Šešuoliai

Šešuoliai – miestelis Ukmergės rajono savivaldybės pietryčiuose, prie kelio  ir 6 km į pietus nuo kelio . Urbanistikos paminklas (nuo 1969 metų). Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Šešuolių Šv. Juozapo bažnyčia (pastatyta 1751 m., su XVIII a. varpine šventoriuje), yra kapinės, stovi Lietuvos nepriklausomybės paminklas (nuo 1989 m.), paminklas „Karžygys“ (nuo 2004 m.), veikia Šešuolių pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-20021), 2 parduotuvės, medicinos punktas, Šešuolių ugniagesių komanda, girininkija (Dvarniniuose), 2 buitinės technikos prekybos, buitinės technikos remonto, medienos perdirbimo įmonės, seniūnijos kaimų bendruomenė (nuo 2002 m.).

Vakaruose yra Šešuolių dvaras (Dvarniniuose), telkšo Šešuolių ežeras, iš jo išteka Šešuola (kairysis Siesarties intakas). Šešuolių miške stūkso akmuo su ženklais ir skaičiais (archeologijos paminklas; galbūt feodalinis riboženklis).

Etimologija 

Miestelio vardas vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo upėvardžio Šešuola daugiskaitos. Tarmiškai dar ir dabar miestelis vadinamas Šašuoliai (o upelis – Šašuola). Sprendžiant dėl norminės vietovardžio lyties, nuspręsta vadovautis istoriniais šaltiniais, kurie rodo, kad senesnė forma buvusi su pirmąja balse e, pvz., Kryžiuočių ordino kronika 1375 m. mini Sessolen, 1478 m. rašoma Scheszule, XVII a. viduryje , XIX a. pabaigoje . Forma su pirmąja balse a aptinkama nuo 1507 m., bet randama žymiai rečiau. Gali būti, kad ji atsirado dėl slavų kalbų įtakos, kuriose garsas ša pasitaiko gerokai dažniau nei še.

Istorija 

Minimi nuo 1334 m., kai Šešuolių ir Dubingių apylinkes nusiaubė kalavijuočiai. Nuo 1398 m. minimas Šešuolių kaimas, Vytauto laikais jau buvo Šešuolių dvaras prie ežero, 1539 m. – Šešuolių valsčius ir miestelis. Iš pradžių Šešuoliai priklausė didikams, vėliau perėjo vyskupams. 1567 m. įsteigta Šešuolių bažnyčia ir miestelis, kuriame buvo 15 dūmų. Miestelio steigėjas – vyskupas Valerijonas Protasevičius, kuris 1561 m. iš Vilkmergės pavieto bajoro V. Jesmano nupirko Šešuolių ežerą ir vėliau įsteigė miestelį, 1572 m. pastatydino pirmąją bažnyčią. 1656 m. miestelis smarkiai degė. 1837 m. sudegė dvaras, vėliau neatstatytas. XIX a. viduryje miestelyje buvo 22 sodybos, kuriose gyveno 169 gyventojai (140 katalikų ir 29 žydai). Kaimo apygardai priklausė šie kaimai (461 gyventojas):

 Aukštagiris (Ausztogiry)
 Bareišiai (Borejszele)
 Beržalota (Berżełaty)
 Kertušas (Kiertusze)
 Kuzilai (Kuziłły)
 Mišniūnai (Miszniuny)
 Pašešuolė (Poszeszołka)
 Užupėnai (Użupiany)
 Wagiłki
 Zajeziorce
</div>

1923 m. buvo 40 sodybų. „Pavasario“ draugija miestelyje buvo įsteigusi biblioteką (apie 1000 knygų). Dvare buvo gražūs rūmai, biblioteka, spirito varykla, ūkis. Tarpukariu buvo 4 parduotuvės, tarpo žydai. II pasaulinio karo metu vokiečiai ir kai kurie vietos gyventojai sušaudė visus miestelio žydus. Iškart po karo miestelyje buvo apie 30 „stribų“, tuo pat metu vyko pasipriešinimo judėjimas.

2004 m. minint 670-ąsias Šešuolių metines pastatytas paminklas „Karžygys“. 2016 m. patvirtintas Šešuolių herbas.

|}

Laisvės paminklas 

1918 m. Lietuvos nepriklausomybei paminėti mokytojas Pranas Lunskis su gyventojų pritarimu suprojektavo paminklą. Lėšas aukojo ūkininkai, amatininkai, moksleiviai, parapijiečiai ir paminklas pastatytas 1934 metais miestelio aikštėje (statė Petras ir Karolis Račeliai). Čia vykdavo šventiniai minėjimai, gegužinės, sekmadieniais po mišių grieždavo orkestras, šokdavo jaunimas. Iš toliau atvykę ūkininkai po pamaldų ant žolės išsitiesę staltieses, vaišindavosi su kaimynais ir giminėmis iš namų atsivežtu maistu. 1951 m. vietos valdžios nutarimu paminklas traktoriais nugriautas ir užkastas (kadangi Šešuoliuose neatsirado norinčių nugriauti, kviestas žmogus iš Lyduokių). 1989 m. atkastos paminklo liekanos, bet suniokoto paminklo restauruoti nepavyko. Veprių skulptorius Viktoras Žentelis pagal surastas detales ir senas nuotraukas atkūrė paminklą, kuris pastatytas 1989 m. lapkričio 20 dieną ankstesnėje vietoje.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos