joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Alyvinis ibis

Alyvinis ibis  (Bostrychia olivacea) – ibinių (Threskiornithidae) šeimos paukštis. Yra keturi porūšiai:
 Bostrychia olivacea akeleyorum (Chapman, 1912)
 Bostrychia olivacea cupreipennis (Reichenow, 1903)
 Bostrychia olivacea olivacea (Du Bus de Gisignies, 1838)
 Bostrychia olivacea rothschildi (Bannerman, 1919)

Išvaizda 
Žymiai mažesnis už baltajį gandrą, kūno ilgis 65–67 cm.

Paplitimas 
Aptinkamas Kamerūne, Kongo Respublikoje, Kongo Demokratinėje Respublikoje, Kamerūne, Dambio Kaulo Krante, Gabone, Ganoje, Kenijoje, Liberijoje, San Tomėje ir Prinsipėje, Siera Leonėje, Tanzanijoje. Populiacijoje 3000-45000 suaugusių individų.

Biologija 
Biotopas –tankūs miškai. Ilsisi brandžių, negyvų medžių viršūnėse. Maisto ieško miško aikštelėse, pelkėse, upelių ir upių pakrantėse, mangrovėse. Sėslus paukštis. Veisiasi pavienėmis poromis, o maitinasi pavieniai, poromis ar 5 – 12 individų grupėse. Minta vabalais, kirmėlėmis, sraigėmis ir gyvatėmis. Lizdą krauna iš šakų, 7,5 m aukštyje.

Šaltiniai 

Ibiniai
Feliksas Tautavičius

Feliksas Tautavičius (1863 m. Užmiesčio k., Kuršėnų vls. – po 1935 m.; palaidojimo vieta nežinoma) – ūkininkas, knygnešys, platinęs draudžiamą lietuvišką spaudą Šiaurės Lietuvoje.

Biografija 

F. Tautavičius gimė Užmiesčio kaime, prie Kuršėnų,  kitais duomenimis – Gruzdžiuose, Užlaukiuose.  Buvo ūkininkas. Jis platino draudžiamą spaudą Kuršėnų, Žarėnų, Kruopių, Šakynos ir Žagarės apylinkėse. Pradėjo platinti „Aušrą“, vėliau ir kitus, naujai išeinančius laikraščius ir knygeles. 1894 m. buvo areštuotas ir nubaustas tremtimi į Jekaterinoslavo guberniją, kur praleido daugelį metų. 

Nuo 1936 m. F. Tautavičiui paskirta 25 Lt pensija, kaip labai pasižymėjusiam knygnešiui. Jo vardas įrašytas Knygnešių sienelėje prie Vytauto Didžiojo karo muziejaus.

Literatūra 

 B. Kaluškevičius, O. Žemaitytė-Narkevičienė. Šimtas knygnešių: knygnešių sienelės vardai. Lietuvos knygnešio draugija; 1998 (Vilnius: BSPB sp.). ISBN 9986-9175-0-6
 B. Kaluškevičius, K. Misius. Lietuvos knygnešiai ir daraktoriai, 1864-1904: [žinynas]. Knygnešio draugija, Lietuvos literatūros ir meno archyvas. Vilnius: Diemedis, 2004-2014.

Šaltiniai 

Knygnešiai
Miškų ežeras

Miškų ežeras (, ) – didelis ežeras Kanadoje (Ontarijuje ir Manitoboje) bei Jungtinėse Amerikos Valstijose (Minesotoje). Ežero pusiasalyje yra toliausiai į šiaurę nutolusi pagrindinės JAV dalies vieta. Ežeras yra 109 km ilgio ir 95 km pločio. Kranto linija labai vingiuota (~40 tūkst. km, su salomis – 105 tūkst. km), gausybė įlankų, užutėkių, kyšulių. Miškų ežere yra 14 632 salos.

Miškų ežeras yra didžiulio ledynmečio Agasiso ežero liekana. Į ežerą suteka Lietaus upė bei protakos iš Kakagio, Seklumos ežerų, išteka Vinipego upė (į Vinipego ežerą). Pakrantės apaugusios miškais. Prie ežero įsteigta daug poilsiaviečių ir stovyklaviečių. Populiari mėgėjiška žūklė (žvejojami starkiai, lydekos, ešeriai, krapės, upėtakiniai ešeriai, palijos, eršketai, maskinongai).

Ežero pakrantėse gyvena indėnai odžibviai, sijai ir kri.

Šaltiniai 

JAV ežerai
Kanados ežerai
Lašišų upė

Lašišų upė () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Aidahe; Gyvačių upės dešinysis intakas (Kolumbijos baseinas). Prasideda Lašišų Upės kalnuose (Pjūkladančių kalnų masyve) vidurio Aidahe. Aukštupyje vinguriuoja Pjūkladančių slėniu, ties Stenliu suka į vakarus. Toliau teka labai kalnuotomis vietovėmis, sudaro gilius kanjonus. Žemupyje vaga krypsta į šiaurės vakarus. Įteka į Gyvačių upę ties Vait Birdo gyvenviete, 65 km į pietus nuo Liuistono.

Didžiausi intakai: Lašišų Vidurinės Šakos upė (Middle Fork Salmon River), Lašišų Pietinės Šakos upė (South Fork Salmon River), Mažoji Lašišų upė (kairieji), Pahsimerojus, Lemhajus (dešinieji).

Prie upės nuo seno gyveno indėnai nezpersai. XIX a. antroje pusėje baseine rasta aukso, prasidėjo „aukso karštinė“. Lašišų upė garsėja gausia lašišinių žuvų populiacija.

Upės baseinas gyvenamas retai, jame įsteigta daug saugomų teritorijų. Upė naudojama turistinėms-poilsinėms reikmėms (plaukiojimas baidarėmis, plaustais, mėgėjiška žūklė).

Šaltiniai 

JAV upės
Petras Josiukas

Petras Josiukas (1895 m. Kvietiškio k., Marijampolės aps. – ?) – ūkininkas, Lietuvos ūkininkų sąjungos aktyvistas, tarpukario Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 

P. Josiukas gimė valstiečių šeimoje. Ūkininkavo savo ūkyje.

Buvo Lietuvos ūkininkų sąjungos narys, Lietuvos ūkininkų sąjungos Centro valdybos sekretorius. Dalyvavo trijų Seimų veikloje, į kuriuos buvo renkamas Marijampolės pirmojoje rinkimų apygardoje pagal Lietuvos ūkininkų sąjungos sąrašus, priklausė Lietuvos ūkininkų sąjungos frakcijoms.

I Seimo nariu buvo nuo 1922 m. lapkričio 13 d. iki 1923 m. kovo 13 d., priklausė Savivaldybių ir administracijos, Skundų ir peticijų komisijoms.

II Seime dirbo nuo 1923 m. birželio 5 d. iki 1926 m. birželio 2 d., buvo II Seimo antrasis vicepirmininkas. Kadencijoje įvairiu laikotarpiu buvo Žemės ir miškų ūkio komisijos narys, Mandatų ir asmeninės sudėties komisijos Seimo nario K. Šukio pavaduotojas, Savivaldybių ir administracijos komisijos narys, Darbo ir socialinės komisijos narys.

III Seime dirbo nuo 1926 m. birželio 2 d. iki 1927 m. balandžio 12 d.

1936 m. liepos 24 d. buvo nuteistas kalėti šešiems mėnesiams. Pagarsėjo Lašinių skutimo byloje. 

Mirties data nežinoma.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Petras Josiukas. Biografija (lrs.lt)

Seimo atstovai
Antanas Tylenis

Antanas Tylenis (1898 m. balandžio 13 d. Lyksūdės k., Modėdžio vls., Kretingos aps. – ?) – pedagogas, tarpukario Lietuvos politikas.

Biografija 

1922 m. baigė aukso medaliu Telšių gimnaziją. 1922–1927 m. studijavo Lietuvos universitete Teologijos-filosofijos fakultete. Baigęs mokslus, dirbo istorijos mokytoju. 1928 m. gavo teisę mokyti aukštesnėje mokykloje. Buvo Lietuvos mokytojų sąjungos, Skautų sąjungos, Šaulių sąjungos, Tėvynės sąjungos, Kėdainių kraštotyros draugijos narys.

Dalyvavo rinkimuose į I Seimą,  kandidatuodamas Telšiuose, IV rinkimų apygardoje, pagal Lietuvos krikščionių demokratų partijos (LKDP) sąrašą. Rinkimai nebuvo sėkmingi, iš karto išrinktas nebuvo. I Seimo nariu tapo, atsisakius mandato Vladui Jurgučiui. Buvo šio Seimo Prezidiumo rinkimų Balsų skaičiavimo komisijos narys.

1926 m. birželio 5–1926 m. birželio 2 d. laikotarpyje buvo II Seimo nariu. Priklausė LKDP frakcijai.

1927 m. grįžo prie pedagogo darbo. Dirbo mokytoju Kaune, Kėdainiuose, Mažeikiuose, Kybartuose.

1934–1935 m. – Raseinių valstybinės gimnazijos direktorius, 1935–1940 m.  – Kėdainių valstybinės gimnazijos direktorius. Nacių okupacijos metais buvo Kėdainių gimnazijos mokytojas, Dotnuvos žemės ūkio akademijos lektorius.

Mirties data ir vieta nežinoma.

Nuorodos 

 Antanas Tylenis. Biografija (lrs.lt)

Seimo atstovai
Lietuvos pedagogai
FC Dinamo–Auto Tiraspol

Tiraspolio „Dinamo–Auto“ – Moldavijos futbolo klubas iš Tiraspolio.

Istorija 

Įkurtas 2009 m. Nuo 2013 m. dalyvauja elito diviziono kovose.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 FLASHSCORE
 SOFASCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Dinamo-Auto Tiraspol
FC Saxan Ceadîr–Lunga

Čadir Lunga „Saxan“ – Moldavijos futbolo klubas iš Čadir Lungos.

Istorija 
2010 m. gegužės 26 d. įkurtas klubas.  Iškilo į elito divizioną. 

2015/2016 m. sezone dalyvavo Europos lygos turnyre, bet atkrintamosiose pralaimėjo  Limasolio „Apollon“ iš Kipro.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Divizia A oficiali svetainė
 SOCCERWAY

Saxan
Klemensas Graužinis

Klemensas Graužinis (1890 m. vasario 26 d. Giedraičių vls., Ukmergės aps. – 1939 m. rugpjūčio 7 d. Kurkliuose II, Ukmergės aps.) – ūkininkas, Lietuvos nepriklausomybės kovų 1918–1920 m. dalyvis, tarpukario Lietuvos politikas, IV Seimo narys.

Biografija 
K. Graužinis gimė 1890 m. Giedraičių valsčiaus Martyniškių dvare, žemdirbių ūkininkų šeimoje. Augo devynių vaikų šeimoje. Brolis – diplomatas Kazimieras Graužinis, sesuo – knygnešė Domicelė Graužinytė–Palevičienė.

1918 m. jis paliko tėvų ūkį. Kaune įstojo į partizanų raitelių būrį, nuo 1919 m. priklausė kavalerijos eskadronui. Dalyvavo Lietuvos nepriklausomybės kovų mūšiuose su lenkais ties Saldutiškiu ir kitur, buvo sužeistas. Už pasižymėjimą kovose buvo apdovanotas dviem ordinais.

Įtvirtinus Lietuvos nepriklausomybę, persikėlė į Kurklių II dvarą (dab. Anykščių raj.), gautą iš tėvo kaip palikimą. Jis ten gyveno ir ūkininkavo iki gyvenimo pabaigos, garsėjo kaip pažangus ūkininkas: elektrifikavo ūkį, augino bekonus eksportui, Kurkliuose pastatė modernią pieninę. Dalyvavo šaulių, kooperatininkų ir kitose organizacijose. Skleidė lietuvybės idėjas, priklausė bažnytiniam lietuvių inteligentų chorui Giedraičiuose. Dėl lietuvybės reikalų Giedraičiuose jis lankėsi pas Vilniaus vyskupijos administratorių Kazimierą Mikalojų Michalkevičių, Kauno gubernatorių Piotrą Veriovkiną. 

Nuo 1932 m. buvo Kurklių valsčiaus tarybos narys, atstovavo valsčių Ukmergės apskrityje. Parėmė Kurkliuose 1935–1938 m. statomus Šaulių namus.

1936 m. buvo išrinktas į IV Seimą. Nuo 1936 m. rugsėjo 1 d. dalį laiko gyveno Kaune, tik vasaromis grįždavo į Kurklių II dvarą. Seimo komisijose jis nedalyvavo. 1938 m. rudenį buvo išrinktas Ukmergės apskrities atstovu LR Prezidentui rinkti, buvo vienas iš trijų balsavimo komisijos narių.

Netikėtai mirė 1939 m. rugpjūčio 7 d., nutrenktas žaibo per audrą Kurkliuose II. Palaidotas Kurklių kapinėse, pastatytas antkapinis raudono akmens paminklas-kryžius.

Šeima 
K. Graužinio žmona Bronislava Budrytė-Graužinienė (1891–po 1945), Kurklių II dvaro paveldėtoja, 1941 m. birželio 14 d. su keturiais vaikais buvo ištremta į Sibirą. Vaikai: Danutė Graužinytė-Toropova (g. 1922), Kazimieras Graužinis (1924–1942), Rita Irena Graužinytė-Kubilienė  (g. 1928), Aldona Graužinytė-Matulevičienė (g. 1931).

Graužinių giminei priklauso Giedraičių miestelio kapinėse XIX a. pastatyta Graužinių koplyčia.

Literatūra 
 Lietuvos Respublikos Seimų I (1922—1923), II (1923—1926), III (1926—1927), IV (1936—1940) narių biografinis žodynas. Vilniaus pedagoginis universitetas, Vilnius. 2007

Nuorodos 
 Klemensas Graužinis (lrs.lt)
 Klemensas Graužinis (anykstenai.lt)

Seimo atstovai
FC Ungheni

Ungenis „Ungheni“ – Moldavijos futbolo klubas iš Ungenio. Namų rungtynes žaidžia Nisporenyje.

Istorija 
2012 m. gegužės 26 d. įkurtas klubas. 

Iš trečios pakopos buvo pakilęs į elito divizioną, bet jame neįsitvirtino.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY

Ungheni
FC Spicul Chișcăreni

Kriškarėnio „Spicul“ – Moldavijos futbolo klubas iš Kiškerenio.

Istorija 

Įkurtas 1991 m. Dalyvavo elito diviziono kovose 2017 m. Surinko vos 14 taškų ir liko paskutinėje vietoje (dešimti).  Tiesa, 2017–ųjų pirmenybės buvo vos dviejų ratų ir viso sužaista tik 18 rungtynių.

Pasiekimai 

"B" Division
 Nugalėtojai (1): 2014–15
Divizia A
 Nugalėtojai (1): 2015–16

Sezonai 

|}

Personalas
 Vasilijus Košelevas () – vartininkų treneris nuo 2018 m. kovo 5 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY

Spicul Chișcăreni
Rumunijos krepšinio lyga

Rumunijos krepšinio lyga (), taip pat žinoma kaip Liga Națională – krepšinio čempionatas, kuriame dalyvauja stipriausi Rumunijos krepšinio klubai. Rumunijos krepšinio lyga įkurta 1950 metais.

2017–2018 m. klubai 
 Cluj
 Sibiu
 Timişoara
 Oradea
 Steaua
 Piteşti
 Phoenix Galați
 Craiova
 Mureş
 Timba
 Politehnica Iași
 Dinamo București

Titulai

Finalai nuo 2000 m 

Krepšinio lygos
Čekijos krepšinis
Jadvyga Petkevičienė

Jadvyga Malūkaitė-Petkevičienė (1928 m. Daukšiuose (Mosėdžio valsčius, Kretingos apskritis - 2015 m. vasario 22 d.) – Lietuvos antisovietinės rezistencijos dalyvė, pokariu buvusi partizanė, Sąjūdžio Šiaulių skyriaus aktyvistė, viena iš pasirašiusiųjų 45 pabaltijiečių memorandumą. 
 
Mokėsi Mosėdyje, vėliau Skuodo gimnazijoje. Karui einant į pabaigą, baigė aštuonių mėnesių medicinos kursus, dirbo ligoninėje. 1945 m. įsijungė į partizaninį judėjimą, buvo ryšininkė, vėliau - partizanė. 1950 m. legalizavosi, ėmė dirbti pradinių klasių mokytoja. 1951 m. ištremta į Sibirą.,

Iš Sibiro grįžusi į Lietuvą kartu su vyru Jonu Petkevičiumi dalyvavo pasyviojoje rezistencijoje, platino pogrindinę spaudą, rinko parašus po protestų peticijomis. 1979 m. rugpjūčio 23 d. pasirašė 45 pabaltijiečių memorandumą, vyko į Latviją ir ten kreipimąsi pasirašyti pakvietė pažįstamą disidentą Ivarą Žukovskį, o šis surinko kitus latvių parašus.

Aktyviai talkino Lietuvos Helsinkio grupei, bendravo su kitais lietuvių ir rusų disidentais, įskaitant Andrejų Sacharovą, Sergejumi Kovaliovu. 1987 m. rugpjūčio 23 d. dalyvavo demonstracijoje prie A. Mickevičiaus paminklo Vilniuje. Atgimimo metais prisidėjo prie Sąjūdžio Šiaulių skyriaus kūrimo. 

Lietuvai atgavus nepriklausomybę parašė ir 1993 m. išleido atsiminimus „Žemaičių apygardos Kardo rinktinės partizanai“, savo pačiomis lėšomis pastatė paminklą gimtųjų Daukšių kapinaitėse palaidotiems rezistentams. Sausio 13-osios brolijos narė.

Mirė 2015 m. vasario 22 d.

2012 m. Romualdas Beniušis į Lietuvą atvykusiam garsiam rusų disidentui Sergejui Kovaliovui įteikė 1975 m. darytos nuotraukos, kurioje yra Lietuvos, Rusijos ir Estijos disidentai, įskaitant Jadvygą Petkevičienę.

Šaltiniai 

Lietuvos rezistentai
Izraelio krepšinio lyga

Izraelio krepšinio lyga (), taip pat žinoma kaip Ligat HaAl – krepšinio čempionatas, kuriame dalyvauja stipriausi Izraelio krepšinio klubai. Izraelio krepšinio lyga įkurta 1953 metais.

Maccabi Tel Aviv yra laimėję 51 titulų.

Dabartiniai klubai

Čempionai 

 1953–54 Maccabi Tel Aviv 
 1954–55 Maccabi Tel Aviv 
 1955–56 Nevyko dėl Sueco krizės
 1956–57 Maccabi Tel Aviv 
 1957–58 Maccabi Tel Aviv 
 1958–59 Maccabi Tel Aviv 
 1959–60 Hapoel Tel Aviv 
 1960–61 Hapoel Tel Aviv
 1961–62 Maccabi Tel Aviv 
 1962–63 Maccabi Tel Aviv 
 1963–64 Maccabi Tel Aviv 
 1964–65 Hapoel Tel Aviv 
 1965–66 Hapoel Tel Aviv
 1966–67 Maccabi Tel Aviv 
 1967–68 Maccabi Tel Aviv 
 1968–69 Hapoel Tel Aviv

 1969–70 Maccabi Tel Aviv B.C. 
 1970–71 Maccabi Tel Aviv B.C. 
 1971–72 Maccabi Tel Aviv B.C. 
 1972–73 Maccabi Elite 
 1973–74 Maccabi Elite 
 1974–75 Maccabi Elite 
 1975–76 Maccabi Elite
 1976–77 Maccabi Elite 
 1977–78 Maccabi Elite 
 1978–79 Maccabi Elite 
 1979–80 Maccabi Elite 
 1980–81 Maccabi Elite 
 1981–82 Maccabi Elite 
 1982–83 Maccabi Elite 
 1983–84 Maccabi Elite 
 1984–85 Maccabi Elite 

 1985–86 Maccabi Elite 
 1986–87 Maccabi Elite 
 1987–88 Maccabi Elite 
 1988–89 Maccabi Elite 
 1989–90 Maccabi Elite 
 1990–91 Maccabi Elite 
 1991–92 Maccabi Elite 
 1992–93 Hapoel Galil Elyon 
 1993–94 Maccabi Elite 
 1994–95 Maccabi Elite 
 1995–96 Maccabi Elite 
 1996–97 Maccabi Elite 
 1997–98 Maccabi Elite 
 1998–99 Maccabi Elite 
 1999–00 Maccabi Elite 
 2000–01 Maccabi Elite 

 2001–02 Maccabi Elite 
 2002–03 Maccabi Elite 
 2003–04 Maccabi Elite 
 2004–05 Maccabi Elite 
 2005–06 Maccabi Elite 
 2006–07 Maccabi Elite 
 2007–08 Hapoel Holon 
 2008–09 Maccabi Electra 
 2009–10 Hapoel Gilboa Galil
 2010–11 Maccabi Electra
 2011–12 Maccabi Electra
 2012–13 Maccabi Haifa
 2013–14 Maccabi Electra
 2014–15 Hapoel Jerusalem
 2015–16 Maccabi Rishon LeZion
 2016–17 Hapoel Jerusalem

Finalai 

Krepšinio lygos

Izraelio krepšinis
Gorodiščė

Apie miestą Ukrainoje žr. Horodyščė.

Gorodiščė () – miestas Rusijoje, Penzos srityje, 48 km į rytus nuo Penzos, prie Julovkos upės; rajono centras. Praeina plentas Maskva–Samara. Medienos apdirbimo, maisto pramonė. Veikia krašto muziejus, biblioteka.

Istorija 

Iki XIII a. apylinkėse būta didelės Volgos bulgarų tvirtovės (galbūt – Julovo). Per čia ėjo prekybos kelias tarp Beliaro ir Kijevo. XVII a. antroje pusėje įkurtas čiuvašų ostrogas, kuris stepių tautų sugriautas, bet 1681 m. – atstatytas. XVIII a. kelios slobodos susijungė į Rogožkino gyvenvietę, kuri 1780 m. tapo Gorodiščės miestu.

Šaltiniai 

Penzos srities miestai
Laigabaliai

Laigabaliaĩ () – kaimas vakarų Baltarusijoje. Administraciškai priklauso Gardino srities Gardino rajono Kvasoukos valsčiui. Išsidėstęs 12 km į pietus nuo Gardino, prie kelio iš šio miesto į Adelską. Nuo 1984 m. – Novikų kaimo sudėtinė dalis.

Istorija 
Kaimas žinomas nuo viduramžių, Jano Jakubovskio sudarytame XV a. žemėlapyje pažymėtas Hancevičių vardu. Rašytiniuose šaltiniuose minima, kad 1744 m. Laigabalių katalikai priklausė Gardino Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios pranciškonų bažnyčiai. Nuo 1892 m. kaime stovėjo akmeninis kryžius, veikė kapinės.

Nuo 1924 m. Laigabaliai buvo priskirti Balstogės vaivadijos Sokulkos apskrities Kužnicos valsčiui. 1936 m. įkurta Kapčiaukos Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo parapija, vėliau (dar prieš Antrąjį pasaulinį karą) už keturių km esančioje Kapčiaukoje pastatyta bažnyčia ir laigabaliečiai meldėsi joje. Tuo metu kaime gyveno 120 žmonių.

Šaltiniai 

Gardino rajono gyvenvietės
Jūravas

Jūravas  (, ) – Baltarusijos kaimas, priklausantis Vitebsko srities Pastovių rajonui.

Geografija 
Išsidėstęs pasienyje su Lietuvos Respublika, už keliolikos kilometrų nuo Adutiškio. To paties pavadinimo apylinkės centras. Veikia vaikų darželis ir pradinė mokykla, pašto skyrius. Įkurta Romos katalikų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės ir Šv. apaštalo Jono parapija, atidaryta koplyčia. Paminklas žuvusiems Antrajame pasauliniame kare. Per kaimo teritoriją eina geležinkelis, gretimame Maldžiūnų kaime yra Jūravo geležinkelio stotelė – joje stoja traukiniai, vykstantys į Lentupį ir Krulevščizną. Pasienio užkarda, aptarnaujanti Lietuvos–Baltarusijos tarpvalstybinės sienos kirtimo punktą Maldžiūnai–Adutiškis. Veikia Žemės ūkio bendrovė „Jarevo-Agro“.

