Karniškės – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietryčius nuo Kruopių, prie kelio . Į vakarus nuo kaimo įkurtas Karniškių telmologinis draustinis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Akmenės rajono savivaldybės gyvenvietės
Saunoriai I

Saunoriai I – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 1,5 km į pietvakarius nuo Kruopių. Išsidėstęs prie kelio Nr. 1027 Kruopiai–Mergeluičiai, teka upelis Debrėstis.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 
 

Akmenės rajono savivaldybės gyvenvietės
Gembūtės

Gembūtės – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Kruopių, prie kelio .

Gyventojai

Šaltiniai 

Akmenės rajono savivaldybės gyvenvietės
Padarbiai

Padarbiai – kaimas centrinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 10 km į pietvakarius nuo Kruopių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Akmenės rajono savivaldybės gyvenvietės
Šydlovecas

Šydlovecas – miestas Lenkijoje, Mazovijos vaivadijos pietuose, pavieto ir valsčiaus centras. Įsikūręs XII a. prie Korženiuvkos upelio. Miesto patronas Šv. Zigmantas. Pro miestą praeina Europinė magistralė E77.

Istorija 

Pirmieji miesto valdytojai buvo Odrovanžų giminė, kurios palikuonys broliai Jokūbas (Jakub Szydłowiecki) ir Slavkas (Sławko Szydłowiecki), pasivadinę Šydloveckiais, XV a. pradžioje pradėjo Šydloveckių giminę, turėjusią nemažą įtaką Lenkijos karalystėje. 1305 m. miestui suteiktos Magdeburgo teisės atmainos, Silezijos Šriodos teisės. Jas 1427 m. patvirtino Jogaila. Stanislovas Šydloveckis mieste pastatė Saksonijos gotikos stiliaus pilį.

Kristupo Šydloveckio (Krzysztof Szydłowiecki) dukrai Elžbietai, vienintelei tėvo turto paaveldėtojai 1547 m. ištekėjus už Mikalojaus Radvilos Juodojo Šydlovecas ir visa Šydloveco žemė perėjo Radvilų nuosavybėn. Pirmasis jos paveldėtojas Mikalojus Kristupas Radvila Našlaitėlis atidarė ir suremontavo tėvo uždarytas bažnyčias, jo palikuonys miestą dar labiau išpuoselėjo. Jų laikais mieste apsigyveno bankininkai škotai, akmentašiai, mūrininkai ir menininkai italai, XVII a. atsikėlė pirmieji amatininkai ir prekijai žydai. 1602-1629 m. turgaus aikštėje pastatyta rotušė.

1652 m. miestas nukentėjo nuo maro epidemijos, o netrukus trečiojo Šiaurės karo metu sudegė ir buvo sugriauta 90 % miesto pastatų. Išaugusi po šių įvykių žydų bendruomenė 1711 m. pasistatė sinagogą. Po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo miestas atiteko Austrijai, o 1815 m. Rusijai.

Mirus Motiejui Radvilai, 1802 m. visa Šydloveco žemė atiteko Onai Sapiegaitei, kuri 1828 m. ją perleido Lenkijos karalystės iždui. 1863 m. sukilimo metu miestą vieną pirmųjų buvo išvadavę sukilėliai.

Pirmojo pasaulinio karo metu miestas mažai nukentėjo, tik rotušei austrų sviediniai numušė stogą. Nuo 1918 m. Šydlovecas priklausė Kelcų vaivadijai. Tarpukaryje mieste išaugo kelios pramonės įmonės, buvo pastatyta viešoji biblioteka. 

1939 m. rugsėjo 8 d. miestą užėmė Antrąjį pasaulinį karą pradėję vokiečiai. Po pusės mėnesio didžiąją miesto dalį jau užėmė getas. Per karą žuvo 80 % miesto gyventojų.

Smiltainio laužyklos 

Šydloveco apylinkėse nuo seno yra kasamas geros kokybės smiltainis. Tarpukariu, kuomet Vilnius priklausė Lenkijai, šiuo smiltainiu buvo puošiami kai kurie pastatai, pavyzdžiui bankas Gedimino pr. 12.

Miestai-partneriai 
  Rezeknė, Latvija
  Trakai, Lietuva

Nuorodos 
 Miesto svetainė (lenkų k.)

Lenkijos miestai
Lančiūnavos Šv. Kazimiero bažnyčia

Lančiunavos Šv. Kazimiero bažnyčia – bažnyčia, stovinti Lančiūnavos kaime, prie magistralinio kelio . Turi klasicizmo bruožų.

