joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Petkūnų tvenkinys

Petkūnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 1 km į pietvakarius nuo Kamajų miestelio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Jaros-Šetekšnos intakas) 2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,47 km, plotis – iki 0,23 km. Yra nedidelė salelė. Skersai kertantis kelias tvenkinį dalija į 2 dalis. Altitudė 108,3 m. Krantai žemi. Rytiniame krante stūkso miškelis. Aplinkui plyti dirbami laukai ir įsikūręs Mieliūnų kaimas.

Tvenkinys įrengtas 1969 m.

Šaltiniai 

 Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

Rokiškio rajono tvenkiniai
Leiknir Reykjavík

Reikjaviko „Leiknir“ – Islandijos futbolo klubas iš Reikjaviko.

Istorija 
1973 m. klubą įkūrė keli bičiuliai ir kaimynai. Tuo metu žaisdavo mėgėjų lygose. 

2015 m. klubas debiutavo elito divizione. liko 11 vietoje (priešpaskutiniai) ir iškrito į žemesnį divizioną.

Pasiekimai 
 2014 m. tapo pirmojo diviziono nugalėtojais (antros pakopos pirmenybėse).
 2015 m. debiutavo elito divizione, tačiau jame neįsitvirtino (užėmė 11 vietą), bei prarado vietą elite.

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Leiknir Reykjavik
Katyčių Švč. Mergelės Marijos Globos koplyčia

Katyčių Švč. Mergelės Marijos Globos koplyčia – Katyčių Švč. Mergelės Marijos Globos parapijos maldos namai, Šilutės dekanato katalikiška koplyčia, stovinti Katyčių miestelyje, Šilutės rajone. Aptarnauja atvažiuojantis kunigas iš Žemaičių Naumiesčio.

Maldos namai įkurdinti nuo sovietmečio likusiame ir pertvarkytame vaikų darželio pastate. Jame kartu įrengta šarvojimo salė. Šalia pastatyta varpinė. Šventorius yra iš pietų pusės nuo koplyčios, priešais įėjimą, apjuostas metaline tvora ir gyvatvore. Jame taip pat stovi pavėsinė su suolais, stulpinė koplytėlė.

Maldos namai įrengti dalyje darželio pastato, antrajame aukšte. Užima dvi susisiekiančias patalpas, kuriose yra apie 80 sėdimų vietų. Prie galinės sienos, ant pakylos, pastatyti elektriniai vargonėliai ir vietos choristams.

Varpinė 

Minint Žemaitijos krikšto 600 metų jubiliejų, Katyčių seniūnijos bendruomenė susitelkė kilniam darbui – prie katalikų maldos namų pastatyti varpinę. Ji baigta statyti 2015 m. rugsėjo 4 d. Jos statybos pabaigtuvių ir pašventinimo iškilmės įvyko 2016 m. lapkričio 26 d.

Varpinės pastatymo iniciatorius Katyčių seniūnas Jonas Lukošaitis susilaukė daugumos gyventojų, taip pat tuomečių Žemaičių Naumiesčio Šv. Arkangelo Mykolo bažnyčios kunigų Kazimiero ir Arvydo Lesčiauskų pritarimo. Šią idėją palaikė Telšių vyskupija. Informacija apie projektą buvo išdėstyta tam skirtoje interneto svetainėje, draugų ir rėmėjų ratas plėtėsi socialiniame tinkle „Facebook“.

Buvo paruoštas varpinės projektas (arch. Arūnas Liočas). Numatyta kiemelyje pastatyti 17 m aukščio varpinę, dengtą medžio skiedrų stogeliu bei ant lauko riedulių monolitinės platformos pastatyti Žemaitijos laukų akmenį su pritvirtinta metalo lentele ir įrašu. Fundatorių pageidavimu ant akmens pastatyta Šv. Mergelės Marijos skulptūra (aut. Edmundas Naujokas iš Juknaičių). Dalyvaujant Telšių vyskupui Jonui Borutai ir gausiam būriui svečių buvo pašventinta Katyčių varpinė. Statinio pamate įbetonuota kapsulė su varpinės statybos istorija, aukotojų sąrašu ir žodžiais ateities kartoms: „Tegul ši varpinė paragins visus tikinčiuosius tvirtai išlaikyti ir savo gyvenimu liudyti tą tikėjimo dovaną“.

Varpinėje pakabintas varinis varpas, gautas iš senojo Klaipėdos kariljono 36 varpų rinkinio, 4-asis pagal dydį, 470 kg svorio. Nors varpas katytiškiams buvo padovanotas, tačiau varpinės statyba, medžiagos ir papuošimai atsiėjo apie 5,8 tūkst. eurų. Panaši varpinė yra Tauragėje, ant Vymerio kalno.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Telšių vyskupija. Katyčių Švč. Mergelės Marijos Globos parapija

Katyčiai
Šilutės rajono koplyčios
Usėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų koplyčia

Usėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų parapijos koplyčia stovi Šilutės rajone, Usėnuose. Katalikų koplyčia naujai atidaryta, veikia nuo 2002 m. Joje vyksta sekmadieninės pamaldos, kasmetiniai Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų atlaidai (kartu su seniūnijos vasaros švente). Aptarnauja atvažiuojantis kunigas iš Pagėgių.

Ant sienos maldų salėje pakabinti įrėminti Telšių vyskupijos ir Vatikano dekretai dėl Usėnų parapijos. Koplyčioje įrengta apie 90 vietų. Čia lankosi visos seniūnijos - Usėnų, Žemaitkiemio, Galzdonų, Kavolių, Meišlaukių, Stremenių, Svaraitkiemio, Užpelkių ir kitų mažesnių kaimų gyventojai.

Usėnų maldos namai pagal panaudos sutartį iš Šilutės rajono savivaldybės priklauso Usėnų seniūnijos bendruomenei. Sutartis nuolat atnaujinama. Maldos namus iš savo lėšų apšildo seniūnija ir bendruomenė, tikintieji apmoka tik sunaudotos elektros energijos išlaidas.

Istorija 

Usėnuose ir apylinkėse nuo seno gyveno evangelikai liuteronai, kurie vykdavo melstis į artimiausią Plaškių evangelikų liuteronų bažnyčią. Usėnuose bažnyčios nebūta. Po Antrojo pasaulinio karo vietos gyventojų smarkiai sumažėjo, atsikėlė daug katalikų tikėjimo žmonių. Jie važinėjo daugiausiai į Rukų šv. Antano Paduviečio bažnyčią. Usėniškiai yra laidojami Rukų kapinėse.

Apie 700 gyventojų turinčių Usėnų bendruomenė su pasiūlymu ir prašymu įkurti koplyčią kreipėsi į tuometinį kunigą Olijandą Jurevičių. Jo palaikymo ir didelės pagalbos dėka buvo įrengti maldos namai. Jie atidaryti 2002 m. vienoje iš kultūros centro patalpų, antrajame aukšte. Ant priekinio fasado sienos virš įėjimo buvo įtaisytas medinis kryžius. Visus remonto darbus atliko patys seniūnijos gyventojai, o piniginėmis lėšomis rėmė visi seniūnijos gyventojai. Už surinktus pinigus buvo suremontuotos patalpos, pagamintas kryžius, klausykla. Suolus ir kitus reikalingus atributus parūpino kun. O. Jurevičius. Jis ir dar du kunigai dalyvavo maldos namų atidarymo Šv. Mišiose. 

2010 m. lapkričio 6 d. Telšių vyskupas Jonas Boruta savo dekretu nr. 1057 Usėnų koplyčiai suteikė Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų titulą. 2011 m. Vatikano Apaštališkoji penitenciarija išleido dekretą, suteikiantį koplyčiai visuotinius atlaidus (šis dokumentas įrėmintas ir pakabintas koplyčioje).

2013-2014 m. seniūnijos bendruomenė projektinėmis Europos sąjungos lėšomis naujai suremontavo patalpas: įrengė šildymą, pakeitė duris, grindų dangą, naujai įrengė apšvietimą. 

Koplyčią aptarnavę kunigai
 Olijandas Jurevičius 
 Vytautas Gedvainis
 Kazys Žutautas

Šaltiniai 

Šilutės rajono koplyčios
Juknaičių Šv. Jono Krikštytojo koplyčia

Juknaičių Šv. Jono Krikštytojo koplyčia – katalikų koplyčia, stovinti Šilutės rajone, Juknaičiuose. Aptarnauja Šilutės Šv. Kryžiaus parapijos kunigas. Vyksta sekmadieninės pamaldos, kasmetiniai Šv. Jono Krikštytojo atlaidai.

Istorija 

Koplyčia įrengta 1995 m. Nepriklausomybės metais čia buvo įkurta Romos katalikų Juknaičių parapija. Juknaičių ūkio direktorius Zigmantas Dokšas materialiai rėmė bažnytėlę įrengiant altorių, suolus, klausyklas, vargonus, savo lėšomis nuliedino naują varpą ir finansavo varpinės sutvarkymą.

Architektūra 

150 vietų koplyčia stovi XX a. II pusėje suprojektuotų gatvių – A. ir R. Kiškių ir Šiloko – sandūroje pastatytų Savarankiško gyvenimo namų komplekse. Juknaičių gyvenvietė yra pripažinta saugoma urbanistinio kraštovaidžio kultūros vertybe  (unikalus kodas ). Koplyčia stovi uždaro, kvadrato formos kieme tolimajame kampe. Iš gatvės patenkama pro vartus–varpinę, kvadrato įstrižainės linijoje įrengtu taku. Šalia jo priešais koplyčią stovi dekoratyvinė skulptūra (skulpt. Stanislovas Kuzma). Palyginti stambus bronzinis kūrinys saugumo sumetimais atkeltas iš pirminės atviros vietos. Prie koplyčios pritvirtinta metalinė lentelė su įrašu (sunkiai įskaitomu) apie jos pastatymą: „Bažnytėlė ir senelių namai pastatyti Juknaičių eksperimentinio ūkio lėšomis 1989 m. Architektas ?“.

Koplyčioje įrengta dviaukštė, vientisa erdvė, kurią apjungia pagrindinis altorius. Jo konstrukcija iškilusi iki pastogės. Laiptais patenkama į maldų salę, įrengtą antrame aukšte. Ji yra kampo formos plano, kurio priekyje pastatytas altorėlis.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Telšių vyskupija. Juknaičių Šv. Jono Krikštytojo parapija

Šilutės rajono koplyčios
Juknaičiai
FC Kyran

Šymkento „Kyran“ – Kazachijos futbolo klubas iš Šymkento.

Istorija 
Klubas įkurtas 2010 m. ir tuo metu vadinosi Šymkento „Tarlan“. Žaidė Antroje šalies lygoje (trečios pakopos pirmenybėse).

Nuo 2011 m. komanda žaidė Pirmoje lygoje. 

2012 m. pasikeitė pavadinimą ir tapo Šymkento „Kyranu“. (Žaidė Pirmoje lygoje.) 

2014 m. kovojo perinamosiose rungtynėse dėl patekimo į elito divizioną su FK Taraz. Vieneriose rungtynėse sprendėsi kas pateks į elito divizioną. Pagrindinis laikas ir pratęsimas baigėsi lygiosiomis. komanda baudinių serijoje pralaimėjo ir į Premjer lygą nepateko. Toliau žaidė Pirmoje lygoje. 

2018 m. Pirmoje šalies lygoje užėmė 3 vietą. Žaidė pereinamosiose rungtynėse su „Irtyš“. Namuose pralaimėjo 0-3.

Logotipo kaita

Spalvinė gama 
Mėlyna ir geltona spalvos.

Pasiekimai 
 2014 m. Pirmoje lygoje užimta antroji vieta.

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Globalsportsarchive
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai)
 RSSSF duomenų bazė (Pirmos lygos sezonai)

Kyran
Wilhelm List

Vilhelmas Listas (, g. 1880 m. gegužės 14 d. Oberkirchberge – 1971 m. rugpjūčio 17 d. Garmiše-Partenkirchene) – vokiečių karinis veikėjas, Vermachto feldmaršalas (1940 m.).

Biografija 
Gimė Badeno-Viurtembergo žemės rytiniame Oberkirchbergo miestelyje gydytojo šeimoje. 1898 m., baigęs Miuncheno gimnaziją, savanoriu įstojo į Bavarijos pirmąjį išminuotojų batalioną. 1900 m. tapo leitenantu. 1911 m. baigė Bavarijos karo akademiją. 1913 m. kovą pakeltas į kapitonus.

Prieš Pirmąjį pasaulinį karą tarnavo Bavarijos generaliniame štabe. Karo pradžioje tęsė tarnybą Bavarijos armijos 2-ojo korpuso štabe. 1916 m. vasarą tarnavo Bavarijos karo ministerijoje. Vėliau tarnavo Armijų grupės Strantz štabe. Nuo 1917 m. vasario buvo Bavarijos 8-osios rezervinės divizijos štabo operatyvinio skyriaus viršininku.

Po karo tarnavo Reichsvere. 1919 m. rugsėjį pakeltas į majorus. Tarnavo įvairiuose kariuomenės štabuose. 1923 m. balandį paskirtas 19-ojo pėstininkų pulko jėgerių bataliono vadu. 1924 m. pakeltas į pulkininkus leitenantus. Nuo 1926 m. tarnavo Karo ministerijoje. 1927 m. kovą pakeltas į pulkininkus bei paskirtas Karo ministerijos Mokymų departamento viršininku. Nuo 1930 m. vasario – Dresdeno pėstininkų mokyklos viršininkas. Tų pat metų spalį pakeltas į generolus majorus, o 1932 m. – į generolus leitenantus. 1933 m. paskirtas IV pėstininkų divizijos ir Dresdeno karo apygardos vadu. 1935 m. tapo VI karo apygardos vadu. Sudetų krašto okupacijos metu vadovavo Vermachto armijos grupei. 1939 m. balandį pakeltas į generolus pulkininkus.

Antrojo pasaulinio karo pradžioje, Įsiveržimo į Lenkiją metu, vadovavo XIV armijai. Prancūzijos užpuolimo metu vadovavo XII armijai. 1940 m. liepos 19 d. jam, kaip ir dar 11 Vermachto aukščiausio rango generolų, buvo suteiktas feldmaršalo laipsnis už jų veiksmus žaibiškai nugalint Prancūziją. Nuo 1941 m. liepos iki spalio vadovavo Vermachto karinėms pajėgoms Balkanuose. Spalį dėl sveikatos išleistas į atsargą. Nuo 1942 m. birželio iki rugsėjo – Šiaurės Kaukaze veikusios Vermachto Armijų grupės A vadas. Dėl nesutarimų su A. Hitleriu buvo atleistas iš užimamų pareigų. Po 1944 m. liepos nepavykusio pučo prieš A. Hitlerį atleistas iš karo tarnybos. 1945 m. balandžio 30 d. JAV pajėgos paėmė V. Listą į nelaisvę. 1948 m. Niurnbergo karo tribunolo nuteistas kalėti iki gyvos galvos už karo nusikaltimus. Dėl pablogėjusios sveikatos 1952 m. gruodį iš kalėjimo paleistas. Vėliau prisidėjo kuriant Bundesverą.

Šaltiniai 

Vokietijos feldmaršalai
Niurnbergo tribunolo kaltinamieji
Vysockas

Vysockas () – miestas Rusijoje, Leningrado srityje, Vyborgo rajone, Suomijos įlankoje (Vyborgo įlankoje) esančioje Vysocko saloje, 30 km nuo Vyborgo. Yra svarbus jūrinis uostas, karinio jūrų laivyno bazė, į miestą ateina geležinkelio atšaka. Tai vienas mažiausių Rusijos miestų. Yra XIX a. Trongzundo tvirtovės liekanos.