Istorija 
XIX a. Jūravas priklausė Vilniaus gubernijos Švenčionių apskričiai ir buvo valsčiaus centru. 1896 m. Jūravo valsčiuje iš 1166 surašytų gyventojų 645 buvo lietuviai, jo sudėtyje tokie stambūs kaimai kaip Norkaičiai () – 388 žm., Maldžiūnai – 184 žm., Svileliai ir kt. Pirmojo pasaulinio karo metais apylinkėje vyko intensyvūs mūšiai, apie ką liudija išlikusios vokiečių karių kapinės. Tarpukaryje Jūravas priklausė Lenkijai, o 1939 m. priskirtas Baltarusijos TSR Pastovių rajonui. Adutiškio parapijoje kunigavusio Julijono Steponavičiaus 1948 m. duomenimis apie 12 % jūraviškių tuo metu tvirtindavo esą lietuviai. 1990 m. kalbininkė E.Grinaveckienė dar surado kelis Jūravo gyventojus, kalbančius Adutiškio apylinkių šnekta.

Žymūs žmonės 
 Feliksas Ivanauskas (g. 1945 m.) – Lietuvos matematikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras

Išnašos

Šaltiniai 
 Ярево
 Jarzewo // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego… T. III, Haag – Kępy. Warszawa, 1882

Nuorodos 
 Jūravas Pirmojo pasaulinio karo metu (nuotraukos)

Pastovių rajono gyvenvietės
Horodyščė

Horodyščė () – miestas Ukrainoje, Čerkasų srityje, 47 km į pietvakarius nuo Čerkasų, prie Vilšankos upės; rajono centras. Geležinkelio stotis, praeina Kijevo–Kropivnyckio kelias. Vystoma daugiausia maisto pramonė. Yra 1844 m. pastatyta neogotikinė Šv. Mykolo cerkvė, krašto muziejus.

Istorija 

Rašytiniuose šaltiniuose Horodyščė minima nuo XVI a. Nuo XIX a. vid. tapo svarbiu cukraus pramonės centru.

Šaltiniai 

Čerkasų srities miestai
Juozas Sabalis

Juozas Sabalis (1860 m. – ?) – lietuvių valstietis, politikas, I šaukimo Rusijos imperijos Valstybės Dūmos deputatas, Kauno gubernijos atstovas, išrinktas Ukmergės apskrityje.

Biografija 

Juozas Sabalis buvo valstietis, Romos katalikų tikėjimo. Gyveno Aluotų valsčiuje. Mokėsi Liepojos gimnazijoje, kurioje išlaikė vaistininko padėjėjo egzaminus. Trejus metus mokėsi dvasinėje kunigų seminarijoje, bet kurso nebaigė. Nuo 1901 m. buvo valsčiaus teismo pirmininkas. Priklausė Lietuvos socialdemokratų partijai.

1906 m. kovo 26 d. buvo išrinktas Kauno gubernijoje į Rusijos imperijos I šaukimo Valstybės Dūmą. Priklausė autonomininkų lietuvių grupei. Padėjo parašą po įstatymo projektu „Apie piliečių lygybę“. 

Tolesnis J. Sabalio likimas, jo mirties data nežinomi.

Literatūra 

 Российский государственный исторический архив. Фонд 1278. Опись 1 (1-й созыв). Дело 20. Лист 5; Фонд 1327. Опись 1. 1905 год. Дело 143. Лист 62 оборот

Šaltiniai 

Lietuvos politikai
Rusijos imperijos Valstybės Dūmos deputatai
Eduard von der Ropp

Eduardas fon Ropas (; 1851 m. gruodžio 2 d. Lyksnoje, Dinaburgo aps., dab. Latvijoje – 1939 m. liepos 25 d. Poznanėje, Lenkijoje) – katalikų vyskupas, religinis ir politinis veikėjas Lietuvoje, Lenkijoje ir Rusijoje. Buvo ordinaras Tiraspolyje (1902-1903), Vilniaus vyskupas (1903-1917), Mogiliovo arkivyskupas (1917-1926).

Biografija  
Eduardas fon Ropas gimė kilmingoje dvarininkų šeimoje, jo motina buvo Vilniaus vicegubernatoriaus duktė. 1875 m. baigė Sankt Peterburgo universiteto juridinį fakultetą. Pasiliko dirbti vyriausybėje Sankt Peterburge. 1886 m. nutarė įstoti į Kauno kunigų seminariją. Įšventintas į kunigus 1889 m. Kauno arkivyskupijoje. Buvo žemvaldys Švenčionių apskrityje. 

1893 m. tapo dekanu Kuršo hercogystėje su rezidencija Liepojoje. 1902 m. balandžio 4 d. popiežiaus Leono XIII paskirtas Tiraspolio katalikų vyskupu su rezidencija Saratove. 1903 m. lapkričio 9 d. popiežius Pijus X fon Ropą paskyrė Vilniaus vyskupu. Nuo 1904 m. birželio  d. intronizuotas naujose pareigose Viniaus katedroje.

Buvo vienas iš organizatorių ir pirmininkas 1905 m. Vilniuje sukurtos Lietuvos ir Baltarusijos konstitucinė katalikų partijos. 1906 m. pradžioje įkūrė laikraštį „Nowine Wilenskie“, 1906–1909 m. buvo laikraščio „Kurier Litewski“ savininkas.

1906 m. Vilniaus gubernijoje išrinktas deputatu į Rusijos imperijos I šaukimo Valstybės Dūmą. Priklausė Vakarinių pakraščių grupei. Aktyviai priešinosi rusifikacijos politikai, siekė kompensacijos už Rusijos valdžios padarytą žalą Katalikų Bažnyčiai: nusavintas bažnyčias, vienuolynus, žemes. Vyskupas buvo apkaltintas nederamu dvasininkui politiniu aktyvumu, lietuvių ir baltarusių polonizacija Šiaurės Vakarų krašte, masinio stačiatikių perėjimo į katalikybę organizavimu, todėl 1907 m. rudenį caro valdžios buvo ištremtas iš Vilniaus. Jis buvo priverstas praleisti keletą savaičių vienuolyne prie Šv. Kotrynos bažnyčios Sankt Peterburge, po to su valdžios priežiūra dešimt metų gyveno savo brolio dvare.

Po Vasario revoliucijos fon Ropui buvo leista iš tremties sugrįžti į Sankt Peterburgą. 1917 m. gegužės mėn. dalyvavo pirmajame Rusijos graikų katalikų bažnyčios sinode. 1917 m. liepos 25 d. popiežius Benediktas XV jį paskyrė Mogiliovo arkivyskupu ir metropolitu. Vykstant Rusijos pilietiniam karui ir gresiant vokiečių okupacijai, jis priėmė sprendimą perkelti Sankt Peterburgo dvasinę akademiją į Liubliną. Sumanytas kaip laikinas perkėlimas, jis tapo pastoviu, o evakuotos akademijos bazėje įsikūrė katalikiškasis Liublino universitetas. Po Spalio revoliucijos fon Ropas protestavo prieš sovietinės valdžios represijas, nusavinamą bažnytinį turtą. 1919 m. buvo areštuotas ir išsiųstas į Varšuvą.

Metropolitas fon Ropas mirė Poznanėje 1939 m. Jo palaikai 1983 m. perkelti į Bialystoko katedrą.

Nuorodos 

 Arkivyskupas Eduardas fon Ropas

Vilniaus vyskupai
Katalikų arkivyskupai
Rusijos imperijos Valstybės Dūmos deputatai
Rusnės koplyčia

Rusnės koplyčia – Rusnės Šv. Juozapo parapijos katalikų koplyčia, veikianti Šilutės rajone, Rusnėje. Atidaryta 2008 m. Joje vyksta sekmadieninės pamaldos, kasmetiniai atlaidai. Aptarnauja atvažiuojantis kunigas iš Šilutės.

Istorija 

Rusnėje gyvena nemaža dalis evangelikų tikėjimą išpažįstančių žmonių. Jie turi savo nemažą bažnyčią. Romos katalikai turėdavo važiuoti melstis į Šilutę, esančią beveik už dešimties kilometrų. Atkūrus Lietuvos Nepriklausomybę, tuometinė buvusi Rusnės savivaldybė (dabar belikusi tik seniūnija) išnuomojo rusniškiams patalpas koplyčiai įrengti. Ir taip rusniškiai, prisiglaudę pusiau valdiškose patalpose, meldėsi penkiolika metų. Kadangi tos patalpos koplyčiai buvo skirtos tik laikinai, Šilutės rajono savivaldybė Rusnės tikintiesiems skyrė buvusį vaikų darželį, kaip manyta, jau ilgesniam naudojimuisi.