Istorija 
Lančiūnavos dvaro dvarininkas Zigmantas Kognovickis vietoj senosios medinės bažnyčios 1863 m. pradėjo statyti mūrinę. Išmūrijus iki langų darbai dėl prasidėjusio sukilimo nutrūko. 1874 m. leista statyti mūrinę laidojimo koplyčią. Ji pastatyta 1880 m. Kauno gubernatorius neapsižiūrėjęs leido iš senosios bažnyčios perkelti liturginius reikmenis ir laikyti pamaldas. Netrukus leidimas atšauktas, bet gyventojai ir toliau meldėsi. 1885 m. uždrausta laikyti pamaldas. Rusijos Vidaus reikalą ministras 1886 m. leido pamaldas laikyti tik už mirusiuosius. Lančiūnavoje 1887 m. leistos dvejos šventės: kovo 4 d. ir gegužės 8 d. Po Antrojo pasaulinio karo iki 1991 m. bažnyčia neveikė.

Architektūra 
Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, be apsidės. Sienos sumūrytos iš lauko akmenų, bokštas plytinis. Jis masyvus, iškilęs virš stogo.

Paveldas 
Bažnyčios šventoriuje yra dubenėtas akmuo. Anksčiau tikėta, kad tokių akmenų duobutėje susirinkęs vanduo yra šventas.

Nuorodos 

 Parapijos puslapis

Kėdainių rajono bažnyčios
Šv. Kazimiero bažnyčios
Lapių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Lapių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Lapių gyvenvietėje, Neries dešiniajame krante, prie kelio .

Istorija 

1639 m. Žemaičių kaštelionas Jonas Alfonsas Liackis ir žmona Joana Lapėse pastatė mūrinę bažnyčią, paskyrė kunigui pyliavą iš Lapių dvaro ir dovanojo Masteikių kaimą; įkurta parapija. Vėlesni Lapių savininkai bažnyčios nerėmė. 1732 m. ji tapo Karmėlavos filija. 1755 m. atimtas ir Masteikių kaimas.

1893 m. prašyta valdžios leisti padidinti bažnyčią. Po pakartotinių prašymų leidimas gautas tik 1898 m. Kunigas Andrius Rakauskas su parapijiečiais 1899 m. bažnyčią atnaujino ir padidino. Iki 1908 m. bažnyčioje įrengti Šv. Kazimiero ir Šv. Juozapo vitražai (aut. Vladislovas Pšibitnevskis, pagaminti Kauno dirbtuvėse). Tik 1926–1928 m. bažnyčioje pamaldos pradėtos laikyti lietuviškai. Apie 1935 m. klebonas Jonas Juodeika prie pradžios mokyklos įsteigė biblioteką-skaityklą.

1988 m. atliktas remontas. 1997 m. klebonas R. Skrinskas su parapijiečiais atnaujino bažnyčios išorę, o 1998 m. – vidų, vitražus ir altorius. Kultūros departamentas skyrė lėšų šlaito tvirtinimui ir šventoriaus tvorai.

Architektūra 

Bažnyčia turi renesanso architektūros bruožų, tačiau presbiterijos arka primena gotiką. Pamatai: akmens mūro. Sienos: molio plytų mūro, tinkuotos. Stogas: dvišlaitis, medinės konstrukcijos, dengtas skarda. Bažnyčia beveik kvadratinio plano, trinavė, halinė. Pagrindinis fasadas simetriškas. Ašyje išsikiša bokštas, kurio viršutinis tarpsnis yra medinis. Arka atskiria presbiteriją. Bokšto apatinį tarpsnį dengia kryžminiai skliautukai. Altoriai XIX a. neobarokinių formų.

Slenkantis šlaitas 

2015 m. vasario 27 d. nuslinko dalis bažnyčią juosiančios tvoros. Dėl nestabilaus stataus šlaito keliamos grėsmės bažnyčiai, šalia pastatytas įspėjamasis ženklas. Prieš dešimtmetį  bažnyčios šventorius buvo sutvirtintas – į 6 m gylį buvo sukalta 12 polių, kurie tarpusavyje sujungti metaliniu tinklu. Nors situacija kiek pagerėjo, tačiau problema iš esmės nebuvo išspręsta.