Istorija 

Vietovė švedišku Trongzundo () pavadinimu žinoma nuo XVI a. Saloje 1710 m. rusai pastatė Trongzundo tvirtovę. 1721 m. sala prijungta prie Rusijos imperijos. 1864–1867 m. pastatyti nauji Trongzundo įtvirtinimai. Suomijos kunigaikštystei 1917 m. tapus nepriklausoma, Trongzundas pervadintas Ūrasu (). Suomiai pastatė giliavandenį uostą, nutiesė geležinkelio atšaką. Po Žiemos karo, 1940 m. Ūrasas atiteko Rusijai. 1948 m. miestas pervadintas Vysocku (TSRS didvyrio Kuzmos Vysockio garbei).

Šaltiniai 

Leningrado srities miestai
Magistralinis kelias A21 (Lietuva)

Panemunės miestelio rytinis aplinkkelis – Pagėgių savivaldybės teritorijoje nutiestas Lietuvos magistralinis kelias, aplenkiantis Panemunę iš rytų pusės ir jungiantis kelią  su Lietuvos–Rusijos pasienyje statomu nauju Panemunės-Sovetsko aplinkkelio tiltu. Trasos ilgis – 4 km, apimantis 183,90–187,90 km ruožą.   

Objektą 2015 m. pastatė kelių statybos bendrovės „Latvijas tilti“ ir „Kauno keliai“. Aplinkkeliu naudojasi pasienio tarnybos.  Eismas pajudės tik Rusijai pabaigus tiltą ir abiejų kaimyninių šalių pasienio pusėse įrengus pasienio kontrolės postus.

Lietuvos pusėje atlikti darbai:
 nutiestas 4 km ilgio kelio ruožas, prasidedantis Panemunėje nuo muitinės terminalo, sankirtoje su keliu , šalia ,
 pastatytas 477 m ilgio tiltas per Nemuno senvagę,
 pastatyta 90 m ilgio estakada (jungtis tarp aplinkkelio ir naujojo tilto per Nemuną).
 įrengti technologiniai keliai, apšvietimas, komunikacijos linijos, vaizdo stebėjimo kameros, rekonstruotos melioracijos sistemos.

Statybos sąlygos 

Aplinkkelio projektas buvo pripažintas „Metų kelio projektu“.. Kelio trasa suprojektuota ir pastatyta plyname lauke, kur iki šiol driekėsi plačiai užliejamos Nemuno deltos slėnio pievos. Vietovei būdingos per potvynius susidarančios stiprios srovės, ledonešiai. Slėnis išvagotas senvagių, gruntinis vanduo slūgso prie žemės paviršiaus, giliau slypi durpės, sapropelis ir kiti nepalankūs gruntai. Žemės sankasa buvo pakelta iki 9,25 m aukščiau jūros lygio. Be sankasoje supiltų apie 300 tūkst. kub. metrų grunto, visa sankasa buvo sluoksniais armuota tinklais ir geotekstile, šlaitai apsaugoti nuo galimo ledonešio betonu. Pirmą kartą Lietuvos kelių statyboje panaudotas toks didelis kiekis įvairių geotekstilinių medžiagų. Dėl nepalankių techninių aplinkybių gruntas buvo imamas ne iš Nemuno vagos dugno, bet atsivežamas autotransporto priemonėmis iš tolimesnių karjerų.

Aplinkkelio atidarymas 

2018 m. buvo paskelbta apie ryškias kelio sankasos deformacijas: per trejus metus nuo pastatymo nenaudojamas kelias vietomis įdubo apie 1 metrą. Eismą ne tik pasienio tarnyboms, bet ir visiems planuojama atverti, Lietuvai suremontavus kelio nusėdimus iki 2019 m. rugpjūčio  mėn., o Rusijai panašiu laiku baigus statyti tiltą ir savo pusėje įrengus kelio infrastruktūrą.

Kapitalinis remontas 
2021 m. sausį Lietuvos automobilių kelių direkcija paskelbė viešąjį pirkimo konkursą A21 Panemunės aplinkkelio nuo 0,00 iki 3,326 km sankasos kapitalinio remonto darbams atlikti.

Pasienio perėjimo punktas 

Aplinkkelio pradžioje statomas naujas pasienio perėjimo punktas Rambynas-Dubkai, atitinkantis Šengeno zonai keliamus reikalavimus. Objektą Lietuvos krante planuojama užbaigti 2018 m. Rusijos pusėje 2018 m. planuojama taip pat baigti vilkinamas tilto per Nemuną statybas ir įrengti pasienio punktą.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Aplinkkelio trasa žemėlapyje (maps.lt)

Lietuvos magistraliniai keliai
Panemunė
Jurbarko senosios kapinės

Jurbarko senosios kapinės įsikūrusios Jurbarko senamiestyje, šiaurės vakarinėje miesto dalyje priešais buvusį Jurbarko dvarą, Vydūno gatvėje. Kapines administruoja UAB „Jurbarko komunalininkas“. Įmonės archyvuose kaupiami duomenys apie palaidojimus nuo 1986 m.

Kapinės turi riboto laidojimo kapinių statusą. Šis statusas suteiktas 1994 m. Nuo 2015 m. kapinėse įteisinti du sklypai: 4,3781 ha žemės sklypas, skirtas riboto laidojimo statusą turinčioms bendroms kapinėms, ir 1,1483 ha sklypas, turintis evangelikų liuteronų konfesinių veikiančių kapinių statusą. Senosiose Jurbarko kapinėse buvo vieta, tradiciškai priklausanti evangelikų liuteronų bažnyčiai.

Istorija 

Jurbarko miesto planuose kapinės žymimos dar XX a. pradžioje. 1907 m. Jurbarko plane pažymėtose kapinėse nurodyti 3 dideli žemės plotai, skirti krikščionių - katalikų, stačiatikių bei liuteronų palaidojimams. Vienas seniausių objektų – mūrinė kapinių koplyčia. Vėliau kapinės buvo plečiamos. 1932 m. skulptorius Pranciškus Mikutaitis suprojektavo naują kapinių tvorą su išskirtiniais vartais, papuoštais betoninėmis angelų skulptūromis.

Paminklai 

Kapinėse yra keletas kultūros paveldo objektų:
 Kapinių tvora su vartais (kodas ) 
 Kroazių šeimos antkapinis paminklas (kodas )
 Skulptoriaus Vytauto Juzikėno (1945–1983) kapas (kodas )
 Partizanų ryšininkės Marytės Žiliūtės (1906-1994) kapas (kodas ). 

Kiti paminklai: 
 Memorialas 1940–1953 m. Jurbarko apylinkėse žuvusių penkliolikos Jungtinės Kęstučio (vėliau – Kęstučio) apygardos partizanų atminimui (aut. architektas Alfredas Žvinys, atidengtas 1991 m. lapkričio 23 d.).
 Stogastulpis ir atminimo plokštės Jurbarko miesto ir jo apylinkių gyventojų, išvežtų į tremtį ir kalintų sovietiniuose lageriuose, atminimui (stogastulpio aut. tautodailininkas Arūnas Šafronas, atidengtas 1989 m. birželio 14 d., atminimo plokštės įrengtos 1991 m.).
 Antkapinis paminklas Adomaičių ir Stašaičių šeimos narių, tarp jų 1989 m. iš Mikutaičių k. perkelto 1945 m. lapkričio mėn. žuvusio Jungtinės Kęstučio apygardos partizano Aleksandro Adomaičio–Špoko ir įamžinto Aukštaitijoje žuvusio jo brolio Vytauto Adomaičio–Žilvino, atminimui (pastatytas 1941 m., atminimo lenta pritvirtinta 1991 m.).
 Antkapinis paminklas Mačiulių šeimos narių, tame tarpe 1989 m. rugsėjo 13 d. iš Turšilio perkelto 1947 m. rugpjūčio mėn. žuvusio Kęstučio apygardos partizano Stasio-Felikso ir 1990 m. liepos 28 d. perlaidotų Krasnojarsko kr. tremtyje mirusių brolio Jono-Skaistgirio ir tėvo Jono Mačiulių, atminimui (pastatytas 1984 m., rekonstruotas 2000 m.).
 Antkapinė plokštė Puišių šeimos narių, tame tarpe 1958 m. mirusio Jungtinės Kęstučio apygardos partizano, politinio kalinio Prano Puišio, atminimui (pastatyta 1966 m.).