Koplyčią 2008 m. balandžio mėn., Atvelykio dieną, pašventino Telšių vyskupas Jonas Boruta. Ji buvo tituluota Šv. Juozapo Darbininko titulu. 

2018 m. katalikų koplyčią nutarta iškelti iš vaikų darželio, suteikiant patalpas Rusnės evangelikų liuteronų bažnyčios pastate.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Pašventinta katalikų koplyčia

Šilutės rajono koplyčios
Rusnė
Forbes įžymybių 100

Forbes įžymybių 100 (angl. Celebrity 100) – kasmetinis įžymių žmonių sąrašas, kurį nuo 1999 m. skelbia verslo žurnalas „Forbes“. Šiame sąraše pateikiamos daugiausiai uždirbančios tų metų įžymybės.

Forbes įžymybių 100 sąrašai
Kiekvienų metų pirmieji sąrašo dešimtukai:

1999

2000-2009

2010-2017

Nuorodos 
Oficiali sąrašo svetainė

Šaltiniai 

Žmogus
JAV žiniasklaida
Kristaps Porziņģis

Kristapas Puorzingis (g. 1995 m. rugpjūčio 2 d. Liepojoje) – Latvijos krepšininkas, rungtyniaujantis NBA, Dalaso „Mavericks“ komandoje. 2015 m. gavo Europos taurės kylančios žvaigždės apdovanojimą. 2016 m. ir 2017 m. išrinktas Latvijos metų sportininku.

Karjera 
Nuo 2012–2013 m. sezono profesionalią karjerą pradėjo Ispanijos krepšinio lygoje ir Europos taurėje su pertraukomis rungtyniavusiame klube „Sevilla“. Iki tol žaidė už jų jaunimo komandą. 2014–2015 m. Europos taurės sezone buvo pripažintas ryškiausia kylančia žvaigžde.

2015 m. NBA naujokų biržoje pirmam rate ketvirtu  šaukimu Puorzingį pasirinko Niujorko „Knicks“ klubas. 2015–2016 m. NBA sezone „Knicks“ komandoje pelnė vidutiniškai 14,3 tšk., 2016–2017 m. – 18,1 tšk.

2017 m. Europos krepšinio čempionate su Latvijos vyrų krepšinio rinktine užėmė 5-ąją vietą, jame pelnė vidutiniškai 23,6 tšk.

2018 m. pradžioje baigė savo sezoną NBA patyręs sunkią traumą ir dėl to nebegalėjo dalyvauti NBA Visų žvaigždžių rungtynėse, nors prieš tai buvo išsikovojęs teisę jose žaisti. K. Puorzingis 2017–2018 m. buvo rezultatyviausias „Knicks“ žaidėjas – rinko vidutiniškai 22,9 tšk.

2019 m. sausio 31 d. po mainų išsiųstas į Dalaso „Mavericks“ komandą.

Šaltiniai 

Latvijos krepšininkai
Robert Downey Jr.

Robertas Džonas Daunis jaunesnysis (; g. 1965 m. balandžio 4 d., Manhatane, Niujorke, JAV) – JAV aktorius.

Aktoriaus karjerą pradėjo 1970 m., būdamas penkerių metų savo tėvo filme „Svaras“ (). 1987 m. jis suvaidino filme „Mažiau nei nulis“ (), kuris laikomas pirmuoju jo filmu, teigiamai įvertintas kritikų.

Vėliau jis filmavosi filmuose „Dainuojantis detektyvas“ (The Singing Detective; (2003), „Bučiuok, bučiuok, šauk, šauk“ (Kiss Kiss Bang Bang; 2005), „Neįžvelgiamas pasaulis“ (A Scanner Darkly; 2006), „Gotika“ (Gothika; 2003), „Zodiakas“ (Zodiac; 2007), „Tropikų audra“ (Tropic Thunder; 2008). 2008 m. jis suvaidino filme „Geležinis žmogus“, paskui jo tęsiniuose „Geležinis žmogus 2“ (Iron Man 2; 2010), „Keršytojai“ (The Avengers; 2012) ir „Geležinis žmogus 3“ (Iron Man 3; 2013). Taip pat jis vaidino Šerloką Holmsą filmuose „Šerlokas Holmsas“ (Sherlock Holmes; 2009) ir „Šerlokas Holmsas: šešėlių žaidimas“ (Sherlock Holmes: A Game of Shadows; 2011). Filmuose „Keršytojai“ ir „Geležinis žmogus 3“ jis uždirbo 1 mlrd. JAV dolerių. Žurnalas „Forbes“ jį paskelbė labiausiai apmokamu Holivudo aktoriumi (75 milijonai JAV dolerių).

Šaltiniai

Nuorodos 
 

JAV aktoriai
San Marino futbolo varžybos 2011–2012 m.

San Marino futbolo varžybos 2011–2012 m.
  prasidėjo 2011 m. rudenį, baigėsi 2012 m. pavasarį;
 s turnyras prasidėjo 2011 m. rudenį, finalas įvyko 2012 m. pavasarį.

2011–2012 m. Campionato Sammarinese di Calcio 
Tai buvo 27–asis .

Dalyviai 
15 dalyvių. Suskirstytų į dvi grupes. A ir B grupių geriausios komandos žaidžia antrame etape, atkrintamosiose dėl čempiono vardo.

 SP Cailungo (Borgo Madžorė)
 SS Cosmos (Seravalė)
 Domagnano (Domanjanas)
 SC Faetano (Faetanas)
 FC Fiorentino (Fiorentinas)
 S.S. Folgore Falciano Calcio (Seravalė)
 AC Juvenes/Dogana (Seravalė)
 SP La Fiorita (Montedžardinas)
 AC Libertas (Borgo Madžorė)
 SS Murata (San Marino miesto)
 SS Pennarossa (Kjezanuova)
 SS San Giovanni (Borgo Madžorė)
 SP Tre Fiori (Fiorentinas)
 SP Tre Penne (Seravalė)
 SS Virtus ''(Akvaviva)

„A“ grupė

„B“ grupė

Atkrintamosios dėl čempionų vardo

Finalo rungtynės dėl čempionų vardo 

 Tre Penne nugalėjo finalo rungtynėse ir tapo šalies čempionais.

2011–2012 m. San Marino futbolo taurė 
 San Marino futbolo taurė – pagrindinis taurės turnyras San Marine.

Finalo ir pusfinalio rungtynės

Finalo rungtynės 

La Fiorita nugalėjo finale ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali San Marino futbolo lygos svetainė
 RSSSF.com svetainės duomenys

San Marino futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2011–2012 m.
San Marino futbolo varžybos 2012–2013 m.

San Marino futbolo varžybos 2012–2013 m.
  prasidėjo 2012 m. rudenį, baigėsi 2013 m. pavasarį;
 s turnyras prasidėjo 2012 m. rudenį, finalas įvyko 2013 m. pavasarį.

2012–2013 m. Campionato Sammarinese di Calcio 
Tai buvo 28–asis .

Dalyviai 
15 dalyvių. Suskirstytų į dvi grupes. A ir B grupių geriausios komandos žaidžia antrame etape, atkrintamosiose dėl čempiono vardo.

 SP Cailungo (Borgo Madžorė)
 SS Cosmos (Seravalė)
 Domagnano (Domanjanas)
 SC Faetano (Faetanas)
 FC Fiorentino (Fiorentinas)
 S.S. Folgore Falciano Calcio (Seravalė)
 AC Juvenes/Dogana (Seravalė)
 SP La Fiorita (Montedžardinas)
 AC Libertas (Borgo Madžorė)
 SS Murata (San Marino miesto)
 SS Pennarossa (Kjezanuova)
 SS San Giovanni (Borgo Madžorė)
 SP Tre Fiori (Fiorentinas)
 SP Tre Penne (Seravalė)
 SS Virtus ''(Akvaviva)

„A“ grupė

„B“ grupė

Atkrintamosios dėl čempionų vardo

Finalo rungtynės dėl čempionų vardo 

 Tre Penne nugalėjo finalo rungtynėse tik po baudinių serijos ir tapo šalies čempionais.

2012–2013 m. San Marino futbolo taurė 
 San Marino futbolo taurė – pagrindinis taurės turnyras San Marine.

Finalo ir pusfinalio rungtynės

Finalo rungtynės 

La Fiorita nugalėjo finalo rungtynėse ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali San Marino futbolo lygos svetainė
 RSSSF svetainės duomenys

San Marino futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2012–2013 m.
San Marino futbolo varžybos 2013–2014 m.

San Marino futbolo varžybos 2013–2014 m.
  prasidėjo 2013 m. rudenį, baigėsi 2014 m. pavasarį;
 s turnyras prasidėjo 2013 m. rudenį, finalas įvyko 2014 m. pavasarį.

2013–2014 m. Campionato Sammarinese di Calcio 
Tai buvo 29–asis .

Dalyviai 
15 dalyvių. Suskirstytų į dvi grupes. A ir B grupių geriausios komandos žaidžia antrame etape, atkrintamosiose dėl čempiono vardo.

 SP Cailungo (Borgo Madžorė)
 SS Cosmos (Seravalė)
 Domagnano (Domanjanas)
 SC Faetano (Faetanas)
 FC Fiorentino (Fiorentinas)
 S.S. Folgore Falciano Calcio (Seravalė)
 AC Juvenes/Dogana (Seravalė)
 SP La Fiorita (Montedžardinas)
 AC Libertas (Borgo Madžorė)
 SS Murata (San Marino miesto)
 SS Pennarossa (Kjezanuova)
 SS San Giovanni (Borgo Madžorė)
 SP Tre Fiori (Fiorentinas)
 SP Tre Penne (Seravalė)
 SS Virtus ''(Akvaviva)

„A“ grupė

„B“ grupė

Atkrintamosios dėl čempionų vardo

Finalo rungtynės dėl čempionų vardo 

 La Fiorita nugalėjo finalo rungtynėse ir tapo šalies čempionais.

2013–2014 m. San Marino futbolo taurė 
 San Marino futbolo taurė – pagrindinis taurės turnyras San Marine.

Finalo ir pusfinalio rungtynės

Finalo rungtynės 

Libertas nugalėjo finalo rungtynėse ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Taurės savininkai 

Libertas11º (vienuoliktasis titulas)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali San Marino futbolo lygos svetainė
 RSSSF.com svetainės duomenys

San Marino futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2013–2014 m.
San Marino futbolo varžybos 2014–2015 m.

San Marino futbolo varžybos 2014–2015 m.
  prasidėjo 2014 m. rudenį, baigėsi 2015 m. pavasarį;
 s turnyras prasidėjo 2014 m. rudenį, finalas įvyko 2015 m. pavasarį.

2014–2015 m. Campionato Sammarinese di Calcio 
Tai buvo 30–asis .

Dalyviai 
15 dalyvių. Suskirstytų į dvi grupes. A ir B grupių geriausios komandos žaidžia antrame etape, atkrintamosiose dėl čempiono vardo.

 SP Cailungo (Borgo Madžorė)
 SS Cosmos (Seravalė)
 Domagnano (Domanjanas)
 SC Faetano (Faetanas)
 FC Fiorentino (Fiorentinas)
 S.S. Folgore Falciano Calcio (Seravalė)
 AC Juvenes/Dogana (Seravalė)
 SP La Fiorita (Montedžardinas)
 AC Libertas (Borgo Madžorė)
 SS Murata (San Marino miesto)
 SS Pennarossa (Kjezanuova)
 SS San Giovanni (Borgo Madžorė)
 SP Tre Fiori (Fiorentinas)
 SP Tre Penne (Seravalė)
 SS Virtus ''(Akvaviva)

„A“ grupė

„B“ grupė

Atkrintamosios dėl čempionų vardo

Finalo rungtynės dėl čempionų vardo 

 Folgore/Falciano nugalėjo finalo rungtynėse ir tapo šalies čempionais.

2014–2015 m. San Marino futbolo taurė 
 San Marino futbolo taurė – pagrindinis taurės turnyras San Marine.

Finalo ir pusfinalio rungtynės

Finalo rungtynės 

Folgore/Falciano nugalėjo finalo rungtynėse ir iškovojo šalies futbolo taurę.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali San Marino futbolo lygos svetainė
 RSSSF svetainės duomenys

San Marino futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2014–2015 m.
San Marino futbolo varžybos 2015–2016 m.

San Marino futbolo varžybos 2015–2016 m.
  prasidėjo 2015 m. rudenį, baigėsi 2016 m. pavasarį;
 s turnyras prasidėjo 2015 m. rudenį, finalas įvyko 2016 m. pavasarį.

2015–2016 m. Campionato Sammarinese di Calcio 
Tai buvo 31–asis .

Dalyviai 
15 dalyvių. Suskirstytų į dvi grupes. A ir B grupių geriausios komandos žaidžia antrame etape, atkrintamosiose dėl čempiono vardo.

 SP Cailungo (Borgo Madžorė)
 SS Cosmos (Seravalė)
 Domagnano (Domanjanas)
 SC Faetano (Faetanas)
 FC Fiorentino (Fiorentinas)
 S.S. Folgore Falciano Calcio (Seravalė)
 AC Juvenes/Dogana (Seravalė)
 SP La Fiorita (Montedžardinas)
 AC Libertas (Borgo Madžorė)
 SS Murata (San Marino miesto)
 SS Pennarossa (Kjezanuova)
 SS San Giovanni (Borgo Madžorė)
 SP Tre Fiori (Fiorentinas)
 SP Tre Penne (Seravalė)
 SS Virtus ''(Akvaviva)

„A“ grupė

„B“ grupė

Atkrintamosios dėl čempionų vardo

Finalo rungtynės dėl čempionų vardo 

 Tre Penne nugalėjo finalo rungtynėse ir tapo šalies čempionais.

2015–2016 m. San Marino futbolo taurė 
 San Marino futbolo taurė – pagrindinis taurės turnyras San Marine.

Finalo ir pusfinalio rungtynės

Finalo rungtynės 

La Fiorita nugalėjo finalo rungtynėse ir tapo šalies futbolo taurės savininkais.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali San Marino futbolo lygos svetainė
 RSSSF svetainės duomenys

San Marino futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Klebiškio koplyčia

Klebiškio koplyčia – nedidelė mūrinė koplyčia, stovinti Klebiškio kaime, Šilavoto seniūnijoje,  Prienų rajone. Koplyčia stūkso Klebiškio piliakalnio prieigose, 50 m į pietus nuo jo pylimo, ties medžiais apaugusiu, žemyn besileidžiančiu šlaitu.  Pasiekiama iš kelio , pasukus į gyvenvietės Piliakalnio gatvę, pavažiavus apie 350 m. Iki koplyčios reikia pareiti apie 100 m per atvirą lauką.

 
Klebiškis priklauso Šilavoto Švč. Jėzaus Širdies parapijai.  Koplyčia įtraukta į Prienų rajono savivaldybės lankytinų vietų sąrašą. Ji prižiūrima, viduje papuošta šventųjų statulėlėmis, vietinio dailininko Pilipavičiaus pieštu paveikslu. Vyksta kasmetinės gegužinės pamaldos. Statinys sumūrytas iš raudonų plytų, ant keturių kolonėlių paremtu prieangiu. Išsiskiria aukšta, piramidės formos stogo smaile, kurią vainikuoja metalinis kryžius. Virš įėjimo, frontono nišoje, patalpinta šventosios statulėlė.

Istorija 

Klebiškio žmonėms pamaldumo netrūko ne tik praeityje, bet ir sovietiniais metais. 1981 m. rugpjūčio 21 d. JAV lietuvių laikraštis „Draugas“ pranešė, jog kaimo gyventojai 1981 m. parašė skundą LKP CK sekretoriui Petrui Griškevičiui. Tikintieji rašė, jog vasario 5 d. buvo sutrukdyta jų parapijos kunigui Antanui Gražuliui aplankyti ir pašventinti žmonių namus. Nutarta pas žmones jį pavežioti karietoje. Tą darė kolūkio santechniku dirbęs Juozas Kaminskas. Netrukus prisistatė Šilavoto apylinkės milicijos įgaliotinis ir liepė iškinkyti žirgus, baigti kunigo vežiojimą, nes tai buvo įstatymų pažeidimas. Tačiau jo nebuvo paklausyta, todėl netrukus įgaliotinis sugrįžo kartu su Prienų rajono vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotoju Morkvėnu ir Šilavoto apylinkės pirmininku Alfonsu Petkevičiumi. Buvo iškinkyta karieta, kunigą Gražulį nusivežė į seną kolūkio kontorą. Tuo metu į kaimą atvažiavo milicijos mašina su keliais pareigūnais, kurie dar budėjo apie porą valandų. Vėlesniais metais buvęs „vežėjas“ J. Kaminskas pasuko tarnystės Dievui keliu.

Koplyčia pastatyta Klebiškio tikinčiųjų jėgomis, pašventinta 1990 m. birželio mėn. Tuomet įvyko iš Klebiškio kilusio primicijanto kunigo J. Kaminsko (g. 1955 m.) pirmosios šv. Mišios, baigus Kauno kunigų seminariją. Į iškilmę susirinko kaimo žmonės, giminės, buvo kunigų iš kitų parapijų. Koplyčią pašventino J. Kaminskas, gavęs vyskupo Juozo Žemaičio pritarimą.

Atgimimo pradžioje mintis pastatyti koplyčią kilo vietos žmonėms, norėjusiems pažymėti jų pamaldaus kraštiečio J. Kaminsko įšventinimą į kunigus. Jis tuomet ėjo į pabaigą mokslus seminarijoje, pasiūlė kaime, gražioje vietoje netoli piliakalnio, pastatyti koplyčią. Tam pritarė vyskupas. Koplyčią pagal seminaristo nubraižytą planą statė vietos žmonės, sudėję pinigus ir medžiagas, jų skyrė ir Šilavoto kolūkis (pirm. Antanas Abromavičius).

Šaltiniai 

Prienų rajono koplyčios
Libijos krepšinio lyga

Libijos krepšinio lyga – aukščiausia Libijos krepšinio lyga.

Dabartiniai klubai 
Al Ittihad Tripoli
Al Ahly Tripoli
Al Shabab
Al Nasr Benghazi
Al Ahly Benghazi
Al Wehda
Al Hilal
Al Madina Tripoli
Al Morog
Aljazeera
Al-Yarmouk
Al Tahhadi

Finalai 

Krepšinio lygos
Libijos sportas
Senegalo krepšinio lyga

Senegalo krepšinio lyga – aukščiausia Senegalo krepšinio lyga.

Dabartiniai klubai 
AS Forces Armées
AS Douanes Dakar
DUC Dakar
Mermoz
Saint-Louis Basket Club
UGB St.Louis
US Louga BC
US Rail Thies
USO
ASCC BOPP
Jeanne D'Arc Dakar
Ndiambour Louga
Sibac Dakar
US Gorée

Čempionai 
2015: DUC 
2014: Douane
2013: DUC 
2012: UGB 
2011: Douane 
2010: DUC 
2009: DUC 
2008: Douane 
2007: Douane 
2006: Rail 
2005: Rail 
2004: Bopp 
2003: Gorée 
2002: JA 
2001: Bopp 
2000: Gorée
1999: Bopp 
1998: Douane 
1997: JA 
1996: JA 
1995: ASFA 
1994: ASFA 
1993: Bopp 
1992: JA 
1991: Gorée 
1990: JA 
1989: Gorée 
1988: SEIB 
1987: JA 
1986: JA 
1985: Gorée
1984: ASFA 
1983: Police 
1982: Police 
1981: Police 
1980: ASFA 
1979: ASFA 
1978: ASFA 
1977: ASFA 
1976: ASFA 
1975: ASFA 
1974: ASFA 
1973: Dial Diop 
1972: Dial Diop 
1971: Gorée

Krepšinio lygos
Senegalo sportas
Tuniso krepšinio lyga

Tuniso krepšinio lyga – aukščiausia Tuniso krepšinio lyga.

Dabartiniai klubai 
2021–2022 sezono komandos:

Čempionai 

 1956 : L’Orientale
 1957 : Stade Gaulois
 1958 : Association Sportive Française
 1959 : Jeanne D’Arc D’avant-Garde
 1960 : Jeanne D’Arc D’avant-Garde
 1961 : Association Sportive Française
 1962 : Avant-Garde de Tunis
 1963 : Stade Nabeulien
 1964 : Union Sportive Radésienne
 1965 : Étoile Sportive de Radès
 1966 : Étoile Sportive de Radès
 1967 : Étoile Sportive de Radès
 1968 : Étoile Sportive de Radès
 1969 : Étoile Sportive de Radès
 1970 : Étoile Sportive de Radès
 1971 : Étoile Sportive de Radès
 1972 : Étoile Sportive de Radès
 1973 : Zitouna Sports
 1974 : Club Sportif des Cheminots
 1975 : Stade Nabeulien
 1976 : Étoile Sportive de Radès
 1977 : Espérance Sportive de Tunis
 1978 : Club Sportif des Cheminots
 1979 : Espérance Sportive de Tunis
 1980 : Espérance Sportive de Tunis
 1981 : Étoile Sportive du Sahel
 1982 : Ezzahra Sports
 1983 : Ezzahra Sports
 1984 : Étoile Sportive de Radès
 1985 : ES La Goulette
 1986 : ES La Goulette
 1987 : ES La Goulette
 1988 : ES La Goulette
 1989 : Stade Nabeulien

 1990 : ES La Goulette
 1991 : ES La Goulette
 1992 : Stade Nabeulien
 1993 : Ezzahra Sports
 1994 : Ezzahra Sports
 1995 : ES La Goulette
 1996 : Stade Nabeulien
 1997 : Ezzahra Sports
 1998 : US Monastir
 1999 : Ezzahra Sports
 2000 : US Monastir
 2001 : JS Kairouan
 2002 : JS Kairouan
 2003 : JS Kairouan
 2004 : Club Africain
 2005 : US Monastir
 2006 : Stade Nabeulien
 2007 : Étoile Sportive du Sahel
 2008 : Stade Nabeulien
 2009 : Étoile Sportive du Sahel
 2010 : Stade Nabeulien
 2011 : Étoile Sportive du Sahel
 2012 : Étoile Sportive du Sahel
 2013 : Étoile Sportive du Sahel
 2014 : Club Africain
 2015 : Club Africain
 2016 : Club Africain
 2017 : Étoile Sportive de Radès
 2018 : Étoile Sportive de Radès
 2019 : US Monastir
 2020 : US Monastir
 2021 : US Monastir
 2022 : US Monastir

Titulai pagal klubą

Šaltiniai 

Krepšinio lygos
Tuniso sportas
Naujosios Zelandijos krepšinio lyga

Naujosios Zelandijos krepšinio lyga – aukščiausia Naujosios Zelandijos krepšinio lyga.

Dabartiniai klubai 

 Canterbury Rams

 Hawke's Bay Hawks

 Manawatu Jets

 Nelson Giants

 Southland Sharks

 Super City Rangers

 Taranaki Mountainairs

 Wellington Saints

Finalai 

Krepšinio lygos
Naujosios Zelandijos sportas
Dominikos Respublikos krepšinio lyga

Dominikos Respublikos krepšinio lyga – aukščiausia Dominikos Respublikos krepšinio lyga.

Dabartiniai klubai

Šiaurė
 Huracanes del Atlántico
 Indios de San Francisco de Macorís
 Metros de Santiago
 Reales de La Vega

Pietūs
 Cañeros del Este
 Soles de Santo Domingo Este
 Leones de Santo Domingo
 Titanes del Distrito Nacional

Čempionai 

Krepšinio lygos
Dominikos Respublikos sportas
Kazachstano krepšinio lyga

Kazachstano krepšinio lyga – aukščiausia Kazachstano krepšinio lyga.

Dabartiniai klubai

Finalai 

Krepšinio lygos
Kazachstano sportas
Brazilijos krepšinio lyga

Brazilijos krepšinio lyga – aukščiausia Brazilijos krepšinio lyga.

Dabartiniai klubai

Finalai

Žymūs žaidėjai 

Krepšinio lygos
Brazilijos sportas
Čilės krepšinio lyga

Čilės krepšinio lyga – aukščiausia Čilės krepšinio lyga.

Dabartiniai klubai

Centrinė konferencija

Pietinė konferencija

Finalai 

Krepšinio lygos
Čilės sportas
Meksikos krepšinio lyga

Meksikos krepšinio lyga – aukščiausia Meksikos krepšinio lyga.

Finalai

Dabartiniai klubai 

Krepšinio lygos
Meksikos sportas
Paragvajaus krepšinio lyga

Paragvajaus krepšinio lyga – aukščiausia Paragvajaus krepšinio lyga.

Čempionai 
 1937 Olimpia
 1938 Club Guaraní
 1939 Rowing Club
 1940 Club Guaraní
 1941 Rowing Club
 1942 Olimpia
 1943 Olimpia
 1944 Olimpia
 1945 Rowing Club
 1946 Olimpia
 1947 Olimpia
 1948 Olimpia
 1949 Olimpia
 1950 Olimpia
 1951 Olimpia 
 1952 Olimpia 
 1953 Olimpia
 1954 Olimpia
 1955 Olimpia
 1956 Olimpia
 1957 Olimpia
 1958 Libertad
 1959 Olimpia
 1960 Olimpia
 1961 Club Nacional
 1962 Cerro Porteño
 1963 Ciudad Nueva
 1964 Ciudad Nueva
 1965 Ciudad Nueva
 1966 Olimpia
 1967 Ciudad Nueva
 1968 Ciudad Nueva
 1969 Ciudad Nueva
 1970 Olimpia
 1971 Olimpia
 1972 Libertad
 1973 Olimpia
 1974 Ciudad Nueva ir Libertad

 1975 Ciudad Nueva
 1976 Olimpia
 1977 Libertad
 1978 Olimpia
 1979 Libertad
 1980 Olimpia
 1981 Olimpia
 1982 Sol de América
 1983 Sol de América
 1984 Sol de América
 1985 Ciudad Nueva
 1986 Libertad
 1987 Libertad
 1988 Olimpia
 1989 Rowing Club
 1990 Libertad
 1991 Deportivo San José
 1992 Olimpia
 1993 Deportivo San José
 1994 Olimpia ir Sol de América
 1995 Sol de América
 1996 Sol de América
 1997 Deportivo San José
 1998 Sol de América
 1999 Sol de América
 2000 Deportivo San José
 2001 Deportivo San José
 2002 Deportivo San José
 2003 Deportivo San José 
 2004 Deportivo San José
 2005 Libertad
 2006 Deportivo San José
 2007 Sol de América
 2008 Libertad
 2009 Libertad
 2010 Sol de América
 2011 Sol de América
 2012 Cerro Porteño

 2013 Libertad
 2016 Olimpia
 2017 Olimpia

Krepšinio lygos
Paragvajaus sportas
Silezijos Zombkovicai

Silezijos Zombkovicai () – miestas Lenkijos pietvakariuose, Žemutinės Silezijos vaivadijoje, į pietus nuo Vroclavo, apskrities centras. 16 tūkst. gyventojų (2011). Elektrotechnikos pramonė, gaminamos mašinos. Plėtojami amatai ir turizmas.

Istorija 
Miesto teisės suteiktos 1280 m. Pirmąkart miestas buvo paminėtas kaip Frankešteinas (). XV a. pabaigoje buvo nusiaubtas mongolų-totorių. Valdant Karoliui V – atstatytas.

Prie miesto veikė nacių priverčiamųjų darbų stovyklos. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai, nuo 1999 m. paskirtas apskrities centru.

Lenkijos miestai
Ainė Ramonaitė

Ainė Ramonaitė (g. 1976 m. liepos 11 d.) – Lietuvos politologė.

Nuo 2003 m. dirba VU TSPMI, yra VU TSPMI Tarybos narė. Lietuvos socialinių mokslų forumo koordinatorė, Lietuvos politologų asociacijos narė, žurnalų „Baltic Journal of Political Science“ ir „Politologija“ redakcinės kolegijos narė; Aukštojo mokslo tarybos narė (2007–2009); Valstybės pažangos tarybos narė (nuo 2010 m.). 2007 m. išrinkta geriausia TSPMI dėstytoja.

Biografija 
1998 m. baigė Politikos mokslų bakalauro programą ir Lyginamosios politikos magistro programą (2000 m.) VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute, 1996–1997 m. studijavo Helsinkio universitete. 2005 metais apgynė daktaro disertaciją „Piliečių ir valstybės santykis pokomunistinėje demokratijoje: politinio susvetimėjimo Lietuvoje analizė“.

Mokslinė veikla 
Profesorės moksliniai interesai yra šie – pilietinė visuomenė, politinis dalyvavimas, politinių partijų studijos, politinė elgsena, politinė kultūra, rinkiminis elgesys. 
Profesorė yra išleidusi 8 knygas viena arba bendradarbiaujant su kitais politologais, paskelbusi kelias dešimtis mokslinių straipsnių; aktyviai vykdo mokslinius projektus ir tyrimus, yra Lietuvoje pripažinta profesorė ir tyrėja, kurios darbai įvertinti įvairiais apdovanojimais.

Bibliografija 
 Neatrasta galia: Lietuvos pilietinės visuomenės žemėlapis (su kitais, 2006 m.),
 Posovietinės Lietuvos politinė anatomija (su kitais, 2007 m.),
 Tarp Rytų ir Vakarų: Lietuvos visuomenės geokultūrinės nuostatos (su kitais, 2007 m.),
 Sąjūdžio ištakų beieškant: nepaklusniųjų tinklaveikos galia (su kitais, 2011 m.),
 Kaip renkasi Lietuvos rinkėjai? Idėjos, interesai ir įvaizdžiai politikoje (su kitais, 2014 m.),
 Nematoma sovietmečio visuomenė (su kitais, 2015 m.),
 Lietuviai ir lenkai prieš komunizmą po 1956 m. Lygiagretūs keliai į laisvę? (Lithuanians and Poles against Communism after 1956. Parallel Ways to Freedom?, su kitais, 2015 m.),
 Kas eitų ginti Lietuvos?: pilietinio pasipriešinimo prielaidos ir galimybės (su kitais, 2018 m.).

Sudaryti leidiniai
 Partinės demokratijos pabaiga? Politinis atstovavimas ir ideologijos (2009 m.),
 Pilietinės galios indeksas'' (su kitais, 2008–2015 m.).

Nuorodos 

Lietuvos politologai
Kinijos futbolo lyga

Kinijos futbolo lyga – aukščiausia Kinijos futbolo lyga, kuri buvo įkurta 2004 metais.

Kinijos futbolo lygoje klubai negali turėti daugiau negu 5 legionierių. Lygos klubų biudžetas yra vienas didžiausių, todėl klubų perkami žaidėjai už dideles sumas, taip pat jiems mokamos didžiulės algos. Buvęs Shanghai Greenland Shenhua FC žaidėjas Karlosas Tevesas gaudavo didžiausią algą pasaulyje (615 tūkst. JAV dolerių per savaitę).

Dabartiniai klubai

Čempionai 
 2004: Shenzhen Ruby
 2005: Dalian Shide
 2006: Shandong Luneng
 2007: Changchun Yatai
 2008: Shandong Luneng
 2009: Beijing Guoan
 2010: Shandong Luneng
 2011: Guangzhou Evergrande
 2012: Guangzhou Evergrande
 2013: Guangzhou Evergrande
 2014: Guangzhou Evergrande
 2015: Guangzhou Evergrande
 2016: Guangzhou Evergrande
 2017: Guangzhou Evergrande
 2018: Shanghai SIPG
 2019: Guangzhou Evergrande
 2020: Jiangsu Suning

Klubai pagal titulus

Apdovanojimai

Metų žaidėjas

Auksinis batelis (daugiausiai įvarčių)

Metų treneris

Metų jaunasis žaidėjas

Metų vartininkas

Šaltiniai 

Kinijos sportas
AFC šalių pirmenybės
Kiškerenis

Kiškerenis () – kaimas centrinėje Moldovos dalyje, į šiaurę nuo šalies sostinės Kišiniovo.

Istorija 

Kaimas iki 1956 m. sausio 9 d. buvo Kiškerenio rajono centrine gyvenviete. Panaikinus Kiškarenio rajoną, kaimas buvo priskirtas Sindžerėjaus rajonui.

Nuo 1955 m. rugpjūčio 8 d. iki 1992 m. sausio 22 d. vadintas Lazo pavadinimu.

Geografija 
Kaimas yra 96 metrai virš jūros lygio.

Gyventojai 
Pagal 2004 m. duomenis gyveno 4279 gyventojai. 2018 vyrai, 2261 moterys.

94 procentai gyventojų moldavai, esama ukrainiečių, bei rusų.

Sportas

Futbolas 
 „Spicul“ futbolo klubas
 „Stadionul Spicul“ futbolo stadionas, kuriame žaidžia vietos futbolo klubas.

Šaltiniai 

Moldavijos gyvenvietės