joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mileičicės valsčius

Mileičicės valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje. Centras – Mileičicė. Ribojasi su Bočkų, Čeremchos, Dziadkovicės, Kleščelės ir Nužeco Stacjos valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Po unijos rytinė valsčiaus dalis ir toliau priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijai iki 1795 metų, o vakarinė dalis 1569–1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Rytinė valsčiaus dalis 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Vakarinė valsčiaus dalis 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto srities, Semiatičės rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 151,79 km², iš kurių:
 ariama žemė: 53 %
 miškai: 40 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 10,4 % Semiatičės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1264,9 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 

Bielkai, Borovikai, Chankai, Choroščevas, Choroščevo Kolonija, Golubovščizna, Grabarka, Jaltuščikai, Klimkovičė, Košciukovičė, Levošė, Lubiejkai, Miedviežikai, Mikuličė, Mileičicė, Novosiulkai, Osinkai, Pokanevas, Pokanevo Kolonija, Rogačė, Sobiatinas ir Valkai.

Šaltiniai 

 
Semiatičės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Nužeco Stacjos valsčius

Nužeco Stacjos valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje. Centras – Nužec Stacja. Ribojasi su Čeremchos, Mielniko, Mileičicės, Semiatičės valsčiais ir Gudija.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Po unijos rytinė valsčiaus dalis ir toliau priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijai iki 1795 metų, o vakarinė dalis 1569–1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Rytinė valsčiaus dalis 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Vakarinė valsčiaus dalis 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto srities, Semiatičės rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Klukovičės ir Nužeco valsčiams. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 214,96 km², iš kurių:
 ariama žemė: 50 %
 miškai: 43 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 14,73 % Semiatičės apskrities.

Gyventojai 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1312,15 zlotai.

Tautinė sudėtis 
2002 m. gyveno 4 920 žmonės:
 Lenkai – 82,2 % (4 047);
 Gudai – 16,3 % (805);
 Ukrainiečiai – 0,65 % (32);
 Kiti – 0,73 % (36).

Administracinis suskirstymas 
Anusinas, Augustinka, Borisovščizna, Chaniai, Chursai, Dambrova Lešna, Gajuvka, Grabarka, Grabarka Klaštoras, Klukoviče, Klukoviče Kolonija, Litvinoviče, Moščona Panska, Nurčikas, Nurčik Kolonija, Nužecas, Nužec Kiselevas, Nužec Kolonija, Nužec Stacja, Piščatka, Semichoče, Siče, Sokule, Stolbce, Šumiluvka, Tartakas, Telatiče, Timianka, Vakuloviče, Verpolas, Vičulkai, Vulka Nužecka, Zablociai, Zalesiai ir Žerčice.

Šaltiniai 

Nužeco Stacjos valsčius
Semiatičės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Perlejevo valsčius

Perlejevo valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje. Centras – Perlejevas. Ribojasi su Cechanoveco, Drohičino, Grodzisko ir Jablona Lackos valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto srities, Semiatičės rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 106,32 km², iš kurių:
 ariama žemė: 74 %
 miškai: 19 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 7,28 % Semiatičės apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1148,94 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Božimai, Čarkuvka Duža, Čarkuvka Mala, Glembočekas, Glodai, Grane, Kobila, Koski Duže, Koski Vipichai, Kruzai, Lazai, Lešnikai, Leščka Duža, Leščka Mala, Miodusi Dvorakai, Miodusi Inochai, Miodusi Pokživne, Močidli Dubinai, Močidli Kukielkai, Močidli Pščulkai, Nove Grane, Olševas, Osnuvka, Osnuvka Virembai, Pelchas, Perlejevas, Piečiskai, Poniatai, Stare Močidlai, Tvarogi Lackiai, Tvarogi Ruskiai, Tvarogi Mazurai, Tvarogi Trombnica, Tvarogi Vipichai ir Viktorovas.

Šaltiniai 

 
Semiatičės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Semiatičės valsčius

Semiatičės valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje. Centras – Semiatiče. Ribojasi su Drohičino, Dziadkovicės, Grodzisko, Mielniko, Nužeco Stacjos, Plateruvo ir Sarnakų valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1952–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Baciki Šrednių, Boratinec Ruskų, Čartajevo ir Krupicės valsčiams. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 227,14 km², iš kurių:
 ariama žemė: 71 %
 miškai: 22 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 15,56 % Semiatičės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1205,35 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Anusinas, Baciki Bližše, Baciki Dalše, Baciki Šredniai, Boratineco Lackai, Boratineco Ruskai, Cecele, Čartajevas, Gžibi Ožepai, Halasuvka, Hričkai, Kadlubas, Kajanka, Klekotovas, Klopoti Bankai, Klopoti Buinai, Klopoti Patrai, Klopoti Stanislavai, Klukovas, Koženiuvka Duža, Koženiuvka Mala, Kraseviče Čerepai, Kraseviče Jagielkai, Krupice, Kuligai, Lachuvka, Laskovščizna, Leščka, Močidlai, Ogrodnikai, Olendrai, Osolinas, Rogavka, Romanuvka, Semiatiče Stacja, Skivi Duže, Skivi Male, Slochi Anopolskiai, Stare Kraseviče, Šeršeniai, Tolvinas, Turna Duža, Turna Mala, Vierceno Dužai, Vierceno Malai, Viromiejkai, Vulka Biševska, Vulka Nadbužna ir Zalesiai.

Šaltiniai 

 
Semiatičės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Bialoviežos valsčius

Bialovežos valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Centras – Bialovieža. Ribojasi su Hainuvkos, Narevkos valsčiais ir Gudija.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1795 m. buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijos valdose. 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1990 m. pradėtas naudoti Bialoviežos valsčiaus herbas.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 203,2 km², iš kurių:
 ariama žemė: 8 %
 miškai: 88 %
 vandens telkiniai: 4 %
Valsčius sudaro 12,52 % Hainuvkos apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1813,08 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Bialovieža, Budai, Čerlonka, Grudkai, Podcerkvai, Podolanai, Pogoželce, Pževloka, Teremiskai ir Zviežinecas.

Šaltiniai 

 
Hainuvkos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Kaunas Jazz

Kaunas Jazz – tarptautinis džiazo festivalis, Europe Jazz Network narys. Vyksta Lietuvoje kasmet nuo 1991 m. Renginys organizuojamas ne tik Kaune, bet ir kituose miestuose. Festivaliui būdinga džiazo stilių įvairovė, jis tęsia lietuviškojo džiazo tradicijas. Be pagrindinio renginių ciklo pavasariais, organizuojami papildomi koncertai: vasarą, rudenį, prieš šv. Kalėdas.

Istorija 

Pirmasis festivalis įvyko Lietuvai sudėtingu metu, prabėgus vos metams po nepriklausomybės atgavimo – 1991 m. balandžio 19–21 d. Tuo metu valstybei trūko ir politinio, ir ekonominio stabilumo. Pirmąją džiazo fiestą Kaune surengė Jono Jučo suburta negausi grupelė entuziastų, kuriems talkino tarptautinio festivalio Vilnius Jazz prodiuserio Antano Gusčio vadovaujama muzikos agentūra Litus, Justino Krėpštos vadovaujama Kauno filharmonija, Kauno miesto savivaldybė. Per tris dienas įvyko 5 koncertai ir 2 jam session. Festivalyje dalyvavo Lietuvos, Danijos, Vokietijos, Lenkijos, Latvijos, Šveicarijos, Rusijos, Estijos ir Ukrainos džiazo muzikantai. Tarp 17 dalyvių – 6 Lietuvos džiazo ansambliai.

Programa 

Festivalis kasmet sudaro šiuolaikinio džiazo programą, atliekamą Lietuvos ir užsienio muzikantų.

Praeityje publika labiausiai patikusiam atlikėjui skirdavo Jazz Eaters Award apdovanojimą. Šiuo metu teikiamas Kaunas Jazz Award.

Vietos 

Festivalis stengiasi įtraukti kuo daugiau miestų erdvių, vyksta įvairiose vietose. Tradicinės koncertų vietos:

 Compensa koncertų salė (Vilnius)
 Kauno choralinė sinagoga
 Kauno rotušė
 Nacionalinis Kauno dramos teatras
 Nepriklausomybės aikštė
 Raudondvario dvaro renginių salė
 Trakų salos pilis (vasaros koncertas)
 VDU Didžioji salė
 Vienybės aikštė
 Volfas Engelman studija
 Vytauto Didžiojo bažnyčia
 Žalgirio arena

Ankstesnės festivalio koncertų vietos:
 Girstučio kultūros centras
 Kauno sporto halė
 Klubas Combo
 Vilniaus Kongresų rūmai

Nuorodos 

 Festivalio tinklalapis 
 Apie festivalį Kaunas Jazz
 Baltic Times: džazas Lietuvoje

Taip pat skaitykite 

 Birštonas Jazz
 Vilnius Jazz
 Vilnius Mama Jazz

Lietuvos džiazo festivaliai
Kauno renginiai
Lietuvos kasmetiniai renginiai
Dobrovolsko kaimo gyvenvietė

Dobrovolsko kaimo gyvenvietė () – administracinis vienetas kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Krasnoznamensko rajono pietrytinėje dalyje. Centras – Dobrovolskas.

Istorija 
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Ribojasi vakaruose su Vesnovo kaimo, šiaurės vakaruose su Krasnoznamensko miesto, šiaurėje su Aleksejevkos kaimo gyvenvietėmis, Šakių rajono savivaldybės Sudargo seniūnija, rytuose 2 su Slavikų seniūnija, rytuose – su Kudirkos Naumiesčio seniūnija, pietryčiuose – su Kybartų seniūnija, pietuose – su Nesterovo rajono Prigorodnojės kaimo ir Iljušino kaimo gyvenvietėmis.  Pagrindinė ekonomikos šaka – žemės ūkis.

2010 m. Rusijos gyventojų surašymo duomenimis buvo 4433 gyventojai.

Gyvenvietės 

Kaliningrado srities įstatymu Nr. 256. Dobrovolsko kaimo gyvenvietę sudaro gyvenvietės:  
 Bolotnikovas,
 Dobrovolskas,
 Kutuzovas,
 Leskovas,
 Losevas,
 Mičiurinas,
 Mirnas,
 Nikitovka,
 Novouralskas,
 Ostrogožskojė,
 Paporotnojė,
 Pobedinas,
 Poltavskojė,
 Pskovskojė,
 Tretjakovas,
 Vysokojė,
 Žarovas,
 Železnodorožnojė.

Kitos gyvenamosios vietovės: 
 Archangelskojė
 Beregovojė
 Kovpakovas
 Kubanka
 Lužskojė
 Izmailovas
 Novouralskas
 Ovražkinas
 Pravdinas
 Razinas
 Venskai
 Pravdinas
 Šatilovas
 Zabolotnojė

Gyventojai

Šaltiniai 

Kaliningrado srities kaimo gyvenvietės
Krasnoznamensko rajonas
Gvadaras

Gvadaras () – miestas pietvakarių Pakistane, Beludžistano provincijoje, Arabijos jūros pakrantėje, prie Omano įlankos žiočių, Makrano regione. Gyventojų dauguma – beludžiai.

Gvadaras yra stategiškai svarbus, sparčiai besivystantis jūrų uostas. Jo metinė apyvarta 2008 m. siekė 52 tūkst. tonų. 14 km už miesto yra oro uostas, pro miestą eina Makrano plentas.

Istorija 

1783–1958 m. Gvadaras buvo Maskato sultonato dalimi. 2002–2005 m. kinai pastatė naują, modernų uostą.

Pakistano miestai
Larkana

Larkana () – miestas pietų Pakistane, Sindo provincijoje, į pietvakarius nuo Sukuro, prie Gharo kanalo. Pro miestą eina Sukuro-Karačio geležinkelis. Verčiamasi žemės ūkiu (cukranendrių, vaisių, daržovių, alyvuogių auginimu).

Istorija 

Larkanos apylinkėse yra Indo slėnio civilizacijos miesto Mohendžo Daro griuvėsiai. Larkanos miestas įkurtas britų XIX a. pab.

Pakistano miestai
Čeremchos valsčius

Čeremchos valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Centras – Čeremcha. Ribojasi su Kleščelės, Mileičicės, Nužeco Stacjos valsčiais ir Gudija.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. V a. į šias vietoves atsikraustė slavų gentis mozūrai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1795 m. buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijos valdose. 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 203,2 km², iš kurių:
 ariama žemė: 48 %
 miškai: 43 %
 vandens telkiniai: 9 %
Valsčius sudaro 5,96 % Hainuvkos apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1290,39 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 3 824 žmonės:
 Lenkai – 67,4 % (2 578);
 Gudai – 28,7 % (1 098);
 Ukrainiečiai – 3,1 % (120);
 Kiti – 0,7 % (28).

Administracinis suskirstymas 
Bereziščė, Bobruvka, Borkai, Chleviščė, Čeremcha, Čeremcha Viešas, Derhavka, Gaikai, Jancevičė, Konikas, Kuzava, Opaka Duža, Opalovanka, Osipas, Piščatka, Podorabiai, Pohulanka, Polovcė, Požnikai, Repišča, Selakievičas, Staviščė, Terechai, Turovščizna, Vulka Terechovska ir Zubačė.

Šaltiniai 

 
Hainuvkos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Dubičės Cerkevnės valsčius

Dubičės Cerkevnės valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Centras – Dubiče Cerkevnė. Ribojasi su Čižės, Hainuvkos, Kleščelės, Orlos valsčiais ir Gudija.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. V a. į šias vietoves atsikraustė slavų gentis mozūrai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Po unijos rytinė valsčiaus dalis ir toliau priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijai iki 1795 metų, o vakarinė dalis 1569–1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Rytinė valsčiaus dalis 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Vakarinė valsčiaus dalis 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui ir nuo 1807 m. prijungta prie Rusijos imperijos Gardino gubernijos. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 151,19 km², iš kurių:
 ariama žemė: 46 %
 miškai: 45 %
 vandens telkiniai: 9 %
Valsčius sudaro 9,31 % Hainuvkos apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1483,18 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 2 062 žmonės:
 Gudai – 81,3 % (1 677);
 Lenkai – 16,6 % (343);
 Ukrainiečiai – 1,55 % (32);
 Kiti – 0,48 % (10).

Administracinis suskirstymas 
Čechi Orlanskiai, Dlugi Brudas, Dubiče Cerkevnė, Dubiče Tofilovcė, Gurni Grudas, Graboviecas, Istokas, Jagodnikai, Jakubovas, Jelonka, Jodluvka, Klakovas, Koriciskai, Krongle, Kraskovščizna, Nikiforovščizna, Pasečniki Male, Piaskai, Rutka, Semivolokai, Stari Korninas, Stažina, Verstokas, Vilukai, Vitovas, Vojnuvka, Vigonas ir Zabagoniai.

Šaltiniai 

 
Hainuvkos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Hainuvkos valsčius

Hainuvkos valsčius (, ) – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Centras – Hainuvka. Ribojasi su Bialoviežos, Čižės, Dubičės Cerkevnės, Narevo, Narevkos valsčiais ir Gudija.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Po unijos rytinė valsčiaus dalis ir toliau priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijai iki 1795 metų, o vakarinė dalis 1569–1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Rytinė valsčiaus dalis 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Vakarinė valsčiaus dalis 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui ir nuo 1807 m. prijungta prie Rusijos imperijos Gardino gubernijos. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto srities, Hainuvkos rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Novoberezovo valsčiui. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 293,15 km², iš kurių:
 ariama žemė: 37 %
 miškai: 56 %
 vandens telkiniai: 6 %
Valsčius sudaro 18,05 % Hainuvkos apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1233,01 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 4 494 žmonės:
 Gudai – 64,9 % (2 917);
 Lenkai – 34,2 % (1 541);
 Rusai – 0,22 % (10);
 Kiti – 0,57 % (26).

Administracinis suskirstymas 
Basenas, Bielščizna, Bokuvka, Borekas, Borisuvka, Chitra, Čižikai, Dubiče Osočne, Dubinai, Dubinska Ferma, Golakova Šija, Kotuvka, Lipinai, Lozice, Maidanas, Mikolajovi Lasas, Mochnate, Nove Berezovas, Nove Korninas, Novoberezovas, Novokorninas, Novosadai, Olchova Kladka, Olšina, Ožeškovas, Pasečniki Duže, Pasečniki Stebkai, Pasečniki Vielkiai, Postolovas, Progale, Puciska, Pžechodai, Sacharevas, Savini Grudas, Skriplevas, Smolani Sadekas, Soroča Nužka, Sosnuvka, Stare Berezovas, Topilas, Trivieža, Vasilkovas, Vigoda, Vigonas, Zvodzeckiai ir Žepiska.

Šaltiniai 

 
Hainuvkos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Kleščelių valsčius

Kleščelės valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Centras – Kleščelė. Ribojasi su Bočkų, Čeremchos, Dubičės Cerkevnės, Mileičicės, Orlos valsčiais ir Gudija.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Po unijos pietinė valsčiaus dalis ir toliau priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijai iki 1795 metų, o šiaurinė dalis 1569–1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Pietinė valsčiaus dalis 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Šiaurinė valsčiaus dalis 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1842 m. Rusijos imperijos Balstogės sričiai. Nuo 1842 m. iki 1914 m. Rusijos imperijos Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto srities, Kleščelės rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1952–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Poličnos valsčiui. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 142,62 km², iš kurių:
 ariama žemė: 54 %
 miškai: 38 %
 vandens telkiniai: 8 %
Valsčius sudaro 8,78 % Hainuvkos apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1190,04 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Biala Stražas, Daše, Dobrovoda, Dombrova, Gruzka, Kleščelė, Košna, Kuraševas, Piotrovščizna, Pogrebai, Polična, Repčice, Rovai, Sadas, Sakai, Suchovolce, Toporkai, Zalešanai ir Žukai.

Šaltiniai 

 
Hainuvkos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Narevkos valsčius

Narevkos valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Centras – Narevka. Ribojasi su Bialoviežos, Hainuvkos, Michalovo, Narevo valsčiais ir Gudija.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1795 m. buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijos valdose. 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1921–1939 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Masevo ir Tarnopolio valsčiams. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Stare Levkovo valsčiui. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 339,48 km², iš kurių:
 ariama žemė: 25 %
 miškai: 65 %
 vandens telkiniai: 10 %
Valsčius sudaro 20,91 % Hainuvkos apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1720,92 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 4 199 žmonės:
 Lenkai – 52,2 % (2 193);
 Gudai – 47,2 % (1 985);
 Kiti – 0,5 % (21).

Administracinis suskirstymas 
Babia Gura, Bačinscai, Bazilove, Bernacki Mostas, Bielscai, Bokove, Borove, Ceremkai, Chominščizna, Dombrova, Eliašukai, Gnilecas, Grodziskas, Gruškai, Guščevina, Janovas, Kapitanščizna, Kasjanai, Kordonas, Krinica, Kruhlikas, Lančinas, Lešna, Lozove, Ludvinovas, Luka, Maruška, Michnuvka, Miklaševas, Minkuvka, Mostkai, Narevka, Nova Luka, Nove Levkovas, Nove Masevas, Novinai, Ochrimai, Olchuvka, Osove, Pasekai, Planta, Podlevkoviai, Podochrimai, Polimiai, Porosle, Prentai, Semianuvka, Semieniakovščizna, Skupovas, Slobudka, Smolnica, Stare Levkovas, Stare Masevas, Stari Dvuras, Stočekas, Sušči Borekas, Švinoroje, Tarnopolis, Zablotčizna, Zabrodai ir Zamoše.

Šaltiniai 

 
Hainuvkos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Narevo valsčius

Narevo valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Centras – Narevas. Ribojasi su Bialoviežos, Bielsko, Čižės, Hainuvkos, Michalovo, Narevkos ir Zabluduvo valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1842 m. Rusijos imperijos Balstogės sričiai. Nuo 1842 m. iki 1914 m. Rusijos imperijos Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1934 m. ir 1952–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Losinkos valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 339,48 km², iš kurių:
 ariama žemė: 25 %
 miškai: 65 %
 vandens telkiniai: 10 %
Valsčius sudaro 20,91 % Hainuvkos apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1720,92 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Ancutai, Bialkai, Bruškovščizna, Chrabostuvka, Cimochai, Cisai, Doratinka, Gorendai, Gorodčinas, Gorodziskas, Gradočnas, Haidukovščizna, Istokas, Ivankai, Janovas, Kačalai, Kotluvka, Kovela, Kožlikai, Kživiecas, Kutova, Lachai, Lapuchuvka, Losinka, Makuvka, Narevas, Novinikas, Novosiulka, Odrinkai, Ogrodnikai, Paškovščizna, Podboroviska, Podvaškai, Pžibudkai, Puchlai, Radžkai, Rohozai, Ribakai, Sakai, Skariševas, Soce, Stavekas, Tokarovščizna, Tžešcianka, Tineviče Duže, Tineviče Male, Usnarščizna, Vanevas, Vaškai ir Zablociai.

Šaltiniai 

 
Hainuvkos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Čižų valsčius

Čižų valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Centras – Čižai. Ribojasi su Bielsko, Dubičės Cerkevnės, Hainuvkos, Narevo ir Orlos valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1842 m. Rusijos imperijos Balstogės sričiai. Nuo 1842 m. iki 1914 m. Rusijos imperijos Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1952–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Kleinikų valsčiui. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 134,2 km², iš kurių:
 ariama žemė: 86 %
 miškai: 7 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 8,27 % Hainuvkos apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1107,67 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 2 787 žmonės:
 Gudai – 81,8 % (2 280);
 Lenkai – 16,8 % (469);
 Ukrainiečiai – 0,96 % (27);
 Kiti – 0,39 % (11).

Administracinis suskirstymas 
Bujakovščizna, Čižai, Hrabniakas, Hukovičė, Kamienas, Kleinikai, Kojlai, Kuraševas, Ladai, Lenevas, Leščinai, Luščė, Maksimovščizna, Možė, Osuvka, Podviežanka, Podžečanai, Rakovičė, Sapovas, Šostakovas, Viežanka, Vulka ir Zbučas.

Šaltiniai 

 
Hainuvkos apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Lapių valsčius (Balstogės apskritis)

Apie 1940–1945 m. Baltarusijos TSR egzistavusi rajoną žr. Lapių rajonas;
 Apie 1954–1975 m. Lenkijoje egzistavusią apskritį žr. Lapių apskritis.
Lapių valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Lapiai. Ribojasi su Choroščo, Pošvientnės, Sokolų, Suražo ir Turošno Košcelnos valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1914 m. priklausė Rusijos imperijos, Lenkijos Kongreso karalystės, Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos, Lenkijos karalystės, Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Lapių rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. Nuo 1954 m. iki 1975 m. priklausė Lapių apskričiai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 127,57 km², iš kurių:
 ariama žemė: 61 %
 miškai: 14 %
 vandens telkiniai: 25 %
Valsčius sudaro 4,27 % Balstogės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1306,23 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 23 396 žmonės:
 Lenkai – 96,2 % (22 520);
 Kiti – 3,7 % (876).

Administracinis suskirstymas 
Bokinai, Danilovo Duže, Danilovo Male, Gonsuvka Oleksinas, Gonsuvka Ose, Gonsuvka Skvarkai, Gonsuvka Somachai, Lapiai, Lapi Dembovina, Lapi Kolpakai, Lapi Korčakai, Lapi Linkai, Lapi Plušniakai, Lapi Šolaidai, Nova Lupianka, Plonka Košcelna, Plonka Kozlai, Plonka Matiskai, Plonka Strumianka, Roški Vlodkai, Roški Vodžkai, Stara Gonsuvka, Stara Lupianka, Uhovas ir Vulka Vanevska.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Pošvientnės valsčius

Pošvientnės valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Pošvientne. Ribojasi su Bransko, Lapių, Novės Piekutų, Sokolų, Suražo ir Viškų valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1914 m. priklausė Rusijos imperijos, Lenkijos Kongreso karalystės, Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos, Lenkijos karalystės, Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Lapių rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. Nuo 1954 m. iki 1975 m. priklausė Lapių apskričiai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 114,33 km², iš kurių:
 ariama žemė: 63 %
 miškai: 29 %
 vandens telkiniai: 8 %
Valsčius sudaro 3,83 % Balstogės apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1577,17 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Bžozovo Antoniai, Bžozovo Chabdai, Bžozovo Chžčonai, Bžozovo Chžčonkai, Bžozovo Korabiai, Bžozovo Muzilai, Bžozovo Pankai, Bžozovo Solnikai, Bžozovo Stare, Chomizna, Dzeržkai, Dzeržki Zombkai, Gabrisinas, Golembiai, Grochai, Juzefinas, Kaminskie Jaskai, Kaminskie Ocioskai, Kaminskie Pliškai, Kaminskie Viktorai, Kuranas, Liza Nova, Liza Stara, Lukavica, Marinkai, Ostruvas, Pietkovas, Pietkovo Drugiai, Porošl Gluchai, Porošl Vojslavai, Pošvientne, Stočekas, Turekas, Vilkovo Nove, Vilkovo Stare, Volkunai, Zdrodi Nove ir Zdrodi Stare.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Suražo valsčius

