joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Marcelis Kazlauskas

Marcelis Kazlauskas (g. 1932 m. birželio 2 d. Paliepiuose, Raseinių rajonas) – Lietuvos teisininkas, teisėtyrininkas penalprocesualistas, kriminalistas, Vilniaus universiteto (VU) docentas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija 
1958 m. VU Teisės fakultete (VU TF) baigė teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1958–1961 m. Kauno prokuratūros ypač svarbių bylų tardytojas. 1961–1963 m. Kauno specialiosios vidurinės milicijos mokyklos dėstytojas. 1963–1965 m. LSSR vidaus reikalų ministerijos Kauno tardymo poskyrio viršininkas. 1965–1970 m. Lietuvos teismo ekspertizės instituto Nusikalstamumo tyrimo ir įstatymų tobulinimo skyriaus vedėjas. 1969 m. Sąjunginiame nusikalstamumo priežasčių tyrimo ir prevencinių priemonių rengimo institute apgynė disertaciją „Grobimų prekyboje prevencija“, teisės mokslų kandidatas. 

1970–2000 m. VU TF vyr. dėstytojas. 1983–2000 m. VU TF Kriminalistikos ir baudžiamojo proceso katedros vedėjas, 1974 m. docentas. 1991–1995 m. LR Seimo Juridinio skyriaus konsultantas, 1996–2002 m. LR baudžiamojo proceso kodekso projekto rengimo darbo grupės vadovas.  1996 m. Pretendentas į kandidatus į Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėjus. 

Vedęs. Žmona pensininkė. Turi dukrą.

Bibliografija 
 Parengtinis tardymas tarybiniame baudžiamajame procese, 1976 m.
 Lietuvos TSR baudžiamojo proceso komentaras, su kitais, 1976 m.
 LTSR baudžiamasis procesas / Petras Danisevičius, Marcelis Kazlauskas, Eugenijus Palskys. – Vilnius: Mintis, 1978. – 402 p.
 Nuo nusikaltimo iki bausmės. – Vilnius: Mintis, 1980. – 109 p.
 Kriminalistika / Petras Danisevičius, Marcelis Kazlauskas, Eugenijus Palskys. – Vilnius: Mintis, 1985. – 330 p.
 Lietuvos TSR baudžiamojo proceso komentaras. – Vilnius: Mintis, 1989. – 447 p.
 Lietuvos Respublikos baudžiamojo proceso kodekso komentaras, su kitais, 2001 ir 2003 m.
 Baudžiamojo proceso teisė: vadovėlis / Gintaras Goda, Marcelis Kazlauskas, Pranas Kuconis). – Vilnius: Teisinės informacijos centras, 2005. – 663 p. – ISBN 9955-557-68-0
 Baudžiamojo proceso teisė: vadovėlis / Gintaras Goda, Marcelis Kazlauskas, Pranas Kuconis. – 2-oji patais. ir papild. laida. – Vilnius: Registrų centras, 2011. – 656 p. – ISBN 978-9955-30-098-4

Šaltiniai 

Lietuvos penalprocesualistai
Lietuvos kriminalistai
Lietuvos tardytojai
Lietuvos teisės pedagogai
Vilniaus universiteto dėstytojai
Mielupiai

Mielupiai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Matuizų, 2 km į šiaurę nuo Urkionių, Dainavos girioje, Merkio kairiajame krante, prie Versekos žiočių. Keliai į Urkionis, Voriškes, Pamerkius. Yra kreidos mergelio telkinys.

Istorija 
Netoli kaimo buvo seniausias Lietuvoje Mielupių cemento fabrikas.

Seniau kaimas buvo žinomas kaip Dziechciarai (< lenk. 'degučiai, smalininkai'). XIX a. pab. pateko į Lydos apskritį.

Gyventojai

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Kinčaliai

Kinčaliai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, Nemakščių seniūnijoje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Nemakščių, dešiniajame Balčios krante. Į šiaurę nuo kaimo stūkso Pabalčių piliakalnis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Sprūdis

Sprūdis – litosferos plokščių arba jų sluoksnių pasislinkimas žemyn arba aukštyn pagal vertikalaus arba nuožulnaus plyšio ar lūžio plokštumą, kai vienas žemės plutos blokas, nusileidžia kito bloko atžvilgiu. Sprūdžius tiria geologijos mokslo šaka tektonika. Dėl žemės sprūdžių įvyksta daugelis žemės drebėjimų.

Sprūdžių rūšys

Nuosprūdis 

Litosferos plokštės arba jos sluoksnių pasislinkimas žemyn pagal vertikalaus arba nuožulnaus lūžio ar plyšio plokštumą. Tokiu būdu susidaro:
 Grabenas – įsmukęs žemės plutos sklypas, kurį iš abejų pusių riboja sprūdžiai. Pavyzdžiui: Reino upės slėnis.
 Tektoniniai ežerai – jų dubenys įsiterpę tarp žemės plutos sprūdžių (pvz: Baikalas.
 Įdubos – atsiranda vandenynų dugnuose ir kalnuose. Giliausia vandenyno įduba yra Marianų įduba (Ramusis vandenynas).

Antsprūdis 

Litosferos plokščių arba jų sluoksnių pakilimas į viršų pagal lūžio arba plyšio liniją. Čia susidaro:
 Horstas – pakilęs žemės plutos luistas, kurį iš abejų pusių riboja sprūdžiai. Tokios kilmės yra Švarcvaldo, Vogėzų kalnai.
 Sprūdiniai kalnai – kalnuotos sritys, kurias sudaro antsprūdžių iškelti žemės plutos luistai, pakaitomis su sprūdžių nugramzdintais luistais. Kaip pavyzdys: Užbaikalės, Rytų Afrikos kalnai.
 Raukšliniai kalnai – kalnai, kuriuos sudaro uolienų sluoksniai suraukšlėti, vertikalių žemės plutos judesių iškelti aukščiau už aplinkinius plotus. Dažnai tokiuose kalnuose būna ir lūžių, kurie sudaryti iš sprūdžių ir antsprūdžių. Taip susidarė Alpių, Karpatų kalnai.

Literatūra 
 S. Agapovas, S. Sakalovas, D. Tichomirovas, „Geografijos žinynas“, „Šviesa“, 1972 m.
 S. Vaitekūnas, „Enciklopedinis Geografijos žodynas“, „Šviesa“, 1994 m.
 V. Kemėšis, A. Linčius, J. Paškevičius, „Enciklopedinis Geologijos žodynas“, „Vilniaus universiteto leidykla“, 2009 m. ISBN 978-9955-33-468-2

Nuorodos 
 Sprūdžio apibrėžimas
 Terminų žodynas 

Geologiniai procesai
Legotiškė

Legotiškė – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, Nemakščių seniūnijoje, 1 km į rytus nuo Nemakščių, dešiniajame Balčios krante, šiauriau plento . Šalia kaimo įsteigtas Balčios hidrografinis draustinis.

Yra Nemakščių žydų žudynių vieta ir kapas (340-ies Nemakščių žydų, nužudytų 1941 m. rugpjūčio 22 d., palaikai).

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Lekavas

Lekavas – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Nemakščių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Lendrikės

Lendrikės – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, Nemakščių seniūnijoje, 7 km į šiaurę nuo Nemakščių, kairiajame Varnės krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Lygiai

Lygiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, Nemakščių seniūnijoje, 4 km į vakarus nuo Nemakščių, kairiajame Upynikės krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Lipkiškė

Lipkiškė – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Nemakščių, šalia teka Šešuvis. 

Kaimo pietrytiniu pakraščiu eina geležinkelis Radviliškis–Tilžė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Macaliai

Macaliai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, Nemakščių seniūnijoje, 1 km į pietvakarius nuo Užkalnių. Pro kaimą eina .

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Zibeltiurdas

Zibeltiurdas - trakų audros dievas.

Šaltiniai 

Trakų dievai
Griaustinio dievai
Vincas Kazokas

Vincas Kazokas (1919 m. sausio 15 d. Mečiūnuose, Kapčiamiesčio valsčius, Seinų apskritis – 1984 m. spalio 30 d. Sidnėjuje, Australija) – Lietuvos rašytojas, žurnalistas, vertėjas, visuomenės veikėjas.

Biografija 
Mokėsi Mečiūnų pradžios mokykloje, Leipalingio progimnazijoje, Lazdijų valstybinėje gimnazijoje. Nuo 1938 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo germanistiką, 1940–1943 m. Vilniaus universitete – teologiją ir filosofiją.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946–1947 m. studijavo Tiubingeno universitete.  Dėstė vokiečių kalbą Roitlingeno lietuvių gimnazijoje. 1949 m. persikėlė į Australiją. Buvo Australijos lietuvių bendruomenės Krašto tarybos narys, „Australijos lietuvių dienų“ iniciatorius. Nuo 1956 m. „Plunksnos“ klubo pirmininkas. 1961–1970 m. ir 1974–1984 m. redagavo savaitraštį „Mūsų pastogė“, rašė jų vedamuosius, priklausė žemininkų kartai.

Eilėraščiuose vyrauja atstumto ir nesuprasto žmogaus skundas, dramatiškas tikrovės išgyvenimas, ryškūs filosofiniai motyvai, gvildenami būties ir gyvenimo prasmės klausimai. Išvertė A. Kestlerio „Nulis ir begalybė“ (1948 m.), F. Timermanso „Kaimietiškoji psalmė“ (1957 m.) ir kt.  Palaidotas Kapčiamiestyje.

Kapčiamiesčio mokykloje yra įkurtas V. Kazoko memorialinis muziejus. 1994 m. namas Mečiūnų kaime, kur jis gimė, pažymėtas atminimo lenta. Kapčiamiestyje jo atminimui pasodintas ąžuoliukas.

Bibliografija 
 Sapnų pėdomis: eilėraščiai / iliustr. Paulius Augius. – Chicago: Mykolas Morkūnas, 1953. – 62 p.
 Akmens svajonė. Džiugesys, 1961 m.
 Ugnis ir žodis: pomirtinis poezijos rinkinys / iliustr. Leonas Urbonas. – London: Nida, 1989. – 93 p.: iliustr. – ISBN 0-901941-43-3
 Mūsų pastogė Australijoje: įžvalgos gyvenimo paraštėse. – Vilnius: Žurnalistika, 1996. – 335 p.: iliustr. – ISBN 9986-421-15-2

Šaltiniai 

Lietuvos rašytojai
Lietuvos žurnalistai
Australijos lietuviai
Genovaitė Kazokienė

Genovaitė Elena Budreikaitė-Kazokienė-Kazokas (1924 m. gegužės 5 d. Kaune – 2015 m. balandžio 6 d. Australija) – odontologė, menotyrininkė, Australijos lietuvių visuomenės veikėja, filosofijos mokslų daktarė.

Biografija 
1941 m. kartu su tėvu dalyvavo Birželio sukilime. Baigė Kauno „Aušros“ mergaičių gimnaziją. Nuo 1942 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo odontologiją.

1944 m. viena iš savo šeimos pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. baigė Tiubingeno universiteto Odontologijos fakultetą, kartu su vyru Vincu Kazoku išvyko į Australiją. Ten nepripažino Vokietijoje įgyto medikės diplomo, tad studijas kartojo Sidnėjaus universitete. 1960 m. pradėjo privačią dantų gydytojos praktiką Sidnėjuje.

1969 m. Sidnėjaus universitete pradėjo studijuoti vaizduojamąjį meną. 1975 m. ten įgijo bakalauro, o 1982 m. už studiją „M. K. Čiurlionio gyvenimas ir kūryba“ jai suteiktas magistro laipsnis. Po vyro mirties 1984 m. atsisakė odontologės darbo, kurį dirbo 25 metus, įstojo į Tasmanijos universitetą, per šešerius metus parengė ir 1994 m. apgynė daktaro disertaciją, kurioje pristatė 140 Australijos lietuvių dailininkų, tautodailininkų ir fotomenininkų kūrybą. Grįžusi iš Tasmanijos pardavė namus ir už gautus pinigus leidosi į pavojingas keliones po Okeniją kaupti kolekcijų Lietuvai. 

1984–1987 m. Sidnėjuje rengė lietuvių radijo valandėles, nuolat bendradarbiavo savaitrašyje „Mūsų pastogė“. Meno klausimais rašė į leidinius „Metmenys“, „Akiračiai“, „Aidai“.

Parengė apie 20 meno parodų, skaitė paskaitą, vadovavo lietuvių radijo valandėlei Sidnėjuje, įkūrė Sidnėjaus lietuvių dailininkų draugiją. 1988 m. įsteigė Vinco ir Genovaitės Kazokų, 1995 m. daktarės G. Kazokienės fondą. Fondai skiria dvi premijas už geriausius tapybos bei skulptūros kūrinius lietuviška tematika. Surinko lietuvių ir Ramiojo vandenyno salynų, Australijos ir Naujosios Gvinėjos tautų meno kūrinių: dievų ir deivių statulėlių, ginklų, įrankių bei muzikos instrumentų. Visą rinkinį, 840 egzotiškų dirbinių ir 277 Australijos lietuvių dailininkų kūrinių padovanojo Lietuvos dailės muziejui.

Bibliografija 
 Lithuanian artists in Australia, 1950–1990 / Genovaitė Kazokas. – Melbourne: Europe-Australia Institute, 2003. – 320 p.: iliustr. – ISBN 1-86272-634-5
 Musical paintings: life and work of M.K. Čiurlionis (1875–1911) / Genovaitė Kazokas. – Vilnius: Logotipas, 2009. – 279 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-422-50-1

Įvertinimas 
 1997 m. DLK Gedimino 4 laipsnio ordinas

Šaltiniai 

Lietuvos medikai
Lietuvos menotyrininkai
Lietuvos kolekcionieriai
Australijos lietuviai
Kęstutis Keblys (1933)

Kęstutis Keblys (g. 1933 m. sausio 20 d. Šakiuose – 2019 m. birželio 27 d. Baton Ruže) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, daktaras.

Biografija 
Žmona Vitalija Bogutaitė. 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vakarus. 1955 m. Bostono universitete baigė chemiją. 1962 m. daktaras. Dirbo chemijos tyrimų laboratorijoje Detroite. Nuo 1983 m. gyvena Baton Ruže. 1971–1983 m. „Ateities“ knygų leidimo fondo vadovas, 1981–1984 m. Lituanistikos instituto Literatūros skyriaus vedėjas.

Bendradarbiavo žurnaluose „Aidai“, „Ateitis“, laikraštyje „Draugas“. Parašė straipsnių, recenzijų apie išeivijos rašytojų kūrybą. Būdingi taiklūs, kritiški vertinimai, literatūrinio konteksto išmanymas.

Bibliografija 
 Romanas išeivijoje, studija. Lietuvių literatūra svetur. 1945–1967, 1968 m.
 Vincas Ramonas, monografija. Lietuvių egzodo literatūra. 1945–1990, 1992 m.

Šaltiniai 

Lietuvos literatūrologai
JAV lietuviai
Lietuvos someljė asociacija

Lietuvos someljė asociacija (LSA) – profesionalius someljė ir kt. vyno ekspertus vienijanti organizacija Lietuvoje.

Lietuvos someljė asociacija nuo 2009 m. yra Tarptautinės someljė asociacijos (ASI) narė. Įkurta 2005 m. Nariai gali būti tik fiziniai asmenys, asocijuotais nariais – įmonės ir fiziniai asmenys (rėmėjai).

Vadovybė 
Jie renka asociacijos valdybą ir asociacijos prezidentą. 2005–2006 m. Lietuvos someljė asociacijos prezidente buvo Rasa Sužiedelienė. Nuo 2007 m. – Arūnas Starkus.

Veikla 
LSA kartu su nacionaline vyno paroda „Vyno dienos“ kasmet organizuoja Lietuvos vyno čempionatą. Jame vyno žinovai renka geriausius Lietuvoje parduodamus vynus.

LSA kasmet rengia Lietuvos someljė čempionatą. Geriausiu 2006 m. Lietuvos someljė tapo Dainius Vasiliauskas, geriausias 2007 m. Torres Grand Prix Lietuvos someljė – Arminas Darasevičius, geriausias 2008 ir 2009 m. Mouton Cadet Grand Prix Lietuvos someljė – Arminas Darasevičius. Geriausias 2010 m. Casillero del Diablo Grand Prix Lietuvos someljė – Arminas Darasevičius. Geriausias 2011 m. Planeta Grand Prix Lietuvos someljė – Arminas Darasevičius.

Nuo 2010 m. LSA organizuoja Vyno ir desertų derinių varžybas.

Nuorodos 
 Oficialus Lietuvos someljė asociacijos tinklalapis

Lietuvos asociacijos
 
Lietuvos kultūrinės organizacijos
2009 m. palydovų susidūrimas

2009 m. palydovų susidūrimas buvo pirmasis tokio masto (didžiausias) dviejų dirbtinių palydovų susidūrimas Žemės orbitoje.

Susidūrimas įvyko vasario 10 d. 16:56 UTC laiku apie 789 km aukštyje, virš Taimyro pusiasalio Sibire. Susidūrė kompanijos „Iridium Satellite LLC“ veikiantis palydovas Iridium 33 bei Rusijos kosminėms pajėgoms priklausantis nuo 1995 m. neaktyvus Kosmos-2251. Susidūrimo greitis buvo 11,7 km per sekundę (apie 42 120 km/h). Abu palydovai buvo visiškai sunaikinti, tačiau orbitoje pasklido debesys skeveldrų, kurios kelia grėsmę kitiems orbitoje skriejantiems palydovams (dėl ypatingai didelių greičių, aparatams žalos gali padaryti netgi labai mažos, centrimetrinės dalelės). NASA vyr. mokslininkas Nicholas L. Johnson apskaičiavo, kad iš viso susidarė apie 1000 didesnių nei 10 cm skeveldrų, neskaitant mažesnių. NASA teigė, kad nuolaužų susidūrimo su Tarptautine kosmine stotimi tikimybė maža, nes TKS orbita apie 430 km žemiau. Tačiau jau 2011 m. siekiant išvengti susidūrimo TKS turėjo atlikti persiorientavimo manevrą. Pasak Kinijos mokslininkų, nuolaužos taip pat kelia pavojų Kinijos palydovams. Nors aeronautikos atstovai taip pat įspėjami dėl galimų skeveldrų liekanų atmosferoje, teigiama, kad jeigu taip nutiktų, ne anksčiau nei po kažkiek mėnesių.

Kosmos-2251 buvo 950 kg svorio ryšių palydovas, įvestas į orbitą 1993 m. birželio 16 d., prieš susidūrimą buvo nebeaktyvus ir skriejo orbitoje kaip kosminė šiukšlė. Iridium 33 svėrė 560 kg, paleistas 1997 m. rugsėjo 14 d. ir buvo vienas iš 66 „Iridium Satellite Constellation“ tinklo ryšių palydovų.

Tokius susidūrimus numatyti bei jų išvengti šiuo metu yra sudėtinga. Palydovų prasilenkimas per kelių kilometrų atstumą yra labai dažnas reiškinys – minėto Iridium Satellite Constellation tinklo atveju, palydovai prasilenkia 5 km atstumu 400 kartų per savaitę, susidūrimo tikimybė vertinama kaip 1 iš 50 mln.; prie tokių tikimybių, tikslaus susidūrimo atvejo nustatymas sunkiai įmanomas bei neekonomiškas dėl ribotos kompiuterinės galios, operatyvios informacijos apie palydovų išsidėstymą trūkumo, reikalingo kuro kiekio palydovo perorientavimui ir kt.

Išnašos

Nuorodos 
 Po susidūrimo orbitoje likusių nuolaužų animacija (modelis)
 Vaizdinė medžiaga 
 Trumpa susidūrimo animacija

2009 metai
Kosmonautika
Radomas

Radomas () – miestas-apskritis Lenkijos centre, Mazovijos vaivadijoje, prie Mlečnos upės, 100 km į pietus nuo Lenkijos sostinės Varšuvos. Radomas – keturioliktasis pagal dydį Lenkijos miestas. Mieste yra ginklų gamykla Fabryka Broni Łucznik, kuri gamina šautuvus. Nuo 2000 m., kas dvejus metus, vyksta tarptautinis aviacijos konkursas „Radom Air Show“.

Istorija 
Radomas rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1155 m. Popiežiaus Paskalio II bulėje. 1360 m. miestui suteiktos Magdeburgo teisės. 1383 m. Lenkijos seimas Radome patvirtino Jadvygą Lenkijos karaliene. 1401 m. čia ji pasirašė Vilniaus-Radomo sutartį, pirmąjį susitarimą dėl unijos tarp Lenkijos ir Lietuvos. Nuo 1613 m. iki 1763 m. mieste veikė Lenkijos iždo tribunolas. 1767 m. sudaryta Radomo konfederacija. 1795 m. po trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo Radomas atiteko Austrijai. Po Napoleono karų miestas atiteko Rusijai. Iki 1918 m. buvo provincijos centras.

Sportas 
 RKS Radomiak Radom futbolo klubas,
 Miesto stadionas, kurio talpa 5 000 žiūrovų.

Žymūs žmonės 
 Nuo 1481 m. Radome gyveno Šv. Kazimieras, būsimas šventasis Lietuvos globėjas.
 Lešekas Kolakovskis (1927-) – filosofas.
 Jacekas Malčevskis (1854–1929 m.) – dailininkas.

Lenkijos miestai
Bronius Kelbauskas

Bronius Kelbauskas (1904 m. gruodžio 25 d. Liepojoje, Latvija – 1975 m. birželio 9 d. Vilniuje) – pirmasis profesionalus lietuvių baleto artistas ir baletmeisteris.

Biografija 
1919–1922 m. lankė baleto studiją Charkove, 1922–1925 m. Olgos Dubeneckienės baleto studiją Kaune. Stažavo baleto studijose: 1934 m. Paryžiuje pas Matildą Kšesinskają ir 1935 m. Londone pas Nikolajų Legatą. 1922–1925 m. šoko Valstybės operos spektakliuose, 1925–1944 m. Valstybės teatro, 1944–1975 m. LSSR operos ir baleto teatro baleto trupės solistas ir baletmeisteris. 1935 m. su lietuvių baleto trupe gastroliavo Monte Karle ir Londone. Po gastrolių Londone 1935 m. šoko Renė Blumo trupėje „Ballet russe“, su ja lankėsi Vakarų Europos ir Afrikos miestuose. 1937–1940 m. Valstybės teatro baleto studijos pedagogas ir vadovas. Nuo 1969 m. Respublikinių profsąjungų rūmų žydų liaudies šokių kolektyvo baletmeisteris konsultantas. 

Jo sukurtiems vaidmenims būdinga klasikinė šokio forma, elegancija, temperamentas, šokio plastika. Choreografo talentas atsiskleidė kuriant siužetinius baletus. Sukūrė kompozicijų lietuvių cirko pasirodymams.

Žymūs mokiniai: Henrikas Banys, Vytautas Grivickas, Regina Jamontaitė, Ramutė Janavičiūtė-Kantoravičienė, Henrikas Kunavičius, Aliodija Ruzgaitė, Genovaitė Sabaliauskaitė, Tamara Sventickaitė, Česlovas Žebrauskas. 

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Kūryba

Vaidmenys 
 Francas – Leo Delibas. Kopelija
 Zygfrydas – Piotras Čaikovskis Gulbių ežeras
 Poetas – Šopeniana, pagal Frederiko Šopeno, Aleksandro Glazunovo muziką
 Albertas – Adolfas Adamas. Žizel
 Poloviečių Vadas – Aleksandras Borodinas, opera Kunigaikštis Igoris
 Bazilis – Liudvikas Minkus. Don Kichotas
 Chanas Girėjus – Borisas Asafjevas. Bachčisarajaus fontanas
 Antanas, Veblevskis – Juozas Pakalnis. Sužadėtinė

Choreografija 
 Nikolajus Rimskis-Korsakovas. Šecherezada, 1937 m.
 B. Asafjevas. Bachčisarajaus fontanas, 1938 m.
 Reinholdas Glieras. Raudonoji aguona, 1940 m.
 Juozas Pakalnis. Sužadėtinė, 1943 m., pirmasis daugiaveiksmis lietuvių baletas
 Juozas Gruodis. Jūratė ir Kastytis, 1965 m.
 Televizijos baletai – Pavasaris ir mados, Žvejo nuotykis, 1970 m.

