joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kelnas

Kèlnas () – ketvirtasis pagal dydį Vokietijos miestas, taip pat didžiausias Šiaurės Reino-Vestfalijos žemės miestas. Miestą garsina jo istorija, kultūra, architektūra ir tarptautinio svarbumo renginiai.

Kelnas yra svarbuvos Vokietijos transporto mazgas, svarbus geležinkelio mazgas. Miestas įsikūręs prie Reino upės, vienas svarbiausių upių uostų Europoje.

Kelnas yra svarbus mokslo, kultūros ir taip pat meno dirbinių prekybos centras. Mieste yra garsi Kelno katedra (). Kelno universitetas yra didžiausias Vokietijos universitetas ir vienas seniausių Europos universitetų. Kelnas – Reino krašto kultūros ir menų metropolis. Mieste yra per 30 muziejų.

Istorija 

455 m. Kelną užkariavo frankai, kuris prieš tai priklausė romėnams. Vėlyvaisiais viduramžiais Kelnas buvo didžiausias viduramžių Vokietijos miestas.

1259 m. gegužės 7 d. Kelnui buvo suteiktos miesto teisės (vok. Stapelrecht).

Per Trisdešimtmetį karą Kelnas paliko nepaliestas. Miestas užsidirbo per karą gaminant ir parduodant ginklus.

Per Antrąjį pasaulinį karą daugiau kaip 90 % Kelno buvo sugriauta, taip pat Kelno katedra buvo smarkiai apgadinta.

Geografija 
Kelnas yra didžiausias Šiaurės Reinas-Vestfalijos žemės miestas. Per miestą teka Reino upė.

Klimatas 
Klimatas vidutinių platumų; iš jūrinio pereinantis į žemyninį.

Rajonai 
Kelnas yra suskirstytas į 9 rajonus, kurie dar suskirstyti į 86 dalis.
 Innenstadt
 Rodenkirchen
 Lindenthal
 Ehrenfeld
 Nippes
 Chorweiler
 Porz
 Kalk
 Mülheim

Demografija 
Kelnas yra ketvirtas pagal dydį Vokietijos miestas kuriame 2008 metais gyveno 996 690 gyventojai.

Ekonomika 
Miesto ekonomika daugiausia sudaro: maisto pramonė, automobilių gamyba, chemijos pramonė ir žiniasklaida. Taip pat svarbus ekonominiai sektoriai yra: bankininkystė, draudimas ir turizmas.

Kultūra ir miesto įžymybės 

Viduramžiuose Kelnas buvo svarbus religijos ir meno centras. Kelno katedra 1996 m. buvo įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą, katedra yra neoficialus miesto simbolis. Taip pat šiais laikais miestas yra kultūros centras, turintis daug muziejų, galerijų ir meno mugių.

Kelno miesto įžymybės: Kelno katedra, Hohenzollern tiltas (vok. Hohenzollernbrücke), Kelno senamiestis.

Sportas 

Mieste 1988 m. vyko VIII Europos futbolo čempionatas, o 2006 m. – XVIII pasaulio futbolo čempionatas.

Miestą garsina ar anksčiau yra garsinę šie futbolo klubai:
 FC Köln
 SC Fortuna Köln
 FC Viktoria Köln 1904
 Köln XI

Taip pat mieste įsikūręs krepšinio klubas:
 Kelno 99ers

Infrastruktūra 
Kelnas yra svarbus geležinkelio mazgas. Miesto transporto sistemą sudaro oro uostas, vandens transportas, automagistraliniai automobilių keliai, geležinkelis, viešasis transportas (autobusai, tramvajai, metro).

Švietimas 
Šiuo metu Kelne yra 11 valstybinių ir privačių aukštųjų mokyklų. Kelno universitetas yra didžiausia aukštoji mokykla Vokietijoje (apie 42 000 studentų). Įkurtas 1388 gegužės 21 d.

Išnašos

Nuorodos 
 Kelno miesto oficiali svetainė
 www.koeln.de/
 www.koeln.nicecity.de/ 

 
Milijoniniai miestai
Laisvieji imperijos miestai
Romos kolonijos
Baltažiedė notrelė

Baltažiedė notrelė (Lamium album) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos, notrelių (Lamium) genties augalas. 

Daugiametė, 20-40 cm aukščio žolė su gulsčiu šakniastiebiu ir palaipomis. Stiebas keturbriaunis, stačias arba kylantis, plaukuotas. Lapai priešiniai, širdišku pamatu, stambiai dantytais kraštais, abipus apaugę retais plaukeliais, apatiniai kotuoti, viršutiniai bekočiai. Žiedai bekočiai, viršutinių lapų pažastyse susitelkę į menturius po 8-9 žiedus. Pažiedėlės linijiškos. Taurelė varpelio pavidalo, penkiadantė, dažniausiai violetiniu pamatu, plaukuota. Vainikėlis baltas, dvilūpis. Viršutinė lūpa išgaubta, šalmo pavidalo, labai plaukuota, apatinė triskiautė, jos vidurinė skiautė atvirkščiai inkstiška, šoninės apskritos, mažos. Kuokeliai 4, išsikišę iš vainikėlio vamzdelio; dulkinės juodai violetinės. Vaisius suskyla į pailgus, beveik tribriaunius riešutėlius.

Žydi nuo gegužės mėn. iki vėlyvo rudens. Labai dažna visoje Lietuvoje. Auga patvoriuose, šiukšlynuose, krūmuose, daržuose.

Augalas vaistinis, nuodingas, medingas ir piktžolė. Vaistinei žaliavai vartojami vainikėliai. Jie renkami augalams pradėjus žydėti. Žieduose yra labai daug nektaro.

Žieduose yra iki 3 % rauginių medžiagų apie 0,5 % eterinio aliejaus, gleivių, cukraus, saponinų, iki 720 mg% askorbino rūgšties, flavonoidų, galinės rūgšties, flavoninių glikozidų ir mineralinių medžiagų.

Literatūra 
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 96 psl.

Notreliniai
Vaistiniai augalai
Piktžolės
Nuodingieji augalai
Drebuliai

Drebuliai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 12 km į rytus nuo Švėkšnos, prie kelio ; iš pietų ribojasi su Stemplių kaimu; iš vakarų prieina Žąsyčių, iš šiaurės ir rytų – Kelvėtų miškai.

Pagrindinis verslas gyvulininkystė: 2003 m. 11 ūkių laikė 43 galvijus; yra ekologinis augalininkystės – daržininkystės ūkis.

Drebulių kaimas įkurtas XX a. 3–jame dešimtmetyje Stemplių dvaro žemėje, kuri žemės reformos metu buvo išdalyta dvaro darbininkams – kumečiams ir savanoriams – kariams.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Svencelė

Svencelė – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybės pietvakariuose, Kuršių marių pakrantėje, 2 km į pietus nuo Drevernos, šalia Svencelės pelkės ir Svencelės miško. Išlikusi senoji mokykla (nuo 1890 m., raudonų plytų), dvejos kapinaitės, tradicinės architektūros sodyba (namas, tvartas, daržinė), prieš nacius kovojusio Hanso Gedaičio kapas. Yra naftos verslovė.

Iki kaimo ateina kelias , pro mišką veda keliukas į Kintus ir Kiškius. Pietinėje dalyje telkšo pelkė (Svencelės telmologinis draustinis, Tyrų pelkių botaninis draustinis, Svencelės pievų botaninis zoologinis draustinis).

Istorija 

Kaimo pietryčiuose, arčiau pelkės buvo senas alkakalnis – Šventkalnis, kur kūrenta amžinoji ugnis, bet sovietmečiu jis nukastas.

Rašytiniuose šaltiniuose Svencelė minima nuo 1509 m.

1900 m. įkurta pradinė mokykla. LTSR metais – Drevernos žuvininkystės ūkio pagalbinė gyvenvietė.

Šventkalnis 

Kaime, prie Marių, yra Šventkalnis. Sakoma, kad ten senovėje gyveno milžinas, turėjęs 7 kaimynus, taip pat milžinus. Visi jie turėjo tik viena kirvį ir dirbdavo miško darbus, o dalijosi kirviu numesdami kirvį savo kaimynui, kai jau atliktas darbas. Kadangi Šventkalnio milžinas buvo netikėlis, už tai jį kartą nutrenkė Perkūnas.

Šį kalną protėviai pasirinko dievams garbinti, gal dėl to, kad apylinkėse nedaug kalnų. Čia kūrenta šventoji ugnis, pavasarį ir vasarą atkeliaudavo daug žmonių. Kelią į šventą kalną žmonės pavadino šventuoju keliu (svents cels), panašiai ir gyvenvietė pavadinta. Šis kalnas buvo ne tik šventovė, bet ir svarbus įspėjant apie priešo puolimą – tokiu atveju čia užkurdavo ugnį ir apylinkių vyrai sužinodavo apie pavojų, skubiai rinkdavosi į būrius, o moterys su seniais išsislapstydavo miške. Priešo grobio dalis būdavo paaukojama dievams.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Ginduliai

Ginduliai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijoje, Sendvario seniūnijoje, į šiaurės rytus nuo Klaipėdos, prie plento .

Istorija 
Vietovardis kilęs iš baltiško (galbūt prūsiško arba kuršiško) asmenvardžio Gindulis arba Gindelis. Pavardė Gindulis kaime paliudyta.

1950–1995 m. Sendvario apylinkės centras, Klaipėdos tarybinio ūkio technikumo centrinė gyvenvietė.  XXI a. pr. pradėjo sparčiai plėstis kaip Klaipėdos priemiestis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Domujas

Domujo ugnikalnis (isp. Volcán Domuyo) – stratovulkanas Argentinoje, Neukeno provincijos šiaurėje, į šiaurę nuo Čos Malalio. Iškilęs 4707 m Anduose, Cordillera del Viento kalnagūbryje. Tai aukščiausia Patagonijos regiono vieta, todėl dažnai vadinama „Patagonijos Stogu“ (). Pavadinimas kilo iš mapučių k. žodžių, reiškiančių „drebėti ir dundėti“. Pirmasis įkopė Lino del Valle Carvajal 1903 m. lapkričio 15 d.

Nuorodos 

 Pasaulio ugnikalnių duomenų bazė

Argentinos ugnikalniai
Katedralio kalnas (Argentina)

Katedralio kalnas () – viršukalnė Argentinoje, Rio Negro provincijoje, Nauel Uapi nac. parko teritorijoje, 19 km nuo Bariločės. Aukštis 2405 m. Čia yra didžiausias Pietų Amerikoje slidinėjimo centras. Slidinėjimo takų ilgis >100 km. Taip pat svarbus turistinis centras. Nuo kalno atsiveria puikios panoramos į Nauel Uapi ežerą. Populiarūs žygiai.

Koordinatės:

Nuorodos 

 Slidinėjimas Bariločėje 

Argentinos kalnai
Niuafo'ou

Niuafoʻou (pažodžiui „naujas kokoso riešutas“) – šiauriausia Tongos karalystės sala, esanti pietinėje Ramiojo vandenyno dalyje, tarp Fidžio ir Samoa. Saloje gyvena apie 750 gyventojų. 

Niuafoʻou yra ugnikalnis, ilgą laiką buvęs aktyvus. Išsiveržimų būta 1853, 1912, 1929, 1935, 1936, 1943, 1946 metais. 

Okeanijos ugnikalniai
Tongos salos
Vakarų Viru apskritis

Vakarų Viru apskritis arba Lenė Viruma () – viena iš 15 Estijos apskričių, esanti šalies šiaurėje. Išsidėsčiusi šalies šiaurės rytuose, tarp Rytų Viru, Jegevos, Jarvos ir Harju apskričių. Administracinis centras – Rakverė.

Geografija 

Šiaurinė apskrities dalis išsidėsčiusi žemumoje, kuri Baltijos glintu leidžiasi į Suomijos įlanką. Likusi dalis yra Pandiverės aukštumoje. Apskričiai priklauso įlankoje esančios nedidelės Uhtju ir Vaindloo salelės. Vakarų Viru garsėja klinčių telkiniais. Gausu miškų, pelkių, ežerų, upių (svarbiausios Kunda, Valgejõgi). Čia įkurtas pirmasis Estijoje Lahemaa nacionalinis parkas.

Ekonomika 

Svarbiausia ūkio šaka – klinčių gavyba. Taip pat vystoma žvejyba, miškininkystė, žemės ūkis. Alkoholinių gėrimų pramonė (net 3/4 šalies spirito gamybos).

Gyventojai 

Dauguma gyventojų susitelkę centrinėje apskrities dalyje. Didesnė gyventojų dalis estai, tačiau nemažai rusų.

Miestai:
 Rakverė,
 Kunda,
 Tapa,
 Tamsalu.

Administracinis skirstymas 
Miestų savivaldybės:
 Kunda
 Rakverė
Kaimų savivaldybės (valsčiai):
 Haljalos valsčius
 Kadrinos valsčius
 Laekverė
 Rakė
 Rakverės valsčius
 Riagaverė
 Semeru
 Tamsalu
 Tapos valsčius
 Vihula
 Vinio valsčius
 Viru Nigulos valsčius
 Veike Marjos valsčius

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

Estijos apskritys
Saulius Mykolaitis

Saulius Mykolaitis (1966 m. sausio 15 d. Ramygaloje – 2006 m. vasario 18 d. Vilniuje) – lietuvių aktorius, režisierius, dainų autorius ir dainuojamosios poezijos atlikėjas.

Biografija 

1988–1992 m. studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje, 1995–1996 m. – Lietuvos muzikos akademijoje, įgijo magistro laipsnį.

1992–1994 m. dirbo Vilniaus valstybiniame mažajame teatre, 1994–2006 m. buvo Lietuvos nacionalinio dramos teatro aktorius.

Saulius Mykolaitis nusižudė 2006 m. vasario 18 d.

Darbai

Teatras 

Per 15 metų sukūrė nemažai vaidmenų Vilniaus valstybiniame mažajame teatre, Vilniaus nacionaliniame dramos teatre, Oskaro Koršunovo teatre.

Nuo 2000 m. pats režisavo spektaklius:
 Daniil Kharms „Stop mašina“ (LNDT, 2000 m.)
 Antonas Čechovas „Ivanovas“ (LNDT, 2002 m.)
 Aleksanderis Milnas „Mikė Pūkuotukas“ (Keistuolių teatras, 2003 m.)
 Jevgenijus Griškovecas „Miestas“ (Oskaro Koršunovo teatras, 2005 m.)
 Antuanas de Sent Egziuperi „Mažasis princas“ (LNDT, 2006 m.)

Kinas ir televizija 

 2001 – Tomas. Gedimino 11, rež. Raimundas Banionis
 2004 – Vienui vieni, rež. Jonas Vaitkus
 2005 – Dievų miškas, rež. Algimantas Puipa
 2006 – Simas. Anastasija, rež. Maris Martinsons.

Muzika 

Saulius Mykolaitis dalyvaudavo bardų koncertuose, taip pat rengdavo solo pasirodymus.