2018 m. birželį, po kelerių metų pertraukos, titulinius atlaidus Lapių parapija vėl šventė su procesija sutvarkytame šventoriuje aplink bažnyčią.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

Parapijos svetainė
Lapių bažnyčios kronika

Lapės (Kaunas)
Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios
Kauno rajono bažnyčios
Lauko Sodos Šv. Joakimo bažnyčia

Lauko Sodos Šv. Joakimo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Lauko Sodos miestelyje, 10 km į pietus nuo Telšių.

Istorija 
Lauko Soda iki 1842 m. priklausė Žemaičių vyskupijos kapitulai. Varnių kanauninkai 1787 m. pastatė medinę bažnyčią. 1889 m. pastatyta dabartinė medinė. Iki 1936 m. ji buvo Žarėnų parapijos filija. Lauko Sodoje nuo 1965 m. klebonavo Juozapas Gasiūnas (1901–1989 m.), 1941–1944 m. išgelbėjęs keletą žydų šeimų.

Architektūra 
Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu, 2 pristatytomis zakristijomis. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė dviaukštė varpinė. Priešais šventorių pastatyta koplytėlė su Šv. Florijonu.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Lauko Sodos Šv. Joakimo parapija (vyskupijos inf.)

Telšių rajono bažnyčios
Laukuvos Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia

Laukuvos Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Laukuvos miestelyje, prie Žemaičių plento. Architektūros paminklas.

Laukuvos parapijoje yra kelios koplyčios: Dvarviečių, Laukuvos, Šiauduvos.

Istorija 
Jonas Talaitis 1624 m. pastatė medinę bažnyčią. 1624 m . įkurta parapija. 1668–1691 m. veikė parapinė mokykla (1804 m. atkurta). Ivoniškyje, arba Senojoje Laukuvoje, 1689 m. pastatyta bažnyčia (nugriauta po 1863 m.) turėjo kunigą. Naujoji Laukuvos bažnyčia statyta iki 1705 m. Kapinėse XVIII a. pastatyta medinė koplyčia. 1829 m. perstatyta. 1748 m. veikė Škaplieriaus draugija.

1820 m. bažnyčiai priklausė šie kaimai: Eidininkai, Eitvydaičiai, Kantautai, Riešketai. Sudegus bažnyčiai, 1852–1856 m. pastatyta dabartinė mūrinė (archit. Timofejevo projektas, statė meistras Kalėda). Kertinį akmenį pašventino vyskupas M. Valančius. Jos statyba rūpinosi klebonas Matas Narkevičius, dvarininkas Vladas Tallat-Kelpša, parapijiečiai. Laukuvos prelatas Razutis-Razutovičius sumokėjo už plytas. Bažnyčią 1893 m. konsekravo vyskupas Mečislovas Paliulionis. Per Pirmąjį pasaulinį karą vokiečiai išsivežė 2 varpus. 

2022 m. sausį baigti bažnyčios restauravimo darbai.

Architektūra 
Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šventoriuje palaidotas Šventojo Rašto vertėjas į lietuvių kalbą prelatas Antanas Rubšys.

Bažnyčioje atlikus polichrominius tyrimus, paaiškėjo, kad XX a. pradžioje jos vidus buvo dekoruotas art deco stiliaus tapyba. Ant bažnyčios sienų ir lubų nutapyti tautinių motyvų ornamentai. Presbiterijos skliaute atskleista nutapyta scena, vaizduojanti valtyje pamokslaujantį Kristų. Sie­nų sluoksniuose tebėra išlikę XIX a. tapyti konsekracijos kryžiai su vyskupo atributais.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Laukuvos parapija (dekanato inf.)
 Dalia Klajumienė. Laukuvos ir Požerės bažnyčių interjerų dekoro paveldas. „Lietuvos valsčių“ monografija „Laukuva“ I dalis, Vilnius, Versmė, 2005, p. 215-226

Šilalės rajono bažnyčios
Laukuva
Lavoriškių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Lavoriškių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Lavoriškių kaime, 24 km į rytus nuo Vilniaus, prie kelio . Istoristinė, dominuoja neogotikos elementai. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba. Parapijoje veikia Kenos Švč. Aušros Vartų Dievo Motinos bažnyčia, Mostiškių Švč. Dievo Motinos, Šeimų Globėjos koplyčia.

Istorija 
Ona Rudaminaitė-Pacienė 1642 m. pastatė bažnyčią (dabartinių kapinių vietoje). 1644 m. įkurta parapija, bažnyčiai paskirta 14 valakų žemės be valstiečių. Vėliau toje vietoje įsikūrė Kuleliškių, Lauryniukų, Maciuliškių, Pauliukiškių kaimai. 1655 m. bažnyčia sudegė.

1670 m. ir 1750 m. atstatyta. XVIII a. veikė parapinė mokykla. 1827 m. tvirtinta, kad Lavoriškių parapijos gyventojai šneka rusišku dialektu, gimtosios lietuvių kalbos beveik nevartoja.

1899–1906 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1927 m. konsekravo arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis.

Architektūra 
Bažnyčia istoristinė, dominuoja neogotikos elementai, bazilikinė, dvibokštė, su dviem bokšteliais. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija 

Vilniaus rajono bažnyčios
Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios
Lavoriškės
Lazdijų Šv. Onos bažnyčia

Lazdijų Šv. Onos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Lazdijuose.

Istorija 

Pirmoji bažnyčia pastatyta apie 1560 m. kapinėse. Jai 1570 m. skirti Ivaškevičių (vėliau Pudziškės) ir Šadžiūnų kaimai (14 valakų). 1570 m. minima parapinė mokykla. 1652 m. pastatyta nauja bažnyčia, po 1760 m. – kita. Jai 1774 m. pristatyti 2 bokštai. 1870 m. bažnyčia uždaryta (1874 m. nugriauta), pastatyta laikina. 1886 m. sudegė ir vėl pastatyta kita laikina bažnyčia (nugriauta 1896 m.).

1861 m. parengtas mūrinės bažnyčios projektas. Jo atsisakius, 1867 m. architektas Feliksas Lipskis suprojektavo kitą bažnyčią. Leidimas statyti gautas 1886 m. Dabartinė mūrinė bažnyčia pastatyta 1894–1895 m. Statybai vadovavo Aleksandras Aleris iš Suvalkų. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai.

Bažnyčioje 1895 m. pradėta giedoti lietuviškai. Lenkiškai kalbantys miestelėnai trukdydavo besimeldžiantiems, keldavo muštynes. Dėl to bažnyčia 1896 m. kurį laiką buvo uždaryta. Lazdijuose 1898 m. lankėsi vyskupas Antanas Baranauskas, gal tada jis bažnyčią konsekravo. 1908 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius, įsteigta biblioteka. 1931 m. pastatyta mūrinė klebonija (1949 m. nacionalizuota). 1937 m. birželio 27 d. Lazdijuose įvyko bažnytinių chorų dainų šventė. Lazdijų klebonas Bernardas Čepulis 1950 m. ištremtas (mirė tremtyje).

Architektūra 
Bažnyčia neobarokinė, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su geležinėmis grotomis ir plytų mūro stulpais. Šventoriuje palaidotas Lazdijų klebonas dekanas Vaclovas Strimaitis (1905–1982 m.), istorikas.

Nuorodos 
 Bažnyčios vargonai
 Parapijos puslapis 
 Bažnytiniai dokumentai

Lazdijų rajono bažnyčios
Neobarokas Lietuvoje
Lazdijai
Leipalingio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Leipalingio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia – bažnyčia, stovinti Leipalingio miestelyje, Seiros kairiajame krante. Klasicistinė, turi baroko bruožų.

Istorija 
Leipalingio dvaras 1508 m. paskirtas stačiatikiui Jonui Sapiegai. Jis pastatė cerkvę. Apie 1570 m. ji sudegė, buvo atstatyta. Minima dar 1616 m. Vėliau sunyko. Povilo Sapiegos (mirusio 1570 m.) sūnūs perėjo į katalikybę ir iki 1611 m. pastatė bažnyčią.

1611 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Apie 1655 m. bažnyčia sudegė, nes 1674 m. minima nauja, medinė. Prie jos veikė prieglauda. XVII a. antrojoje pusėje Leipalingis buvo Merkinės dominikonų bažnyčios filija. 1771 m. minima sena medinė bažnyčia. 1778 m. įkurta parapija. 1785 m. bažnyčia, varpinė ir šventoriaus tvora sudegė. Pastatyta laikina.