Šaltiniai 

Lietuvos kapinės
Jurbarko rajono paveldas
Jurbarkas
Walther von Reichenau

Valteris fon Reichenau (, g. 1884 m. spalio 8 d. Karlsrūjėje – 1942 m. sausio 17 d. Lvove) – vokiečių karinis veikėjas, Vermachto feldmaršalas (1940 m.).

Biografija 
Gimė turtingoje Prūsijos artilerijos generolo E. A. Reichenau šeimoje. 1903 m. pradėjo fanenjunkerio karo tarnybą Vokietijos imperijos 1-ajame gvardijos artilerijos pulke. 1904 m. rugpjūtį pakeltas į leitenantus. 1912 m. pakeltas į oberleitanto pareigas. 1914 m. įstojo į Prūsijos karo akademiją. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui tarnavo 1-ojo gvardijos artilerijos pulko štabo adjutantu. Dalyvavo Vakarų fronto kovose. 1914 m. pakeltas į kapitonus. 1915 m. perkeltas į Generalinį štabą, vėliau tarnavo 47-osios rezervo divizijos ir 7-osios kavalerijos divizijos štabuose. Po karo liko tarnauti Reichsvere. 1923 m. pakeltas į majorus, o 1929 m. į pulkininkus leitenantus. Nuo 1930 m. tarnavo 1-osios divizijos štabo viršininku. Divizijai vadovavęs generolas W. fon Blombergas pristatė V. fon Reichenau A. Hitleriui. Labai rėmė fiurerį, buvo laikomas vienu jo favoritų. 1932 m. pakeltas į pulkininkus ir paskirtas Karaliaučiaus karo apygardos vadu. Nuo 1933 m. vadovavo Karo ministerijos biurui. 1934 m. vasarį pakeltas į generolo majoro pareigas. Pareikalavo nacių vadovybės sunaikinti SA vadus, jei naciai nori, kad kariuomenė paremtų jų valdžią. 1935 m. pakeltas į generolo leitenanto, o 1936 m. spalį į artilerijos generolo pareigas. Nuo 1938 m. vasario vadovavo 4-ajai armijų grupei, kuri 1938 m. spalį užėmė Sudetų kraštą, o 1939 m. kovą Čekoslovakiją. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, įsiveržimo į Lenkiją metu, vadovavo 10 armijai, kuri užėmė Varšuvą. Nuo 1939 m. spalio vadovavo 1940 m. į Belgiją ir Prancūziją įsiveržusiai 6-ajai armijai. 1940 m. liepos 19 d. jam, kaip ir dar 11 Vermachto aukščiausio rango generolų, buvo suteiktas feldmaršalo laipsnis už jų veiksmus žaibiškai nugalint Prancūziją. 1941 m. birželį vadovavo 6-ajai armijai, sėkmingai puolusiai Ukrainoje, bet ir tų pačių metų lapkritį patyrusiai daug pralaimėjimų. Rėmė SS baudžiamųjų būrių veiklą. Nuo 1941 m. gruodžio 1 d. – armijų grupės Pietūs vadas. 1942 m. sausio 14 d. patyrė insultą. Sausio 17 d. skrydžio iš Poltavos į Vokietiją metu, V. fon Reichenau gydymui skraidinęs lėktuvas sudužo besileisdamas Lvove; jis mirė. Palaidotas Berlyno Invalidų kapinėse.

Šaltiniai 

Vokietijos feldmaršalai
LDZ Cargo/DFA

Daugaugplio LDZ Cargo/DFA yra Latvijos futbolo klubas iš Daugpilio.

Istorija 
2017 m. klubas žaidė Antros lygos pirmenybėse (Latgalos regione). Savo krašte tapo nugalėtojais. Pateko į atkrintamąsias, kuriose nugalėjo ir pateko į finalą. O finale nugalėjo varžovus ir tapo Antros lygos nugalėtojais.    Komandos tikslas yra debiutuoti Pirmoje šalies futbolo lygoje.

2018 m. Latvijos futbolo taurės turnyre ši komanda net 18:1 sutriuškino Preilių BJSS-2 komandą. Trimis įvarčiais pasižymėjo ir lietuvis Mindaugas Kalonas, kuris žaidė po pertraukos.

2018 m. dalyvavo UEFA Regionų taurės turnyre.  Vienas iš varžovų buvo Kėdainių „Nevėžis“.

FC Lokomotiv Daugavpils 

2019 m. balandžio mėn. pakito klubo pavadinimas ir emblema.

Noah Jūrmala 

2021 m. klubas pasikeitė pavadinimą, emblemą ir oficialiai persikėlė į Jūrmalą.

Klubo spalvinė gama 

Mėlynos aprangos. Svečiuose gali žaisti atsarginėmis baltos spalvos aprangomis.

Pasiekimai 
 2017 m. - Antros lygos nugalėtojai.

2018 m. UEFA regionų lyga

Latvijos varžybos 

|}
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Komandos sudėtis 
Atnaujinta: 2018 m. rugsėjo 17 d.

 (C)

Lietuviai 
 Mindaugas Kalonas, saugas 2018 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF (Čempionai ir sezonai)
 RSSSf (Taurių laimėtojai)

Latvijos futbolo klubai
Gagarinas (Rusija)

Gagarinas () – miestas Rusijoje, Smolensko srityje, 180 km į pietvakarius nuo Maskvos, prie Gžatės upės; rajono centras. Geležinkelio stotis prie Maskvos–Smolensko linijos, šalia praeina Minsko plentas. Mašinų ir metalo apdirbimo (apšvietimo, skydelių gamybos), siuvimo, maisto (pieno) pramonė. Veikia krašto muziejus, kosmonauto Jurijaus Gagarino namas–muziejus, yra kelios XVIII a. cerkvės bei XIX a. Gerosios Naujienos soboras.

Istorija 

Nuo 1703 m. minima prieplauka prie Gžatės, aplink ją nuo 1719 m. ėmė augti Gžatsko (Гжатск) gyvenvietė. Miestas nuo 1776 m. 1918 m. įvyko nesėkmingas sukilimas prieš boševikų valdžią. Gžatskas 1968 m. pervadintas Jurijaus Gagarino garbei.

Šaltiniai 

Smolensko srities miestai
Aidas Ardzijauskas

Aidas Ardzijauskas (g. 1971 m. vasario 6 d.)  – ilgų nuotolių bėgikas iš Lietuvos, dalyvaujantis plento bėgimo ultramaratonų varžybose, įvairiuose bėgimo žygiuose.

Pasiekimai 
2014-aisiais Aidas įveikė Jungtines Amerikos Valstijas bėgęs nuo Vakarinės iki Rytinės pakrantės. 2017–2018 m. nubėgo nuo Dakaro iki Vilniaus. 2020-2021 metais per 444 dienas įveikė 30303 kilometrus. 
Anksčiau jis yra apibėgęs Gibraltarą, Vatikaną, Lietuvą, o 2013-tais – Baltijos jūrą. Dalyvavo 6, 8, 10 parų ir kitose varžybose. Nugalėjo 6 ir 10 parų bėgimo varžybose. Savasties peržengimo varžybos () buvo sugalvotos Indijos guru Sri Chinmoy, kurios vyksta Kvinse, Niujorke. Trasa driekiasi neišvaizdžiame kvartale, jį apibėgti reikia daugybę kartų. Jų esmė – pasiekti meditacinę būseną.

Žygiai 
 1089 km bėgimas aplink Lietuvą, 2012 m. 24 dienos, su palyda.
 3266 km bėgimas aplink Baltijos jūrą, 2013 m. 44 dienos, su palyda.
 5013 km bėgimas nuo Los Andželo iki Niujorko, 2014 m. 62 dienos, su palyda.
 8000 km bėgimas nuo Dakaro iki Vilniaus 2017–2018 m. 102 dienos, su palyda.
5250 km bėgimas nuo Norvegijos iki Graikijos 2019 m. 74 dienos, be palydos.
30303 km virtualus bėgimas aplink Pasaulį 2020 m. spalio 1 d./2021 m. gruodžio 18 d, 444 dienos, be palydos.

