Utenos Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia

Utenos Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia – bažnyčia, stovinti Utenoje, Viešos kairiajame krante.

Parapijoje yra Utenos Šv. Mergelės Marijos, Kankinių Karalienės koplyčia, senųjų kapinių koplyčia.

Istorija 
Iki XVIII a. pradžios (1725 m.) Utenos ir Užpalių bažnyčios ir parapijos turėjo bendrą kleboną.

Pirmoji medinė Šv.Kryžiaus bažnyčia 
Pirmoji Utenos bažnyčia minima 1500 m. Jai 1522 m. paskirta dešimtinė iš Utenos ir Užpalių dvarų.

1777 m. minima parapinė mokykla.

1796 m. Utenos bažnyčiai priklausė miestelio jurisdika, Utenėlės palivarkas (7 valakai žemės) ir Pakirčių palivarkas Dusetų parapijoje (13 valakų).

Antroji medinė bažnyčia 
1796–1802 m. klebono Tado Milašiaus rūpesčiu ir iš dalies jo lėšomis pastatyta nauja medinė architekto S. Lukoševičiaus projektuota bažnyčia. 1865 m. pastatyta mūrinė varpinė. 1866 m. atnaujinta bažnyčia. Ji ir klebonija 1879 m. gegužės 31 d. sudegė. Pamaldos laikytos kapinėse pastatytoje medinėje stoginėje. 1879 m. atstatyta klebonija (vėliau paversta prieglauda). 1858–1869 m. Utenoje klebonavo prelatas Otonas Praniauskas. Jis lietuviškai sakė pamokslus ir giedojo.

Mūrinė Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia 
1869–1896 m. klebonavo Adomas Vyšniauskas. Jo rūpesčiu 1882–1884 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1898 m. gegužės 28 d. ją konsekravo vyskupas Gasparas Cirtautas. 1899 m. įrengti 12 registrų vargonai. 1900 m. pastatytas didysis altorius. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą įsigyti 3 varpai, 1915 m. išvežti į Rusiją (po karo 2 varpai grąžinti, 1 jų suskilęs ir netinkamas naudoti).

1905 m. įkurtas „Saulės“ draugijos skyrius, įsteigta lietuviška mokykla, 1908–1913 m. vikaru buvo Jonas Švagždys. Jis steigė draugijas, būrelius, rengė vakarus, skaitė paskaitas, pastatė parapijos namus, įrengė salę su scena. Vėliau lietuvišką veiklą tęsė kunigai: Pranciškus Turauskas (palaidotas šventoriuje), Vladas Butvila („Saulės“ gimnazijos kapelionas ir direktorius), Pranas Gineitis. Ilgamečio klebono Jono Asminavičiaus rūpesčiu 1927 m. kapitališkai suremontuota bažnyčia, sutvarkyti parapijos pastatai. 1940–1944 m. klebono Petro Raudos (1894–1974), (palaidotas šventoriuje) iniciatyva įrengtos klausyklos. 1979 m. restauruotas didysis altorius, kiti suremontuoti.

Klebonai 
Bendrai su Užpalių parapija:
 1522 - Mikalojus (Nicolaus de Iùkusz)
 1608 - Merkelis Saladzevičius
 1662 - Motiejus Survila, Vendeno kanauninkas
 1685 - Mykolas Puzyna (Utenos ir Užpalių klebonas)

Utenos parapijos klebonai:
 nuo 1728 m. birželio 15 d. - Mikalojus Strutinskis, paskirtas Augusto II
 nuo 1770 m. spalio 18 d. - Tadas Liubartas Kolyška, Smolensko prelatas, buvęs Vabalninko klebonas
 1795 - Tomas Milošas ()
 1818 - Simonas Porazinskis, Vilniaus katedros kanauninkas
 iki 1829 m. gruodžio mėn. - Anupras Hovaltas (?-1829)
 po 1829 m. gruodžio mėn. - Petras Staševičius
 1858–1869 - prelatas Otonas Praniauskas
 1869–1896 – Adomas Vyšniauskas
 1927 - Jonas Asminavičius
 1940–1944 - klebonas Petras Rauda

Architektūra 
Bažnyčia istoristinė, graikiško kryžiaus plano (35 × 33 m), su penkiasiene presbiterija, pusapskritėmis koplyčiomis, dvibokštė, su kupolu. Vidus 3 navų. Yra 4 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi mūrinė varpinė.

Nuorodos 

 Parapija 
 Utenos Kristaus į dangų žengimo bažnyčia
 Bažnyčios interneto svetainė

Istorizmo architektūra Lietuvoje
Utenos rajono bažnyčios