Dabartinę mūrinę bažnyčią 1806 m. pradėjo statyti Vilniaus kapitulos kanauninkas kunigas Antanas Kruševskis. Jis jai dovanojo pinigų (1820 m. palaidotas bažnyčios rūsyje). 1821 m. pastatyta bažnyčia konsekruota. Klebonas Jurgis Andriušis su parapijiečiais 1873 m. bažnyčią suremontavo, pastatė naują didįjį altorių (įrengė Varšuvos dailininkas E. Ceglarskis). 1885 m. pastatyta varpinė (architektas E. Lipskis).

1911 m. įkurtas „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Juozas Laukaitis). 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1915 m. birželio 24 d. sudegė parapijos salė. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

Architektūra 
Bažnyčia klasicistinė, turi baroko bruožų, stačiakampio plano, su bokšteliu. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Kampe stovi mūrinė varpinė.

Nuotraukos 

Druskininkų savivaldybės bažnyčios
Leipalingis
Lekėčių Šv. Kazimiero bažnyčia

Lekėčių Šv. Kazimiero bažnyčia – bažnyčia, stovinti Lekėčių miestelyje, 8 km į pietvakarius nuo Vilkijos, prie kelio . Liaudies architektūros formų.

Istorija 
Lekėčiuose 1843 m. pastatyta medinė koplyčia. Į ją kartais atvažiuodavo Zapyškio kunigas laikyti Šv. Mišių. 1906 m. įkurta parapija. Pirmasis jos klebonas Justinas Staugaitis (vėliau Telšių vyskupas) koplyčią padidino, pavertė bažnyčia.

1907 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius. 1908–1910 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1908 m. sudegė nebaigta įrengti klebonija.

1933 m. pastatyti parapijos namai su sale. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

Architektūra 
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu, žemesne ir siauresne apside.

Šakių rajono bažnyčios
Lekėčiai
Šv. Kazimiero bažnyčios
Leliūnų Šv. Juozapo bažnyčia

Leliūnų Šv. Juozapo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Leliūnų miestelyje.

Istorija 

Pirmoji medinė Leliūnų bažnyčia pastatyta 1698 m. Leliūnų dvaro savininkas Juozas Pomarnackas 1788 m. pastatė medinę bažnyčią. 1793 m. įsteigta parapija, 1795 m. bažnyčiai dovanotas valakas žemės, vadinamos Starkiškiu. 1794 m. pradėtos rašyti metrikų knygos.

1867 m. leista pakeisti supuvusius bažnyčios sienojus, pristatyti dvi koplyčias. Inžinierius Nikolajus Andrejevas 1900 m. suprojektavo naują mūrinę bažnyčią (jos sąmatinė vertė 21 000 rublių). Leliūnuose 1899–1938 m. klebonavo kanauninkas Antanas Masaitis (1868–1938 m.; palaidotas šventoriuje). Jo rūpesčiu 1905 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia.

1908 m. bažnyčia išdažyta, 1913 m. įrengti 21 registro vargonai (pagaminti Karaliaučiuje). Iš Leliūnų vargonininko Kazimiero Treinio muzikavimo įgūdžių yra gavęs žymus kompozitorius ir dirigentas Juozas Karosas (1890–1981 m.).

1931 m. žaibui trenkus į bažnyčios bokštą nukrito 3 varpai, iš jų 2 sudužo. Klebono Jono Gudonio rūpesčiu 1940 m. varpai perlieti. Per Antrąjį pasaulinį karą vienas varpas išvežtas. 1956–1982 m. klebonavo Petras Senulis (1909–1982; palaidotas šventoriuje), 1946–1953 m. kalintas.

Architektūra 
Bažnyčia istoristinė, kryžminio plano (37,5 × 21,5 m), su apside, dvibokštė. Vidus 3 navų. Turi 3 altorius. Šventoriaus tvora sumūryta iš akmenų ir plytų bei geležinių grotelių. Šventoriaus kampe stovi plytų mūro koplyčia.

1910 m. bažnyčioje buvo pastatyti Karaliaučiaus meistro Bruno Gėbelio 21 registro vargonai. Tai buvo vieni pirmųjų pneumatinių vargonų Lietuvoje. Vargonai restauruoti 2011-2012 m. Griežykla įrengta vargonų centre, iškelta į vargonų priekį (vargonininkas sėdi atsigręžęs į altorių). Dumplės - lygiagrečios, vargonų viduje, prospektas - neogotikinis, vieno tarpsnio, suskirstytas į penkis laukelius. Išskirtiniai vargonai atvaizduoti Leliūnų herbe.

Galerija

Nuorodos 

 Parapijos puslapis 

Utenos rajono bažnyčios
Leliūnai