Varžybos 
 832 km per 6 dienas, Niujorkas, 2016 m. 1 vieta.
 860 km per 8 dienas, Monakas, 2015 m. 4 vieta.
 1 073 km per 10 dienų, Niujorkas, 2015 m. 1 vieta.
 811 km per 6 dienas, Balatonfüred, 2017 m. 5 vieta

Apdovanojimai 
2018 metai. Penktadienis, liepos 6 d. (Vilnius). Lietuvos Respublikos Prezidentė Dalia Grybauskaitė Liepos 6-ąją,  Valstybės dieną,  už nuopelnus Lietuvos Respublikai ir už Lietuvos vardo garsinimą pasaulyje apdovanojo mūsų šalies ir užsienio valstybių piliečius. Ugniagesys, gelbėtojas, Lietuvos valstybės atkūrimo šimtmečio proga per 102 dienas nubėgęs 8000 km  Aidas Ardzijauskas apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medaliu.

Nuorodos 
 Tinklalapis
 „15min“ interviu
 Bėgikai.lt interviu
 lrt.lt
 lrt.lt 
 „15min“ interviu
 Tinklalapis
 Tinklalapis

Šaltiniai 

Lietuvos ilgų nuotolių bėgikai
Prezidentė įteikė valstybinius apdovanojimus
Gerd von Rundstedt

Gerdas fon Rundštetas (, g. 1875 m. gruodžio 12 d. Ašerslėbene – 1953 m. vasario 24 d. Hanoveryje) – vokiečių karinis veikėjas, Vermachto feldmaršalas (1940 m.).

Biografija 
Gimė aristokratiškoje kavalerijos karininko šeimoje. 1892 m. pradėjo fanenjunkerio karo tarnybą Kaselyje dislokuotame Vokietijos imperijos 83-ajame pėstininkų pulke. 1893 m. baigė Hanoverio karo mokyklą ir gavo leitenanto laipsnį. Nuo 1903 m. iki 1907 m. studijavo Prūsijos karo akademijoje Berlyne. Nuo 1907 m. tarnavo Generaliniame štabe.

1914 m. liepą, prieš pat Pirmąjį pasaulinį karą, pradėjo tarnauti XI armijos 22-ojoje rezervo pėstininkų divizijos štabe. 1914 m. gruodį pakeltas į majorus. 1915 m. balandį paskirtas 86-osios pėstininkų divizijos, veikusios Rytų fronte, štabo viršininku. 1916 m. lapkritį paskirtas XXV Rezervinio korpuso, veikusio Karpatuose, štabo viršininku. 1918 m. rugpjūtį paskirtas XV armijos korpuso, veikusio Vakarų fronte, štabo viršininku.

Po karo liko tarnauti Reichsvere. 1920 m. paskirtas pulkininku leitenantu, o 1923 m. – pulkininku. Tarnavo įvairiuose kariuomenės štabuose. 1926 m. pakeltas į generolus majorus, o 1927 m. paskirtas vadovauti 2-ajai kavalerijos divizijai. 1932 m. pakeltas į pėstininkų generolus ir paskirtas vadovauti 3-ajai pėstininkų divizijai. Prisidėjo prie Vokietijos kariuomenės slapto perginklavimo. 1932 m. spalį paskirtas 1-osios armijų grupės vadu. 1934 m. ir 1938 m. pasiekė, kad generolas ir nacių šalininkas V. Reichenau nebūtų paskirtas Vermachto sausumo pajėgų vadu. 1938 m. atsistatydino, protestuodamas prieš gestapo mestus kaltinimus Vermachto vadovybei dėl amoralaus elgesio.

Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, įsiveržimo į Lenkiją metu, vadovavo armijų grupei Pietūs. Vėliau vadovavo 1940 m. į Belgiją ir Prancūziją įsiveržusiai armijų grupei B. Nedavė įsakymo atakuoti Diunkerke apsuptas Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos pajėgas, kurios vėliau buvo sėkmingai evakuotos. Laikoma, tokio įsakymo G. Rundštetas nedavė, nes tuo metu A. Hitleris norėjo sudaryti taiką su Jungtine Karalyste. 1940 m. liepos 19 d. jam, kaip ir dar 11 Vermachto aukščiausio rango generolų, buvo suteiktas feldmaršalo laipsnis už jų veiksmus žaibiškai nugalint Prancūziją. 1941 m. birželį vadovavo armijų grupei Pietūs, kuri sėkmingai vykdė puolimą Ukrainoje. 1941 m. lapkritį Raudonajai armijai vykdant kontrpuolimą, įsakė savo pajėgoms trauktis ir buvo A. Hitlerio nušalintas iš pareigų. 1942 m. liepą paskirtas Vakarų fronto armijų vadu bei turėjo parengti Prancūzijos pakrančių gynybą nuo Sąjungininkų įsiveržimo. 1944 m. liepą atleistas. 1944 m. rugsėjį vėl grąžintas į pareigas ir formaliai vadovavo paskutiniam dideliam Vermachto puolimui Vakarų fronte Ardėnuose. 1945 m. balandį dar kartą atleistas iš pareigų. 1945 m. gegužės 1 d. JAV pajėgos paėmė į nelaisvę. Buvo kalinamas Jungtinėje Karalystėje. Dėl silpnos sveikatos nebuvo teisiamas ir 1948 m. paleistas į laisvę. Iki mirties gyveno Hanoveryje.

Šaltiniai 

Vokietijos feldmaršalai
Annabella Incontrera

Annabella Incontrera (g. 1943 m. birželio 11 d. Milanas) – italų aktorė, dažniausiai atlikdavusi antrojo plano vaidmenis. 

Viso 1959 – 1980 m. ji nusifilmavo 40-yje kino juostų bei televizijos serialų.

Dalinė filmografija 
 Dviveidis (1969)
 Puikioji Roma (1971) 
 Donžuano meilužės (1971)
 Juodas tarantulo pilvas (1971)
 Kruvini irisai (1972)
 Seksualinio maniako išpažintis policijos viršininkui (1972)

Šaltiniai

Nuorodos 

 IMDb profilis

Italijos aktoriai
Ida Di Benedetto

Ida Di Benedeto () (g. 1945 m. birželio 3 d. Neapolis) – italų aktorė ir kino prodiuserė.

Dalinė filmografija 
 Viešbučio kambarys (1981)
 Ryšys per piceriją (1985)

Apdovanojimai ir nominacijos 
 David di Donatello nominacijos (1981 ir 1985 m.)
 Nastro argento apdovanojimas (1980 ir 1981 m.) ir nominacijos (1986, 1987, 1992 ir 2003 m.)
 Taorminos kino festivalis apdovanojimas (1984 m.)
Golden Goblets apdovanojimas (1979 m.)
 Giffoni filmų festivalio apdovanojimas (1988 m.)

Nuorodos 

 IMDb profilis

Italijos aktoriai
Kino prodiuseriai
Hobro IK

Hobro IK – Danijos futbolo klubas iš Hobro miesto.

Istorija 
Klubas įkurtas 1913 m. Žaisdavo žemesniuose divizionuose. 

2014 m. pateko į Superlygą. Po antro sezono iškirto į žemesnį divizioną. 

Laimėjo 2016/2017 m. Pirmą divizioną ir vėl grįžo į elitą.

Pasiekimai

Sezonai

Danijos varžybos 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Hobro IK
FC Helsingør

Randerso FC – Danijos futbolo klubas iš Randerso.

Istorija 
2005 m. rugpjūčio 1 d. klubas įkurtas, kai susijungė penki miesto klubai: Helsingør IF, Helsingør FC, Frem Hellebæk IF, Vapnagaard FK72 ir Snekkersten IF.

Po susijungimo naujasis klubas buvo pavadintas Elite 3000 Fodbold. 

2012 m. klubas pervadintas į FC Helsingør.

Logotipai ir jų kaita

Aprangos ir jų pokyčiai 
 Aprangų gamintojai – Craft firma.
Sportinių aprangų gamos pokyčiai
 Namuose rungtyniauja baltos ir mėlynos spalvos aprangomis. 

 vartininkai rungtyniavo žalios, raudonos, juodos spalvų aprangomis.