Suražo valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Suražas. Ribojasi su Juchnoveco Košcelnių, Lapių, Pošvientnės, Turošno Košcelnos ir Viškų valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1923 m. veikė Suražo valsčius, kurį sudarė miesto teises praradęs Suražo kaimas. 1919–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Zavikų valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Lapių rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. Nuo 1954 m. iki 1975 m. priklausė Lapių apskričiai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 76,6 km², iš kurių:
 ariama žemė: 78 %
 miškai: 14 %
 vandens telkiniai: 8 %
Valsčius sudaro 2,57 % Balstogės apskrities.

Demografija 
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 2390,74 zlotai.

Administracinis suskirstymas 
Doktorce, Koncovizna, Kovale, Lešnia, Ostaše, Ostruvas, Rinkai, Šredzinskiai, Zavikai, Zaviki Ferma, Zimnochi Suslai ir Zimnochi Šviechai.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Turošno Košcelnos valsčius

Turošno Košcelnos valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Turošn Košcelna. Ribojasi su Choroščo, Juchnoveco Košcelnių, Lapių ir Suražo valsčiais.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Lapių rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. Nuo 1954 m. iki 1975 m. priklausė Lapių apskričiai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 140,03 km², iš kurių:
 ariama žemė: 62 %
 miškai: 24 %
 vandens telkiniai: 14 %
Valsčius sudaro 4,7 % Balstogės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1424,7 zlotai.

Tautinė sudėtis 

2002 m. gyveno 5 126 žmonės:
 Lenkai – 98,8 % (5 068);
 Gudai – 0,4 % (24);
 Kiti – 0,6 % (34).

Administracinis suskirstymas 
Baciutai, Baciuti Kolonija, Barščuvka, Bojarai, Borovskie Ciborai, Borovskie Gzikai, Borovskie Michalai, Borovskie Olkai, Borovskie Skurkai, Borovskie Vipichai, Borovskie Žakai, Chodorai, Čački Male, Čački Vielkiai, Dobrovoda, Dolkai, Ivanuvka, Juraškai, Lubeikai, Markovščizna, Neckai, Nevodnica Koricka, Nevodnica Košcelna, Pomigače, Stočkai, Tolče, Topilecas, Topilec Kolonija, Tripuciai, Turošn Dolna, Turošn Košcelna, Zalesianai ir Zavadai.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Liutnia

Liutnia – muzikos instrumentas, gnaibomasis chordofonas. Vienas seniausių styginių muzikos instrumentų; ilgakalės liutnios yra žinomos iš Senovės Babilono ir Egipto laikų. Trumpakaklės liutnios vėliau susiformavo Vidurio Rytuose – Rytų Mesopotamijoje, Baktrijoje ir Gandharoje, jos buvo persiško barbado ir arabų ūdo pirmtakės. Europietiška liutnia atsirado ir arabų ūdo, jos pavadinimas kilo iš arabų al'Ūd (medžio pliauska, smilkalo lazdelė).

Konstrukcija 

Liutnios korpusas yra perpjautos kriaušės pavidalo, gaubto dugno, suklijuoto iš plonų medžio juostelių, viršuje dengtas plokščia rezonansine deka su išpjaustyta ir ornamentais puošta apvalia garsaskyle (rozete). Aplink platų trumpą kaklelį aprištos septynios ar daugiau padalos, o galvutė beveik stačiu kampu atlenkta atgal. Senovėje liutnios buvo dviejų pagrindinių tipų: daug ilgesnio kaklo už korpusą ir truputį trumpesnio kaklo, nei korpusas. XVI a. klasikinio tipo liutnios turėjo 11 stygų, sugrupuotų 6 eilėmis. Iš daugelio liutnios derinimų, labiausiai buvo paplitę renesansinis ir barokinis. Skambinama pirštais arba brauktuku.