Įvertinimas 
 1955 m. LSSR liaudies artistas

Šaltiniai 

Lietuvos baleto artistai
Lietuvos baletmeisteriai
Lietuvos muzikos pedagogai
Glivicės

Glivicės () – miestas pietų Lenkijoje, Silezijos vaivadijoje. Įsikūręs prie Klodnicos upės, maždaug 20 km į vakarus nuo Katovicų. Akmens anglies gavyba, juodoji metalurgija, mašinų, chemijos, maisto pramonė. Mieste yra įsikūrusios įmonės BUMAR-Labedy CA gamykla (tankai ir kita karinė įranga), „Opel“ automobilių gamykla (nuo 2007 m. čia gaminama Opel Agila ir Opel Astra).

Istorija
Viduramžiais buvo aludarystės centras, po XVII a. – geležies rūdos gavybos centras. Iki 1945 m. priklausė Vokietijai. Antrojo pasaulinio karo metais miestas tapo žinomas po Gleivico incidento – Gleivico radijo stoties užpuolimo.

Sportas 
 GKS Piast Gliwice (futbolo klubas);
 Miesto stadionas, kurio talpa daugiau nei 10 tūkst. žiūrovų.

Žymūs futbolininkai
 Włodzimierz Lubański, futbolininkas
 Lukas Podolski, Vokietijos futbolininkas, kuris čia gimė.

Nuorodos 
 www.gliwice.pl (lenkų k.)
 www.gliwice.zobacz.slask.pl  (lenkų k.)

Lenkijos miestai
Albinas Kėleris

Albinas Kėleris (g. 1957 m. lapkričio 22 d. Panevėžyje) – Lietuvos teatro ir kino aktorius, režisierius.

Biografija 
1973-1976 m. lankė Panevėžio dramos teatro vaidybos studiją, mokytojas Juozas Miltinis. Nuo 1973 m. vaidina Panevėžio dramos teatre (nuo 1995 m. Panevėžio J. Miltinio dramos teatras).  1987 m. baigė Lietuvos konservatoriją. Sukūrė daugiau kaip 70 vaidmenų, pastatė spektaklių Panevėžio Juozo Miltinio dramos teatre, teatre „Menas“, sukūrė vaidmenų kino filmuose.

Kūryba

Vaidmenys 
 Mozartas – Peteris Šeferis. Amadeus, 1983 m.
 Jozefas K. – Procesas, pagal Francą Kafką, 1990 m.
 Ivanovas – Antonas Čechovas. Ivanovas 1995 m.
 Anupras Saladžius – Julius Dautartas. Senojo gluosnio pasakojimai, 1997 m., festivalio „Versmė‘08“ prizas
 Kunigaikštis – A. Cagareli Chanuma, 2000 m.
 Edgaras – Frydrichas Diurenmatas. Vaidiname Strindbergą, 2001 m.
 Henris – Tomas Stopardas. The real thing (Tikras dalykas), 2003 m.
 Satinas – Maksimas Gorkis. Dugne, 2004 m.

Pastatymai 
 K. Rapoportas. Toliau - tyla, 2000 m.
 Mara Zalitė. Margarita, 2005 m.
 Tilė Vakarė. Naktis „Rojuje“, 2006 m.
 Žanas Puarė. Beprotiškas savaitgalis, 2007 m.

Filmografija 
 1967 m. Pranukas – Surask mane, rež. Algirdas Araminas
 1987 m. Šešiolikmečiai, rež. Raimundas Banionis
 1988 m. Mokytojas – Neatmenu tavo veido, rež. Raimundas Banionis
 1990 m. Miškais ateina ruduo, rež. Raimondas Vabalas
 1993 m. …Az vozdam, rež. Margarita Kasimova, Borisas Šadurskis, Borisas Stepanovas, Belarusfilm
 1994 m. Šlėkta Zavalnia arba fantastiniai apsakymai apie Baltarusiją, rež. Viktoras Turovas, Belarusfilm
 1995 m. Sūnus už tėvą…, rež. Nikolajus Jeriomenka, Margarita Kasimova, Belarusfilm, Mosfilm
 1996 m. Paukščiai be lizdų, rež. Vitalijus Dudinas, Belarusfilm
 1997 m. Fixed Pictures, arba Žmogus su ratu, Rusija
 1999 m. Vladas – Kiemas, rež. Valdas Navasaitis
 2002 m. Prokurorai, TV serialas, rež. Raimundas Banionis, Alvydas Šlepikas
 2003 m. Žvejys – Vienui vieni, rež. Jonas Vaitkus
 2003 m. Lietuviškas tranzitas (Литовский транзит), rež. Evaldas Kubilius
 2004 m. Jums užduotis, rež. Jurijus Veržickis, Belarusfilm
 2007 m. Garbės kuopa, TV serialas, rež. Raimundas Banionis
 2008 m. Pilotas, rež. Saulius Vosylius

Įvertinimas 
 1987 m. LTSR nusipelnęs artistas 
 2007 m. geriausias Panevėžio miesto aktorius
 2007 m. Auksinis scenos kryžius
 2012 m. Vyriausybės kultūros ir meno premija

Šaltiniai 

Lietuvos režisieriai
Lietuvos aktoriai
Fabijonas Kemėšis

Fabijonas Kemėšis (1880 m. vasario 25 d. Vastapai, Aluntos valsčius – 1954 m. sausio 21 d. Marijinskas, Kemerovo sritis) – Lietuvos kunigas, ekonomistas, ekonomikos daktaras (1924 m.).

Biografija 
1890–1895 m. mokėsi Palangos progimnazijoje, 1895–1897 m. Liepojos gimnazijoje. 1897–1902 m. studijavo Kauno kunigų seminarijoje.

1902–1907 m. Tauragės, 1907–1908 m. Subačiaus, 1908–1911 m. Vabalninko vikaras. 1911–1913 m. dirbo Vilniuje laikraščio „Viltis“ redakcijoje.

1913 m. išvyko į Škotiją, kur redagavo „Išeivių draugą“. 1914 m. persikėlė į JAV, redagavo „Draugą“, „Darbininką“, „Pažanga“, kartu iki 1922 m. ėjo vikaro pareigas Čikagoje, Detroite.

1914 m. inicijavo katalikų politinį suvažiavimą, kuriame įsteigtas Tautos fondas Lietuvos laisvės kovai paremti ir įkurta Amerikos lietuvių taryba. 1914 m. padėjo įsikurti Amerikos lietuvių Romos katalikių moterų sąjungai ir jos žurnalui „Moterų dirva“, 1915 m. padėjo įsteigti ir leisti žurnalą „Vytis“.  1915 m. jo iniciatyva įsteigta Šv. Juozapo lietuvių Romos katalikų darbininkų sąjunga. 1917 m. padėjo leisti laikraštį „Garsas“. 1918 m. su lietuvių delegacija lankėsi pas JAV prezidentą Vudro Vilsoną Lietuvos nepriklausomybės reikalais. 1924 m. Vašingtone baigė Amerikos katalikų universitetą ir grįžo į Lietuvą.

1924–1940 m. ir 1941–1944 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje dėstė politinę ekonomiją, žemės ūkio kooperaciją, anglų kalbą, nuo 1924 m. Žemės ūkio ekonomijos ir politikos, nuo 1928 m. Bendrosios ekonomijos katedros vedėjas, nuo 1927 m. profesorius. 1924–1935 m. ir 1942–1944 m. Šv. Povilo bažnyčios (Akademija) rektorius. 1930 m. tapo Kauno kapitulos garbės kanauninku. 1945 m. paskirtas Viešintų, 1946 m. – Pandėlio klebonu. 1946 m. suimtas. 1946–1949 m. kalintas Šilutėje, vėliau Marinske prie Kemerovo.

Pasirašinėjo Uosio slapyvardžiu arba tikrąja pavarde. Parašė brošiūrų ir stambesnių mokslinių knygų bei straipsnių. Kritikavo kapitalizmą, skatino imtis amatų ir prekybos, per kooperaciją siekti krikščioniškosios vienybės. Steigė savišvietos, savišalpos, blaivybės draugijas. Rašė Lietuvos ir JAV lietuvių periodinėje spaudoje.

Atminimo įamžinimas  
 1995 m. Pandėlyje atidengta ąžuolinė atminimo lenta, 32x110 cm, su bareljefu  (aut. L. Juozonis)

Bibliografija 
 Pramoninės demokratijos pagrindai, Bostonas, 1923 m.
 Socialinės bei politinės ekonomijos įvadas, 1938 m.
 Socialinis Kristaus religijos pobūdis, 1938 m.
 Am. lietuvių R. Katalikų susivienijimo istorija, 1886–1939, 1940 m.
 Krikščioniškosios ekonomijos linkme, išl. 1997 m.

Šaltiniai 

Lietuvos kunigai
Lietuvos kanauninkai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos ekonomistai
Lietuvos redaktoriai
Vincas Kemežys

Vincas Kemežys (1899 m. lapkričio 7 d. Alvite, Vilkaviškio apskritis – 1947 m. Sibiras) – Lietuvos žurnalistas, poetas, vertėjas, bibliografas, publicistas.

Biografija 
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, Pirmojo pasaulinio karo metu – Martyno Yčo gimnazijoje Voroneže. 1920 m. baigė gimnaziją Smeloje (Ukraina). 

Nuo 1922 m. dirbo Eltoje, 1930–1933 m. jos atstovas Rygoje. 1928–1929 m. redagavo savo įsteigtą bulvarinio pobūdžio laikraštį „Sekmadienis“. Studijavo Lietuvos universiteto Teisių fakultete. Nuo 1933 m. laikraščio „Lietuvos aidas“ redaktorius ir vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1934–1936 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos pirmininkas. Nuo 1938 m. dirbo LR vidaus reikalų ministerijos Visuomeninio darbo valdyboje. 1940 m. Vilniaus cenzorius. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945 m. Hasendorfe redagavo laikraštį „Lietuvis“. Po Antrojo pasaulinio karo sovietinio saugumo suimtas, nuteistas ir ištremtas į Sibirą.

Nuo 1922 m. bendradarbiavo spaudoje – į leidinius „Lietuvos aidas“, „Lietuva“, „Trimitas“, „Vairas“ ir kt. rašė straipsnius ekonomikos, politinėmis, socialinėmis temomis. Išvertė romanų (Ivanas Turgenevas. Pirmoji meilė. – Kaunas: Spaudos fondas, 1937; Aleksandras Grynas. Nameikio žiedas. – Kaunas: Spaudos fondas, 1939.).

Bibliografija 
 Laikraščių rūšys ir tiražai ir lietuvių periodika / Vincas Kemežys, Aleksandras Ružancovas. – Kaunas, 1933. – 31 p.
 Pirmasis Lietuvos žurnalistų sąjungos metraštis / Vincas Kemežys, Justas Paleckis. – Kaunas, 1934. – 82 p.: iliustr.
 Antrasis Lietuvos žurnalistų sąjungos metraštis / Vincas Kemežys, Justas Paleckis. – Kaunas, 1937. – 80 p.: iliustr.
 Pirmoji Lietuvos tautinė olimpijada. – Kaunas: Kūno kultūros rūmai, 1938. – 67 p.: iliustr.
 Lietuva 1918–1938: leidinys 20 metų Lietuvos nepriklausomybės sukakčiai paminėti. – Kaunas: Spaudos fondas, 1938. – 367 p.: iliustr.
 Ištremtieji: bolševikų valdžios 1941 metų birželio 14-16 d. Lietuvos žmonių trėmimo vaizdai: daliniai tremtinių sąrašai / spaudai paruošė Vincas Kemežys ir Jonas Petrėnas. – Kaunas: Estetika, 1941. – 46 p.

Šaltiniai 

Lietuvos žurnalistai
Lietuvos redaktoriai
Lietuvos istorikai
Jonas Petras Kenstavičius

Jonas Petras Kenstavičius (1927 m. kovo 10 d. Liaudginuose, Batakių valsčius, Tauragės apskritis – 2008 m. balandžio 27 d.) – Lietuvos miškininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija 
1952 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, 1963 m. – Maskvos miško technikos institutą. 1964 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje apgynė disertaciją „Dalinės matuojamosios-perskaičiuojamosios taksacijos pritaikymas tvarkant LTSR miškus sklypiniu metodu“, žemės ūkio mokslų kandidatas. 1988 m. Maskvos miškų technikos institute apgynė disertaciją „Lietuvos TSR miškų tvarkymo dirvožeminiu-tipologiniu pagrindu teorija ir praktika“, žemės ūkio mokslų daktaras. 

1952–1959 m. dirbo miškotvarkos įmonėje „Miško projektas“, 1963–1994 m. Miškų institute, 1970–1994 m. Miškotvarkos ir miško taksacijos skyriaus vedėjas. 1957–1959 m. ir 1994–1997 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) dėstytojas, nuo 1996 m. profesorius. 1972–1990 m. Lietuvos miškininkų draugijos pirmininkas.

Mokslinė veikla 
Mokslinių tyrimų sritys – miškų inventorizavimas, tvarkymas ir naudojimas. 1963 m. sukūrė medynų inventorizavimo, 1965 m. miškų tvarkymo dirvožemių tipologiniu pagrindu metodą. 1981 m. išrado medynų apskaitos prietaisą. Paskelbė 250 mokslinių straipsnių. Išradimo autorius.

Bibliografija 
 Практический метод определения текущего прироста насаждений. – Kaunas, 1969. – 27 p.
 Miško taksuotojo žinynas / J. Kenstavičius, J. Repšys, J. Būtėnas ir kt. – Vilnius, 1983. – 267 p.: iliustr.
 Lietuvos TSR miškų tvarkymo augimviečių pagrindų rezultatai ir metodinės rekomendacijos jam tobulinti. – Vilnius, 1984. – 420 p.
 Miškų resursai, jų paruošos, poreikiai ir būklės gerinimo problemos: analitinė apžvalga. – Kaunas, 1989. – 88 p.
 Forest and forest products country profile: Lithuania / L. Kairiukstis, J. Kenstavicius, A. Markevicius. – New York; Geneva: United Nations, 1994. – 52 p.: diagr. – ISBN 92-1-116598-9
 Ekologiniai miškų teritorinio išdėstymo pagrindai / Gediminas Pauliukevičius, Jonas Kenstavičius. – Vilnius: Geografijos institutas; Girionys (Kauno raj.): Lietuvos miškų institutas, 1995. – 289 p.: iliustr.
 Lietuvos miškininkystė: raida ir perspektyvos (su kitais). – Vilnius: Lietuvos mokslas, 1997. – 350 p.: iliustr.

Įvertinimas 
 1978 m. LTSR nusipelnęs miškininkas
 1985 m. LSSR valstybinė premija (su kitais)

Šaltiniai 

LTSR valstybinės premijos laureatai
Lietuvos miškotyrininkai
Lietuvos išradėjai
Lietuvos dėstytojai
Piraha kalba

Piraha kalba (; piraha kalba: xapaitíiso) – kalba, vartojama piraha, tarp Maici ir Marmelos upių Amazonėje, Brazilijoje gyvenančių indėnų. Piraha – tai dūzgiamoji ir švilpiamoji kalba.

Piraha laikoma vienintele išlikusia Mura kalbų šeimai priklausančia kalba. Piraha kalba turi tokių bruožų, kurių, anot daugelio kalbotyrininkų, nesutinkama jokioje kitoje kalboje. Daugiausiai informacijos apie šią kalbą yra pateikęs amerikiečių kalbininkas Danielis Everetas.

Kalbos bruožai 
 Labai mažas garsų skaičius – tik 3 balsiai ir 8 arba 9 priebalsiai, iš jų [ɺ͡ɺ̼] ir [t͡ʙ̥] nesutinkami jokioje kitoje kalboje.
 Kai kurių fonemų naudojimas priklauso nuo lyties – moterys naudoja 3 balsius ir 8 priebalsius, vyrai – vienu priebalsiu daugiau.
 Veiksmažodžiai nekaitomi laikais
 Ribota sakinių struktūra (sakiniai negali būti kitų sakinių dalimi)
 Neturi žodžių tolimesniems šeimos santykiams; motina ir tėvas vadinami tuo pačiu žodžiu.
 Neturi skaitvardžių (kalboje tėra skaitvardžiai, reiškiantys „vienas“, „du“, „daug“).

Šaltiniai 
 Iliustruotasis mokslas, 2009 m. vasaris

Nuorodos 
 
 Piraha kalbos žodynas su definicijomis anglų ir portugalų kalbomis 

Indėnų kalbos
Aleksandras Štromas

Aleksandras Štromas (Aleksander Shtromas, 1931 m. balandžio 4 d. Kaune – 1999 m. birželio 12 d. JAV) – Lietuvos teisininkas, politologas, profesorius.

Biografija 
Gimė žydų šeimoje. Tėvas buvo nužudytas 1941 m. birželio 27 d. „Lietūkio“ garažo žudynėse.  Aleksandras, karui prasidėjus, buvo Palangos pionierių stovykloje. Kartu su motina ir vyresniąja seserimi Margarita pateko į Vilijampolės getą, 1943 m. iš jo pabėgo, vėliau buvo priglaustas ir išgelbėtas Marijos ir Antano Macenavičių šeimos. Motina žuvo Štuthofo koncentracijos stovykloje.

Po karo augo LKP CK pirmojo sekretoriaus Antano Sniečkaus šeimoje (tėvas padėjo Sniečkui slapstytis nuo Lietuvos teisėsaugos tarpukariu). Kaune baigė vidurinę mokyklą. 1947–1948 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete. 1952 m. baigė Maskvos universiteto Teisės fakultetą.

Dirbo Lietuvoje advokatu ir neetatiniu dėstytoju įvairiose aukštosiose mokyklose. 1955–1959 m. studijavo aspirantūroje, dirbo mokslinį darbą Visasąjunginiame teisės mokslų tyrimo institute ir Priešakinių teisės tyrimų institute Maskvoje. 1959–1973 m. dirbo vyresniuoju moksliniu bendradarbiu, katedros vedėju, direktoriumi ir docentu įvairiose teisės mokslo ir švietimo institucijose Vilniuje, Ivanove, Maskvoje. 1964 m. Maskvos teisės mokslų institute apgynė teisės mokslų daktaro disertaciją.

1973 m. buvo leista išvykti gyventi pas seserį Margaret Kagan Anglijoje. 1974–1977 m. Taikos studijų vyresnysis mokslinis bendradarbis Bradfordo universiteto Taikos studijų koledže.

1978–1989 m. dirbo politologijos dėstytoju Salfordo universiteto Sociologijos ir politikos studijų (1978–1981 m.) bei Politikos ir šių laikų istorijos (1981–1983 m.) katedrose. 1983 m. paskirtas docentu.

1989 m. persikėlė į JAV, kur gavo nuolatinę politologijos profesoriaus vietą Hillsdale’o koledže (Mičigano valstija). Aktyviai dalyvavo lietuvių bendruomenės, „Santaros-Šviesos“ veikloje, bendradarbiavo daugelyje lietuvių laikraščių. Čikagoje tapo artimu Valdo Adamkaus patarėju ir draugu. Paskelbė apie 300 straipsnių JAV, Jungtinės Karalystės, rusų disidentų, lietuvių išeivių spaudoje.

1977 m. susituokė su dainininke Violeta Rakauskaite.

Palaidotas Petrašiūnų kapinėse. 2003 m. spalio 2 d. atidengtas antkapinis paminklas (skulpt. Vladas Vildžiūnas).

Šaltiniai

Nuorodos 
 Leonidas Donskis. Loyalty, Dissent, and Betrayal: Modern Lithuania and East-Central European.

Lietuvos teisininkai
Lietuvos politologai
Leonas Kęsgaila-Kenstavičius

Leonas Kęsgaila-Kenstavičius (1895 m. spalio 21 d. Dapšiuose, Židikų valsčius – 1979 m. spalio 27 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas, medicinos tarnybos pulkininkas leitenantas.

Biografija 
Baigė Žemalės pradžios mokyklą, po to Liepojos gimnaziją. 1915–1918 m. studijavo Kazanės universiteto Medicinos fakultete. Grįžus į Lietuvą 1919 m. paskirtas į Kauno karo ligoninę. 1922 m. baigė Lietuvos universitetą. 1928–1940 m. Lietuvos kariuomenės gydytojas, medicinos tarnybos pulkininkas leitenantas. 1941 m. Birželio sukilimo dalyvis.

1941–1945 m. Kauno Raudonojo Kryžiaus ligoninės direktorius. Už persekiojamų žmonių slapstymą ligoninėje 1945 m. suimtas, iki 1951 m. kalintas Vorkutos lageriuose. Čia dirbo gydytoju, gelbėjo kitus kalinius. Už tai 1951 m. ištremtas į Krasnojarsko sritį. 1957 m. jam grįžus į Lietuvą nebuvo leista apsigyventi Kaune, iki 1977 m. dirbo Šaukėnų ir Užvenčio ligoninėse.  Palaidotas Ukrinų kapinėse.

Memorialinė lenta

Memorialinės lentos atidarymo iškilmėse 2012.10.18 pranešimą padarė docentas Algimantas Šimkus.
Memorialinę lentą atidengė Raudonojo Kryžiaus ligoninės direktorius Raimondas Kunickas ir Lietuvos gydytojų sąjungos prezidentas profesorius Liutauras Labanauskas.

 1 sakiniu. „Respublika“, 2012.10.19, p. 1.
 Įamžintas karo metais Kauno Raudonojo Kryžiaus ligoninei vadovavusio gydytojo atminimas. „Naujausios žinios“, „Lietuvos Aido“ kasdienis priedas, 2012.10.20, p. 4.
 Mediko atminimas. „Vakaro žinios“, 2012.10.20, p. 9.
 Prisimintas pasiaukojęs gydytojas. „Kauno diena“, 2012.10.30, p. 14-15.

Šaltiniai 

Karo medikai
Lietuvos gydytojai
Lietuvos pulkininkai leitenantai
Lietuvos rezistentai
Polino nacionalinis parkas

Polino nacionalinis parkas (it. Parco nazionale del Pollino) – nacionalinis parkas Bazilikatoje ir Kalabrijoje, Pietų Italijoje. Jis užima 1 711,32 km² ir yra antras pagal dydį šalyje po Čilento, Diano slėnio ir Alburnio nacionalinio parko. Pavadinimas kilo nuo Polino kalnų (aukščiausia viršūnė 2 267 m).

Parkas įkurtas 1992 m. ir jame yra gamtiniai bei archeologiniai objektai. Parko simbolis yra Bosnijos pušis, nes čia didžiausi jos plotai likę Italijoje. Miestai su įdomiais objektais yra Rotonda, Castrovillari, Morano Calabro (Koloreto vienuolynas), Laino Castello, Mormanno, Scalea, Papasidero, Civita, Cerchiara (Madonna delle Armi bažnyčia). Albaniškai kalbantys žmonės gyvena San Paolo Albanese, San Costantino Albanese ir kitose komūnose. Valle del Mercure buvo aptiktos priešistorinės rūšys Elephas antiquus ir Hippopotamus major.

Svarbiausi parko medžiai yra Abies alba, Acer lobelii, Fagus sylvatica, Pinus heldreichii, Pinus nigra, Taxus baccata ir kiti. Saugoma fauna: Kilnusis erelis, Italijos vilkas, Stirna, Juodoji meleta, Sakalas keleivis, Rudasis peslys, Ūdra ir Elnias.

Pagrindinės upės 
 Sinis (97 km)
 Lao (64 km)
 Coscile (49 km)
 Esaro (44 km)
 Sarmento (36 km)
 Raganello (32 km)
 Frido (25 km)
 Abatemarco (20 km)
 Rosa (19 km)
 Argentino (19 km)
 Peschiera (17 km)

Aukščiausios viršukalnės 
 Serra Dolcedorme (2267 m)
 Monte Pollino (2248 m)
 Serra del Prete (2181 m)
 Serra delle Ciavole (2127 m)
 Serra di Crispo (2053 m)
 Cozzo del Pellegrino (1987 m)
 La Mula (1935 m)
 Monte Alpi (1900 m)
 Monte Caramolo (1827 m)
 La Montea (1825 m)
 Monte La Caccia (1744 m)
 Monte Sparviere (1723 m)
 Timpa Falconara (1656 m)
 Monte La Spina (1652 m)
 Timpa di San Lorenzo (1650 m)
 Monte Palanuda (1632 m)
 Monte Zàccana (1580 m)
 Monte Sellaro (1439 m)

Nuorodos 
 Oficialus puslapis  
 Parko vadovybės puslapis apie parką Parks.it 
 Fotografijų galerija 

Italijos nacionaliniai parkai
Bazilikata
Kalabrija
Kondensatorius (aušinimas)

Kondensatorius – aparatas, kuris kondensuoja dujas į skystį. 
Paprasčiausias kondensatorius yra tiesus vamzdelis, aušinamas aplinkos oru. Jis tinka kondensuoti labai aukštoje temperatūroje (daug daugiau nei 100°C) verdantiems skysčiams.

Kondensatorius gali būti aušinamas oru, vandeniu (ar kitu skysčiu) arba nuo aušinamo paviršiaus kylančiais garais. Paprasčiausi ir mažiausiai priežiūros reikalaujantys yra oru aušinami kondensatoriai, tačiau kitų tipų kondensatoriai efektyvesni.

Kondensatoriai dažnai naudojami, kur pageidautina sukondensuoti vandens garus į vandenį (lengvesniam pašalinimui ar pakartotiniam panaudojimui). Tokie kondensatoriai gali būti džiovinimo mašinose, indaplovėse, dideli – šiluminėse elektrinėse. Kondensatoriai taip pat yra šaldymo mašinų dalis. Chemijos ir naftos pramonėje jais sukondensuojami įvairių medžiagų garai.

Šaltiniai 

Inžinerija
Chemija
Angilijos futbolo čempionatas

Angilijos futbolo čempionatas dar vadinamas AFA Lyga – aukščiausia Angilijos futbolo divizija, kuri buvo įkurta 1997 m. Nei vienas AFA lygos klubas nėra žaidęs CFU klubų čempionate ar CONCACAF Čempionų lygoje.

Dalyviai 
 2019/20 AFA lygos dalyviai

 ALHCS Spartan
 Diamond
 Doc’s United
 Salsa Ballers
 Attackers

Klubų pasiekimai

Nugalėtojai 

 1997–1998 : Spartans International
 1998–1999 : Attackers FC
 1999–2000 :
 2000–2001 : Roaring Lions FC
 2001–2002 : Roaring Lions FC
 2002–2003 : Roaring Lions FC
 2004 : Spartan International
 2005–2006 : Roaring Lions FC
 2006–2007 : Kicks United FC
 2007–2008 : Attackers FC
 2008–09 : Attackers
 2009–10 : Roaring Lions
 2010–11 : Kicks United
 2011–12 : Kicks United
 2012–13 : Attackers
 2013–14 : Roaring Lions
 2014–15 : Kicks United
 2015–16 : Salsa Ballers
 2016–17 : Roaring Lions
 2018 : Kicks United
 2019 : Kicks United
 2020 : Roaring Lions
 2021 :
 2022 :

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė
 Soccerway

Amerikos futbolo lygos
Angilija
Arubos futbolo čempionatas

Arubos futbolo čempionatas ( arba Campeonato AVB Aruba Bank) – aukščiausia Arubos futbolo lyga, kurią prižiūri Arubos futbolo federacija (Arubaanse Voetbal Bond). Įkurta 1960 m.

Lygos laimėtojas yra kvalifikuojamas žaisti CONCACAF Čempionų lygoje. Dešimtąją vietą užėmusi komanda perkeliama į žemesnę lygą – Arubos pirmąjį divizioną (Aruban Division Uno).

Čempionatas vyksta nuo balandžio iki lapkričio mėn.

2019/20 m. sezono klubai

Nugalėtojai 
 Lygos nugalėtojai nuo 1960 m.

Šaliniai

Nuorodos 
 Aruba – RSSSF
 Soccerway

Amerikos futbolo lygos
Arubos sportas
Bahamų futbolo čempionatas

Bahamų futbolo čempionatas – aukščiausias Bahamų futbolo čempionatas žaidžiamas tarp Naujoje Providenso futbolo lygos, Didžiosios Bahamos futbolo lygos ir Abako futbolo lygos.

Nei viena Bahamų komanda nėra žaidusi CFU klubų čempionate ar CONCACAF Čempionų lygoje.

Naujoje Providenso futbolo lyga 

Naujoje Providenso futbolo lyga yra aukščiausia futbolo lyga Naujoje Providenso saloje, kuri buvo įkurta 2006 m.

Taip pat vykdoma ir moterų lyga.

Lygos laimėtojas žaidžia Bahamų futbolo čempionato finale.

Didžiosios Bahamos futbolo lyga 

Didžiosios Bahamos futbolo lyga yra aukščiausia Didžiosios Bahamos salos futbolo lyga, kurią prižiūri Bahamų futbolo asociacija ir kurioje žaidžia 7 klubai.

Taip pat vykdoma ir moterų lyga.

Lygos laimėtojas žaidžia Bahamų futbolo čempionato finale.

Nugalėtojai 

 1991–1992 : Britam United
 1992–1993 : Britam United
 1993–1994 : Britam United
 1994–1995 : Britam United
 1995–1996 : Freeport FC 3-0 JS Johnson
 1996–1997 : Cavalier FC
 1997–1998 : Cavalier FC
 1998–1999 : Cavalier FC
 1999–2000 : Abacom United FC 2-1 Cavalier FC
 2000–2001 : Cavalier FC 2-1 Abacom United FC
 2001–2002 : finalas nebuvo žaidžiamas
 2002–2003 : Bears FC 2-1 Abacom United FC
 2003–2004 : finalas nebuvo žaidžiamas
 2005 : nėra duomenų
 2005–2006 : finalas nebuvo žaidžiamas
 2006–07 : finalas nežaistas
 2007–08 : finalas nežaistas
 2008–09 : Bears FC (Nasau)
 2009–10 : Bears FC (Nasau)
 2010–11 : Bears FC (Nasau)
 2011–12 : Bears FC (Nasau)
 2013 : Bears FC (Nasau)
 2013–14 : Lyford Cay FC
 2014–15 : Western Warriors SC
 2015–16 : Bears FC (Nasau)
 2016–17 : Western Warriors SC
 2017–18 : University of the Bahamas FC
 2018–19 : Dynamos FC

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF Bahamas

Amerikos futbolo lygos
Bahamų sportas
Premier Divizija (Barbadosas)

Barbadoso Premier Divizija – aukščiausia Barbadoso salos futbolo lyga, įkurta 1947 m. Lygą kuruoja Barbadoso futbolo asociacija. Lygoje žaidžia 10 klubų.

Nei vienas Barbadoso klubas nežaidė nei CFU klubų čempionate, nei CONCACAF Čempionų lygoje. Paskutines dvi vietas užėmusios komandos perkeliamos į Barbadoso pirmąjį divizioną.

2017 m. lygos klubai 
 Barbados Defence Force (Vaildis)
 Belfield (Belfildas, Bridžtaunas)
 Brittons Hill United (Britons Hilas, Bridžtaunas)
 Ellerton (Elertonas)
 Notre Dame (Bėjvilis, Bridžtaunas)
 Paradise (Doveris)
 Rendezvous (Randevu, Bridžtaunas)
 UWI Blackbirds (Keiv Hilas)
 Waterford Compton (Voterfordas, Bridžtaunas)
 Weymouth Wales (Karingtonas, Bridžtaunas))

Nugalėtojai 
 Čempionų sąraša

Šaltiniai

Nuorodos 
 FIFA 
 RSSSF (Barbados – List of Champions)
 

Amerikos futbolo lygos
Barbadoso sportas
Algirdas Bružas

Algirdas Bružas (g. 1960 m. birželio 11 d. Kaune) – lietuvių kompozitorius, pedagogas.

Biografija 
Tėvas Stasys Bružas buvo savamokslis smuikininkas ir vargonininkas, motinos broliai Petras ir Mečislovas Bagdonavičiai – vargonininkai ir chorvedžiai, pusseserė Zita Bružaitė taip pat tapo kompozitore. Mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje, mokytojos L. Goldšteinienės fortepijono klasėje, vėliau – J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje, kur kompozicijos mokėsi pas kompozitorių A. Kubiliūną.  1984 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, kompozicijos ir teorijos specialybę. Nuo 1984 m. dirba Šiaulių konservatorijoje, teorinių disciplinų dėstytojas. Nuo 1990 m. muzikos mokyklos prie Šiaulių konservatorijos mokytojas, nuo 1992 m. 2-osios vaikų muzikos mokyklos mokytojas. Nuo 1990 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos narys. 1986–1990 m. Lietuvos muzikų draugijos Šiaulių skyriaus pirmininkas.

Kūryba 
Sukūrė apie šimtą įvairių žanrų ir tematikos kūrinių. Rašo simfoninę ir kamerinę muziką, operas, oratorijas, kantatas, mišias, muziką vaikams. Jo kūriniai yra pelnę eilę premijų. J. Naujalio ir F. Šuberto premijų laureatas.  2004 m. suteiktas Metų kompozitoriaus vardas.

Žymesni kūriniai 
 Malda negrįžusiems, muzikos ir dailės projektas, su dailininku Arūnu Vasiliausku, 1992 m.
 Šienapjūtė, opera, 1993 m.
 Pirmosios Kalėdos, opera vaikams, 1993 m., atliko berniukų choras „Dagilėlis“
 Impression, siuita styginių orkestrui, 1997 m.
 Eglė žalčių karalienė, opera, 1997 m.
 Miško pasaka, opera vaikams, 2003 m.
 Uždekim vilties žvakę, simfonija, 2004 m.
 Instrumentų paradas, opera vaikams, 2005 m.

Šaltiniai 

Lietuvos kompozitoriai
Šiaulių pedagogai
Algimantas Kezys

Algimantas Kezys SJ (g. 1928 m. spalio 28 d. Vištytyje, Vilkaviškio apskritis – 2015 m. vasario 24 d. Bostone, JAV) – Lietuvos fotografas, JAV lietuvių kultūros veikėjas.

Biografija 
Pradžios mokyklą pradėjo lankyti Kybartuose, vėliau mokėsi Vilniaus III-oje gimnazijoje. 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją, mokyklos baigimo diplomą įsigijo Dypholco lietuvių gimnazijoje. 1950 m. apsigyveno JAV, įstojo į jėzuitų vienuolyną. 1959 m. baigė filosofiją Lojolos universitete Čikagoje. 1961 m. įšventintas kunigu. Dirbo jaunimo organizacijose, rūpinosi jų spauda. 1963–1967 m. redagavo laikraštį „Žvaigždė“. Jo iniciatyva 1966 m. Čikagoje įsteigtas Lietuvių fotoarchyvas (dab. Stasio Budrio archyvas), iki 2002 m. jam vadovavo; 1980 m. įsteigta „Lietuvių meno galerija“. 1974–1977 m. Čikagos lietuvių jaunimo centro, nuo 1977 m. Amerikos lietuvių bibliotekos leidyklos vienas steigėjų ir vadovas. Devintojo dešimtmečio viduryje atsisakė kunigystės.

Kūryba 
Fotografijos menu susidomėjo dar būdamas studentas, apie 1958 m. Sukūrė miesto ir kaimo architektūros, gamtos, abstrakčių vaizdų. Fotografijos metaforiškos, lakoniškos kompozicijos, itin raiškių formų. Nuo 1963 m. rengia individualias fotografijos parodas JAV, Kanadoje, Pietų Amerikos, Europos šalyse. Lietuvoje surengta daugiau, kaip 10 kasmetinių parodų. Redagavo ir išleido monografijų, dailės ir fotografijų albumų. Parengė ir išleido apie 40 meno albumų, knygų. Sukūrė dokumentinių filmų apie lietuvių išeivijos žymius asmenis, kultūros įvykius. Sukaupė lietuvių dailės archyvą. Jo fotografijų turi įvairūs muziejai, iš jų – Čikagos meno institutas, Moderniojo meno muziejus, Metropolitano meno muziejus (abu Niujorke), Nacionalinė biblioteka Paryžiuje.

Bibliografija

Fotoalbumai 
 Forma ir turinys (Form and Content) 1972 m., 1979 m.
 Gamta, formos ir jėgos (Nature, Forms and Forces: Photographs from Our National, State, and Local Parks) 1986 m. – ISBN 0-8294-0525-9
 Dangoraižiai (Cityscapes) 1988 m., 1996 m., 2001 m.
 Kezys: Retrospektyva, 1995 m.
 Grįžtančių paukščių preliudijos, 1995 m.
 Moteris, 1997 m.
 Būties fragmentai, 1998 m.
 Kapinaitės: Transcendencijos link, 2000 m.
 trilogija Čikaga / Kezys (Chicago) / Kezys, 2004–2005 m.

Knygos 
 Taisykime Viešpačiui kelius, 1993 m.

Filmografija 
 Simas Kudirka Čikagoje (Simas Kudirka In Chicago), 1974 m.

Įvertinimas 
 1994 m. Tarptautinės meninės fotografijos federacijos menininkas fotografas
 1999 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas
 2019 m. prie Kybartų kultūros centro pradėjo veikti Algimanto Kezio darbų galerija.

Šaltiniai

Literatūra 
 Užjūrio lietuviai: veidai ir vardai. Kazys Daugėla, Algimantas Kezys, Vytautas Maželis. Sudarytojas Antanas Skaisgiris. Vilnius, Spauda, 1995 m.
 Leonas Peleckis-Kaktavičius. BALTAS LAPAS – LYG ALTORIUS: Esė. – KLaipėda: Rytas (almanacho „Varpai“ b-ka; Nr. 1), 1995, p. 263–275. – ISBN 9986-499-25-9

Nuorodos 
 Algimanto Kezio svetainė 
 Antanas Klimas. THE ART OF ALGIMANTAS KEZYS. LITUANUS. Volume 27, No. 1 – Spring 1981
 Giedrė Braun. Algimantas Kezys: Nuogybės kunigystei nepakenkė. Vakarai. US 10-17-08

Lietuvos fotografai
Lietuvos kunigai
Lietuvos jėzuitai
JAV lietuviai
Felicijonas Konstantinas Fedaravičius

Felicijonas Konstantinas Fedaravičius (g. 1938 m. spalio 25 d. Sklėriškyje, Nemunėlio Radviliškio valsčius) – Lietuvos pedagogas, žurnalistas, poetas.

Biografija 
1958 m. baigė Nemunėlio Radviliškio vidurinę mokyklą, 1967 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą.

1961–1974 m. mokytojavo Pasvalio rajono ir Biržų mokyklose. 1965–1966 m. laikraščio „Biržiečių žodis“, 1974–1975 m. Pasvalio raj. laikraščio „Darbas“ Kultūros skyriaus vedėjas, 1975–1985 m. Jonavos rajono laikraščio „Jonavos balsas“ korespondentas, Kultūros skyriaus vedėjas, 1985–1989 m. – redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1989 m. žurnalo „Ūkininkas“ vyriausiasis redaktorius, leidyklos „Dobilas“ direktorius ir redaktorius, 1990–1991 m. dar ir laikraščio „Jonava“ redaktorius.

Išleido sonetų rinkinių, sudarė poezijos rinkinių. 1994 m. Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos pirmininkas.

Bibliografija 
 Tu-moteris, sonetai, 1992 m.
 Man reikia tavęs, sonetai, 1992 m.
 Ateik…, sonetai, 1993 m.
 Vilniaus sonetai, 1993 m.
 Atsisveikinimas gruody, sonetai, 1994 m.
 Mano tėviškė-rojaus kampelis, pokalbių knyga, 1998 m., su Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos nariais
 Jonaviečiai, 1999 m.
 Mielas Bičiuli ir Broli…, E. Matuzevičiaus jam rašytų laiškų rinkinys, 1998 m.
 Eugenijus Matuzevičius. Rinktiniai raštai, rengėjas, 2 t. 2003 m.

Įvertinimas 
 1985 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija.

Šaltiniai 

Lietuvos pedagogai
Lietuvos poetai
Lietuvos redaktoriai
Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos nariai