Stadionas 
Klubas namų rungtynes žaidžia Helsingoro stadione, kurio talpa 5 tūkst. žiūrovų.

Pasiekimai

Sezonai

Danijos varžybos 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta: 2022 m. sausio 18 d.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 YouTube platforma
 Globalsportsarchive

Helsingør
Providence Equity

„Providence Equity“ – JAV privataus kapitalo bendrovė, valdanti mobiliojo ryšio bendrovę „Bitę“, „All Media Baltics“ bendrovę. Bendrovei Lietuvoje priklauso keli TV kanalai: TV3, TV6, TV8, taip pat Radijo stotis „Power Hit Radio“ ir kiti prekės ženklai Baltijos šalyse. Anksčiau jie priklausė Švedijos „Modern Times Group“ žiniasklaidos bendrovei.

„Providence Equity“ bendrovei Vokietijoje priklauso keli TV kanalai: Sat.1, PRO7, Kabel 1, sixx, N24 ir kiti. „Providence Equity“ 95% akcijų priklauso ir vienos didžiausių Vokietijoje kabelinės ir skaitmeninės TV bei interneto paslaugų teikimo firmos „Kabel Deutschland“ (Vodafone). „Providence Equity“ taip pat priklauso įrašų kompanija „Warner Music Group“.

Išnašos 

JAV įmonės
Privataus kapitalo bendrovės
Jonas Vytautas Kalašinskas

Jonas Vytautas Kalašinskas (g. 1937 m. liepos 12 d. Pakėvyje, Kelmės raj.) – Lietuvos valstybės, Šiaulių ir Vilniaus miestų veikėjas, buvęs Akcinės bendrovės Šiaulių autotransportas vadovas. Lietuvos nacionalinės vėžėjų automobiliais asociacijos "LINAVA" prezidento patarėjas.

Biografija 
1968 m. baigė Kauno politechnikos instituto, Šiaulių fakultetą. Įgijo mašinų gamybos inžinieriaus diplomą.

1961–1998 m. dirbo Šiaulių autotransporto įmonėse nuo vairuotojo iki įmonės vadovo pareigų.

Šiaulių ATĮ-1 buvo karinė kolona, 1985m. Jonas Vytautas buvo paskirtas jos vadu, suteiktas kapitono laipsnis.

1990–1992 m. aktyviai dalyvavo kuriant ir puoselėjant Lietuvos nacionalinę vėžėjų automobiliais asociaciją "LINAVA".

1998–2015 m. Lietuvos nacionalinės vėžėjų automobiliais asociacijos "LINAVA" krovininio transporto departamento direktorius, asociacijos prezidento patarėjas. 

Už šaunų darbą Jonas Vytautas apdovanotas medaliais, jam suteikti įmonės veterano ir veteranų klubo "Automobilininkas" veterano garbės vardas, įteikti padėkos raštai, piniginės premijos.

Nuo 2005 m. Veteranų klubo "Automobilininkas" narys, nuo 2013 m.  – tarybos narys.

Žmona Jadvyga, sūnus Ernestas, dukra Itana. 



Lietuvos visuomenės veikėjai
Graikijos futbolo varžybos 2017–2018 m.

Graikijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
  prasidėjo 2017 m. rudenį, baigėsi 2018 m. pavasarį;
 s turnyras prasidėjo 2017 m. rudenį, finalas įvyks 2018 m. gegužės 12 d.

2017–2018 m. Graikijos Superlyga 
 Graikijos Superlyga – aukščiausia futbolo lyga.
 Čempionų titulą gynė Pirėjo „Olympiakos“.

Dalyviai 
 PAE Atrómītos	
 AÉK Athī́na	
 PAÓK FC	
 Pirėjo „Olympiakos“	
 Paniṓnios GSS		
 APO Levadeiakós	
 Panathīnaïkós AÓ 🛡️	
 Xánthī	
 PAS Giánnina	
 PAS Lamia 1964	
 AÓ Kérkyra	
 GS Apóllōn Smýrnīs	
 AÉ Lárisa	
 GFS Panaitōlikós	
 AGS Astéras Trípolīs	
 AC Platanias

Pastaba.
 a) Panathīnaïkós AÓ klubui skirta 2 taškų nuobauda, dėl netinkamo sirgalių elgesio per atkrintamąsias varžybas dėl patekimo į Europos turnyrus (2016–17 m. sezono rungtynės prieš PAOK FC).

Turnyro lentelė 
  Čempionų titulą iškovojo AÉK Athī́na.

</div>
Legenda: 
      Pateko į UEFA Champions League
      Pateko į Europa League
      Iškrito į žemesnį divizioną
</div>

PASTABOS.
 Salonikų „PAÓK“ skirta 3 taškų nuobauda dėl to, kad rungtynėse prieš AÉK Athī́na paliko aikštę nebaigę rungtynių. 
 Pirėjo „Olympiakos“ skirta 3 taškų nuobauda dėl netinkamo sirgalių elgesio.
 Panathīnaïkós skirta dviejų taškų nuobauda dėl netinkamo sirgalių elgesio. Vėliau buvo skirta 3 taškų nuobauda dėl finansinių įsipareigojimų nevykdymo.  Dar kartą skirta trijų taškų nuobauda dėl fiansinių įsipareigojimų nevykdymo. (Pakartotinai.)

Rezultatyviausieji žaidėjai
2018 m. gegužės 6 d. duomenys.

Lyderystė turas po turo

2017–2018 m. Futbolo lyga 
 Futbolo lyga – antros pakopos futbolo pirmenybės šalyje;

Dalyviai: 
 Acharneso „Acharnaikos“, pašalinti iš pirmenybių 2017 m. lapkričio mėn.
 Aiginijo „Aiginiakos“
 Aigijo „Panegialios“
 Artos „Karaiskakis“
 Dramos „Dóxa“
 Herakliono „Ergotelīs“
 Herakliono OFĪ
 Kalitėjos GS
 Kardicos „Anagennisi“
 Kisamoso „Chania“
 Larisos „Apollon“
 Patrų „Panachaiki“
 Salonikų „Árīs“
 Serių „Panserraikos“
 Salonikų (Kalamarijos) „Apollon Pontou“
 Spartos FC
 Trikalos AÓ
 Verijos GAS

Galutinė komandų rikiuotė 

NUOBAUDOS:
 🛡️ 3 TAŠKAI Aiginijo „Aiginiakos“
 🛡️ 6 TAŠKAI Aigijo „Panegialios“, Kalitėjos GS, Serių „Panserraikos“, AU Sparta FC, Larisos „Apollon“, Kardicos „Anagennisi“
 🛡️ 12 TAŠKŲ GAS Véroia
 🛡️ 54 TAŠKAI Acharneso „Acharnaikos“

2017–2018 m. Graikijos futbolo taurė 
 Graikijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Graikijoje. Vyksta nuo 1931 metų.
 I etapo rungtynės buvo sužaistos 2017 m. rugsėjo 19 d. jame dalyvavo žemesniųjų divizionų komandos.
 2018 m. gegužės 12 d. įvyko taurės turnyro finalas.

Pusfinalio rungtynės 

|}

 PAOK du kartus 3-1 ir 3-1 nugalėjo varžovus ir pateko į finalą.
 AEK pirmas varžybas svečiuose pralaimėjo 1-2, bet namie nugalėjo 1-0. Bendras rezultatas buvo lygus 2-2, bet į finalą pateko dėka svečiuose įmušto įvarčio.

Finalo rungtynės

Šaltiniai

Nuorodos 
 Soccerway: Superlyga

Graikijos futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Baltupiai (Baltarusija)

Apie šiaurinę Vilniaus miesto dalį žr. Baltupiai.

Baltupiai (, ) – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Kalčiūnų kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 8 km į pietvakarius nuo Ašmenos, 2 km nuo Kalčiūnų, prie Graužės upelio. Aplink kaimą plyti durpynai.