Istorija 
Manoma, kad liutnios prototipas ūdas į Europą pateko kartu su Ispaniją užkariavusiais maurais apie 711 m. XVI–XVII a. buvo vartojama įvairių modelių liutnios. Italijoje paplito mandolina ir jos atmainos, Artimuosiuose Rytuose vartotas tambūras, Kinijoje pipa, Japonijoje biva, Indijoje sitaras, Turkijoje, Balkanuose sazas, Graikijoje buzukis. Lietuvoje didžiojo kunigaikščio ir kituose dvaruose liutnininkai dirbo XVI–XVII a., buvo sukurta pjesių liutniai. Žymiausi liutniai rašę kompozitoriai – O. Petručis, V. Kapriola, F. da Milanas, V. Bakfarkas, J. Daulandas. Po 1650 m. liutnios meno centru tapo Vokietija.

Šaltiniai 

Styginiai instrumentai
Juchnoveco Košcelnių valsčius

Juchnoveco Košcelnių valsčius () – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Juchnovec Košcelnai. Ribojasi su Bielsko, Choroščo, Suražo, Turošno Košcelnos, Viškų, Zabluduvo valsčiais ir Balstogės miestu.

Istorija 

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1997 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Juchnovec Dolnų valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 172,06 km², iš kurių:
 ariama žemė: 74 %
 miškai: 17 %
 vandens telkiniai: 9 %
Valsčius sudaro 5,76 % Balstogės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1333,22 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Barankai, Biele, Bogdankai, Brončanai, Čerevkai, Dorožkai, Hermanuvka, Holuvki Duže, Holuvki Male, Horodnianai, Hrineviče, Ignatkai, Ignatki Kolonija, Ignatki Osiedle, Izabelinas, Janoviče, Janoviče Kolonija, Juchnovec Dolnai, Juchnovec Dolni Kolonija, Juchnovec Gurnai, Juchnovec Košcelnai, Kleosinas, Klevinovas, Kojranai, Kolonija Koplanai, Koplanai, Kozovščizna, Kožanai, Ksežinas, Ksežino Kolonija, Levickiai, Levickie Kolonija, Levickie Stacja, Mankovizna, Nevodnica Nargilevska, Nevodnica Nargilevska Kolonija, Ogrodničkai, Olmontai, Pankai, Rostoltai, Rumeikai, Simunai, Solničkai, Stanislavovas, Šerenosai, Šrudlesiai, Tričuvka, Turčinas, Vojškai, Vulka, Zajončkai, Zaleskiai ir Zlotnikai.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai
Zabluduvo valsčius

Apie 1940–1945 m. Baltarusijos TSR egzistavusi rajoną žr. Zabluduvo rajonas.
Zabluduvo valsčius () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Zabluduvas. Ribojasi su Bielsko, Grudeko, Juchnoveco Košcelnių, Michalovo, Narevo, Supraslio valsčiais ir Balstogės miestu.

Istorija 
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Šiaurinė valsčiaus dalis nuo XIII a.-XIV a. iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o pietinė valsčiaus dalis po 1569 m. Liublino unijos iki 1795 m. priklausė Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1842 m. Rusijos imperijos Balstogės sričiai. Nuo 1842 m. iki 1914 m. Rusijos imperijos Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Zabluduvo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1952–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Ribolų valsčiui. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra 

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 348,14 km², iš kurių:
 ariama žemė: 62 %
 miškai: 31 %
 vandens telkiniai: 7 %
Valsčius sudaro 11,66 % Balstogės apskrities.

Gyventojai 

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1288,99 zlotai.

Tautinė sudėtis

Administracinis suskirstymas 
Aleksiče, Bobrova, Bogdaniecas, Borovikai, Celuškai, Davidoviče, Dobžiniuvka, Folvarki Male, Folvarki Tilvickiai, Folvarki Vielkiai, Gneciukai, Halickiai, Juzefovas, Kamionka, Kaniukai, Kolpakai, Košciukuvka, Kovalovce, Kožlikai, Krasne, Krinickiai, Kucharuvka, Kudriče, Kurianai, Laškai, Lubnikai, Lukianai, Malinka, Mineviče, Novosadai, Ochremoviče, Olšanka, Ostruvkai, Pasinkai, Pavlai, Ploskiai, Protasai, Rafaluvka, Ribolai, Rudnica, Seškai, Skribiče, Slomianka, Solnikai, Tatarovce, Zabluduvas, Zabluduv Kolonija, Zaciše, Zagrušanai, Zajezerce, Zvierkai, Žepnikai, Živkovas ir Žukai.

Šaltiniai 

 
Balstogės apskritis
Palenkės vaivadijos valsčiai