Baltupių palivarkas minimas nuo XVI a., priklausė Šaškevičių, Stankevičių (arba Staškevičių) šeimoms. Vėliau šias žemes ilgokai valdė žinomi dvarininkai Askierkos. XIX a. viduryje dvarą nupirko Vilniaus universiteto medicinos profesorius Andrius Sniadeckis, palaikęs tamprius ryšius su savo broliu Universiteto rektoriumi jašiūniškiu Janu Sniadeckiu. Po A.Sniadeckio mirties (palaidotas gretimuose Garodnikuose) jo palikuonys pasistatė įspūdingus neoklasicinistinius rūmus, kuriuose ir gyveno. Iškilo ir mūrinė koplyčia, priklausiusi Ašmenos Šv. Mykolo Arkangelo bažnyčiai. Šiuo metu rūmų vietoje stūkso griuvėsiai, nebeliko ir koplyčios.

Šaltiniai 

Ašmenos rajono gyvenvietės
Slovėnijos futbolo varžybos 2015–2016 m.

Slovėnijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
  prasidėjo 2015 m. vasarą, baigėsi 2016 m. pavasarį;
 s turnyras prasidėjo 2015 m. rudenį, finalas įvyko 2016 m. pavasarį.

2015–2016 m. PrvaLiga 
 PrvaLiga arba Pirma lyga – aukščiausioji futbolo lyga šalyje.
 25-asis nepriklausomos Slovėnijos čempionatas.
 Dalyvavo 10 komandų. Kiekviena komanda sužaidė po 36 rungtynes.

Komandų rikiuotė 
 NK Olimpija Ljubljana tapo šalies čempionais. Pateko į Čempionų lygos turnyro atrankas.

Pereinamosios rungtynės

Pirmosios rungtynės

Atsakomosios rungtynės 

 Zavrč nugalėjo kovoje dėl išlikimo bendru rezultatu 4-3. Tačiau klubui kilo keblumų licencijuotis 2016/2017 m. Pirmos lygos sezonui.  
 Aluminij buvo pakviestas į Pirmą lygą.

2015–2016 m. Slovėnijos futbolo taurė 
 Slovėnijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo klubų taurės turnyras Slovėnijoje. Vyksta nuo 1991 metų.
 Tai buvo 25-asis taurės turnyras nepriklausomoje Slovėnijoje.

Finalo ir pusfinalio rungtynės

Finalas 

 Maribor nugalėjo varžovus tik po baudinių serijos. Tai buvo devintasis šio klubo titulas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Slovėnijos Pirma lyga 2016
 NZS Slovėnijos futbolo taurė 2016

Slovėnijos futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Slovėnijos futbolo varžybos 2016–2017 m.

Slovėnijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
  prasidėjo 2016 m. vasarą, baigėsi 2017 m. pavasarį;
 s turnyras prasidėjo 2016 m. rudenį, finalas įvyko 2017 m. pavasarį.

2016–2017 m. PrvaLiga 
 PrvaLiga arba Pirma lyga – aukščiausioji futbolo lyga šalyje.
 26-asis nepriklausomos Slovėnijos čempionatas.
 Dalyvavo 12 komandų. Kiekviena komanda sužaidė po 36 rungtynes.

Komandų rikiuotė 
 NK Maribor tapo šalies čempionais. Pateko į Čempionų lygos turnyro atrankas.

Pereinamosios rungtynės 
Aluminij užėmė devintą vietą Pirmoje lygoje ir turėjo žaisti pereinamąsias rungtynes su Ankaran Hrvatini, tačiau FC Koper prarado Pirmos lygos licenciją, todėl rungtynės nebuvo žaidžiamos.  

Aluminij išsaugojo vietą elito divizione. O Ankaran Hrvatini buvo pakviesti į Pirmą lygą.

2016–2017 m. Slovėnijos futbolo taurė 
 Slovėnijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo klubų taurės turnyras Slovėnijoje. Vyksta nuo 1991 metų.
 Tai buvo 26-asis taurės turnyras nepriklausomoje Slovėnijoje.

Finalo ir pusfinalio rungtynės

Finalas 

 Domžale nugalėjo finale varžovus 1-0. tai buvo antrasis šio klubo titulas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Slovėnijos Pirma lyga 2017
 NZS Slovėnijos futbolo taurė 2017

Slovėnijos futbolo varžybos
Europos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Jurbarko Antano Sodeikos meno mokykla

Jurbarko Antano Sodeikos meno mokykla – neformaliojo vaikų švietimo mokykla ir formalųjį švietimą papildančio ugdymo mokykla, savivaldybės biudžetinė įstaiga, įsikūrusi Jurbarke, Vydūno g. 23, šalia buvusio Jurbarko dvaro. Įstaigos kodas 190922737. Meno mokykloje dirba 21 mokytojas, mokosi apie 300 mokinių.

Istorija 
 
1966 m. buvo įkurta Jurbarko muzikos mokykla. Veikė muzikos skyriai: fortepijono – styginių instrumentų, liaudies instrumentų, pučiamųjų instrumentų, chorinis – teoretinis, papildomo instrumento. 1990 m. mokyklai suteiktas kraštiečio operos dainininko Antano Sodeikos vardas. Nuo 2007 m. įvedus choreografijos ir dailės skyrius, muzikos mokykla pavadinta Antano Sodeikos meno mokykla.

Programos 

Mokykloje veikia skyriai: fortepijono–styginių instrumentų, liaudies instrumentų, pučiamųjų instrumentų, chorinis – teoretinis, antro instrumento, choreografijos ir dailės.

Mokiniai mokosi pagal muzikos, dailės, šokio ugdymo programas: pradinio, pagrindinio bei išplėstinio ugdymo programą. Be individualių pamokų, veikia meno kolektyvai ir grupės: tautinių šokių kolektyvas „Mituvėlė“, jaunių choras, pučiamųjų instrumentų orkestras „Šventė“, choreografinė grupė prie pučiamųjų instrumentų orkestro, smuikininkų, kanklininkų, skudutininkų, akordeonininkų ansambliai. Dailės skyriaus mokiniai dalyvauja pleneruose, stovyklose. Daug mokinių yra miesto kultūros centro kolektyvų nariai.

Direktoriai 

 Loreta Ševelienė

Žinomi mokiniai 

 Loreta Levinskaitė, choro dirigentė;
 Giedrius Prunskus, operos solistas;
 Povilas Butkus, choro dirigentas

Nuorodos 

 Mokyklos tinklalapis
 Lietuvos muzikų sąjunga. Jurbarko Antano Sodeikos meno mokykla

Lietuvos meno mokyklos
Jurbarko rajono savivaldybės mokyklos
Jurbarkas
Mantas Katleris

Mantas Katleris (g. 1987 m. sausio 8 d. Panevėžyje) – Lietuvos humoristas, televizijos laidų ir renginių vedėjas, verslininkas
. Buvęs vienas iš pagrindinių „Humoro klubo“ komikų.
Youtube kanalo „Negyvas Eteris“ įkurėjas bei tinklalaidžių  „Vėl Tie Patys“, „Požemiai ir slibinai“, „Po 1 gyfkę“ vedėjas. Baigė VGTU.

Šaltiniai 

Lietuvos laidų vedėjai
Lietuvos humoristai
John Walker

Džonas Volkeris (angl. John Walker; gimė 1781 m. gegužės 29 d. Stoktone prie Tyso, Didžioji Britanija; mirė 1859 m. Chipping Norton, Didžioji Britanija ) – anglų chemikas, farmacininkas, degtukų išradėjas.

Džonas Volkeris būdamas chemikas ir dirbdamas su savaime užsidegančiomis medžiagomis, sugebėjo sukurti pirmąją degtukų versiją, kuri greitai paplito po pasaulį ir pakeitė žmonių požiūrį į ugnį.

Biografija
Džonas Volkeris gimė Stoktone prie Tyso, Didžiojoje Britanijoje, pirklio  šeimoje. Jis turėjo du brolius: Džeimsą ir Tomą, taip pat dvi seseris: Džeinę ir Merę. 1766 m. Džonas vedė Merę Pykok (angl. Mary Peacock).

Mažai žinoma apie jo jaunystę, tačiau istorikai tvirtina, kad lankė vietinę gimnaziją, o vėliau tapo mieste gerai žinomo chirurgo ir gydytojo Vatsono Alkoko mokiniu. Kurį laiką Volkeris dirbo gydytojo - chirurgo asistentu, kol suprato, jog negali pakęsti kraujo bei chirurginių operacijų. Vis dėlto, darbas gydytojo - chirurgo padėjėju turėjo naudos, taip Volkeris priartėjo prie chemijos ir nusprendė studijuoti Durhame bei Jorke. Po kelerių metų farmacijos bei didmeninės prekybos studijų, 1812 m. jis nusprendė sugrįžti į gimtąjį miestą. Ten 1819 m. atidarė pirmąją savo parduotuvę „Chemikas ir vaistininkas“, High Street 59. Tuo metu jam buvo 38 metai ir jis buvo vienas iš retų to meto farmacininkų mieste, kuris naudojo ne tik natūralius ingredientus, bet ir chemines medžiagas (tuomet medžiagos nebuvo skirtos nei žmonių nei gyvūnų gydymui ir šiandien jos laikomos nesaugiomis ).

Degtukai
1826 m. lapkričio 27 d., praėjus ketveriems metams po žiebtuvėlio išradimo, Džonas Volkeris išrado pirmąjį „modernų“ degtuką. Džonas buvo itin susidomėjęs bandymais atrasti lengvesnį ugnies išgavimo būdą. Tuo metu buvo žinomos kelios cheminės medžiagos, kurios užsidega dėl staigaus sprogimo, tačiau ta liepsna nebuvo įmanoma uždegti kitų medžiagų. Kartą, kol Dž. Volkeris ruošė degų mišinį, degtukas, kuris buvo panardintas į jį, užsidegė nuo atsitiktinės frikcijos su židiniu. Farmacininkas iš karto įvertino šio atradimo reikšmę ir ėmė gaminti frikcinius degtukus. Jie susidarė iš medžio drožlių ar kartoninių lazdelių, padengtų siera, o ant galvutės - stibio sulfido, gumos ir kalio chlorato mišinio. Siera padeda greičiau uždegti medžio drožlę, o kvapas buvo patobulintas pridėjus kamparo. Uždegami šie degtukai buvo trinant jų galvutę į šiurkštų paviršių. 

Degtukų dėžutėje buvo 50 tokių „modernių“ degtukų, o jos kaina buvo vienas šilingas. Kiekviena dėžutė buvo parduodama kartu su dvigubai sulankstytu švitrinio popieriaus gabalėliu, per kurį degtukas turi braukiamas tam, kad jį uždegti. Džonas Volkeris pavadino degtukus „Congreves“, išradėjo Viljamo Kongryvo (angl. William Congreve garbei). Per dvejus metus Dž. Volkeris pardavė 168 dėžutes degtukų, tačiau pakankamai nesuprato savo išradimo svarbos, kad užpatentuotų savo išradimą.

Šaltiniai
1. "Walker, John (1781-1859)". Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900.

Nuorodos
John Walker of Stockton-on-Tees - Inventor Of The Friction Match

Anglijos chemikai
Anglijos išradėjai
Butano himnas

Griaudėjančio drakono karalystė ( = gyelpoi tenzhu) – nuo 1953 m. nacionalinis Butano himnas. Atliekamas botijų kalba.

Žodžiai 
Žodžių autorius – Dordžė Thinlėjus. Himnas priimtas 1953 m.

Butano atributika
Valstybiniai himnai
NK Rudeš Zagreb

Zagrebo „Rudeš“ – Kroatijos futbolo klubas iš Zagrebo.

Istorija 

Įkurtas 1957 m. Žaidė žemesniuose divizionuose. 2009 m. pateko į Antrą lygą. 

2016–2017 m. sezone tapo Antros lygos nugalėtojais ir debiutavo 2017–2018 m. aukščiausioje šalies lygoje.

2017 m. gegužės mėn. pasirašė sutartį su ispanų Deportivo Alavés dėl bendradarbiavimo.

2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje. Užėmė antrą vietą.

Pirma lyga (II pakopa) 
Nuo 2022–2023 m. žaidė Pirmoje lygoje (antra pakopa). Buvo įvykdyta lygų reorganizacija ir Pirmoji lyga tapo SuperSport lyga, o Antroji tapo Pirmąja.

Emblemų kaita

Pasiekimai 
 2016/2017 m. Antros lygos nugalėtojai.

Sezonai 

|}

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook pasjyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Rudeš Zagreb
Zagrebas
HNK Gorica

Velika Goricos „Gorica“ – Kroatijos futbolo klubas iš Velika Goricos.

Istorija
Įkurtas 2009 m., kai susijungė NK Radnik ir NK Polet Buševec klubai.

Pasiekimai
 Antroje lygoje 2016/2017 m. užėmė antrąją vietą. Žaidė pereinamąsias rungtynes dėl patekimo į elito divizioną, bet pralaimėjo.
 Tapo 2017/2018 m. Antrojo diviziono nugalėtojais ir pateko į elito divizioną.

Sezonai 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta; 2020 m. sausio 24 d.

Lietuviai 
 Mindaugas Nikoličius, direktorius
 Paulius Golubickas, saugas (2020–)
 Valdas Dambrauskas, treneris (2020–2021)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Kroatijos futbolo klubai
Jo Nesbø

Jo Nesbø (; g. 1960 m. kovo 29 d.) – norvegų rašytojas, muzikantas, buvęs ekonomistas ir žurnalistas.

Nuo 2014 m. kovo Norvegijoje buvo parduota daugiau kaip 3 milijonai jo romanų kopijų, o jo darbai buvo išversti į daugiau nei 40 kalbų, parduodami 30 milijonų egzempliorių visame pasaulyje.

Jo Nesbø pirmiausia žinomas dėl jo nusikalstamų romanų apie inspektorių Harį Hūle (norvegiškai Harry Hole'ą), bet ir pagrindinį norvegų roko grupės Di Derre vokalininką ir dainų autorių. 2007 m. Nesbo taip pat išleido savo pirmąją vaikų knygą Daktaras Proktoras () (). 2011 m. filmas „Headhunters“ remiasi Jo Nesbø romanu "Galvų medžiotojas (norveg. Hodejegerne).

Kūriniai 
Haris Hūlė
 1997 – Šikšnosparnis
 1998 – Tarakonai
 2000 – Raudongurklė
 2002 – Nemezidė
 2003 – Pentagrama
 2005 – Gelbėtojas
 2007 – Sniego senis
 2009 – Šarvuota širdis
 2011 – Vaiduoklis
 2013 – Policija
 2017 – Troškulys
2019 – Peilis

Daktaras Proktoras
 2007 – Daktaras Proktoras ir jo stebuklingi milteliai
 2008 – Daktaras Proktoras ir jo laiko mašina
 2010 – Daktaras Proktoras ir galbūt pasaulio pabaiga
 2014 – Daktaras Proktoras ir didžioji vagystė
Atskiri kūriniai
 2001 – Karuselės muzika (Karusellmusikk)
 2007 – Baltasis viešbutis (norveg. Det hvite hotellet)
 2008 – Galvų medžiotojas
 2014 – Sūnus
 2015 – Kraujas ant sniego
 2015 – Kraujo lašai (И прольется кровь)
 2016 – Vidurnakčio saulė

Nesbo
Bruk-Bet Termalica Nieciecza

Niečiečos „Bruk-Bet Termalica“ – Lenkijos futbolo klubas iš Nieciečos.

Istorija 
Po 2014-2015 m. sezone Pirmoje lygioje užėmė antrą vietą ir iškovojo teisę žaisti elito divizione.

2015/2016 m. sezone debiutavo Ekstraklasa pirmenybėse.

Apranga 
Klubas žaidžia oranžinės spalvos aprangomis.

Pasiekimai 
Aštuntoji vieta yra didžiausias klubo pasiekimas.

Sezonai 

|}
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)

Bruk-Bet Termalica Nieciecza