Išleisti trys albumai. Du iš jų – po mirties:
 Nieko nepasakyta (2005 m.)
 Nupiešti pasaulį (2006 m.)
 Debesys (2007 m.)

Įvertinimas 

 Sauliaus Mykolaičio vardo premija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali Sauliaus Mykolaičio atminimo svetainė
 Sauliaus Mykolaičio fanų internetinis dienoraštis

Lietuvos aktoriai
Lietuvos režisieriai
Lietuvos bardai
Lietuvos dainų autoriai
Didier Drogba

Didijė Drogba (Didier Yves Drogba Tébily; g. 1978 m. kovo 11 d.) – futbolininkas, Dramblio Kaulo Kranto rinktinės kapitonas, Chelsea FC klubo puolėjas.

Didijė Drogba vaikystėje persikėlė iš Dramblio Kaulo Kranto į Prancūziją, gyveno pas savo dėdę, futbolininką Mišelį Gobą. Pradžioje jis treniravosi „Levallois SC“ klube, bet nepalikęs didelio įspūdžio treneriui, į pagrindinę komandą nepakviestas. Vėliau Drogba persikėlė į Le Maną, treniravosi vietinėje komandoje, bet dėl šeimyninių aplinkybių, negalėjo skirti viso laiko futbolui. Tik sulaukęs 21-erių metų žaidėjas debiutavo „Le Mans“ pagrindinėje komandoje, o 1999 m. pasirašė kontraktą. Pirmieji sezonai žaidėjui nebuvo labai rezultatyvūs, jį taip pat kamavo traumos.

2002 m. už 80 tūkst. svarų Drogba parduotas Ligue 1 klubui „Guingamp“. Nors pradžioje žaidėjas niekuom neišsiskyrė, tačiau kitame sezone sužibėjo – per 34 lygos varžybas įmušė 17 įvarčių. Po tokio pasirodymo Drogba susilaukė galingesnių klubų dėmesio ir už 3,3 mln. svarbų parduotas „Olympique Marseille“. Čia jis per lygos sezoną įmušė 19 įvarčių, dar 5 UEFA Čempionų lygoje ir 6 UEFA taurėje (pasiekė pastarojo čempionato finalą).

2004 m. Didijė Drogba sudarė 24 mln. svarų sutartį su „Chelsea“. Čia jis įsitvirtino kaip svarbiausias komandos puolėjas, ženkliai prisidėjęs prie daugelio komandos pergalių. 2012 m. Drogba taip pat įnešė didelį indėlį į „Chelsea“ pergalę Čempionų lygos finale prieš „Bayern“ – jis rungtynių pabaigoje įmušė išlyginamą įvartį bei realizavo lemiamą baudinį 11 m baudinių serijoje.

2012 m. birželio 20 d. pasirašė 2,5 m. kontraktą su Kinijos Šanchajaus „Shenhua“ klubu.

Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2002 m. rugsėjo 8 d., su rinktine žaidė dvejas 2006 m. pasaulio čempionato rungtynes, pelnė vieną įvartį. Su rinktine dalyvavo 2006, 2008, 2010, 2012 m. Afrikos Tautų taurės turnyruose, juose mušė po kelis įvarčius.

Didijė Drogba taip pat yra aktyvus visuomenės veikėjas, prisidedantis prie žmonių gerbūvio gerinimo Dramblio Kaulo Krante, šalies pilietinio karo metu aktyviai tarpininkavo siekdamas sutaikyti tautą.

Pasiekimai 
 Prancūzijos metų žaidėjas (2004 m.)
 Premier lygos čempionas (2005, 2006, 2010 m.)
 Carling taurės čempionas (2005)
 FA Community Shield čempionas (2005, 2009 m.)
 UEFA Čempionų lygos laimėtojas (2012 m.)
 Afrikos Tautų taurės sidabro medalininkas (2006, 2012 m.)
 Afrikos metų futbolininkas (2006, 2009 m.)
 Rezultatyviausias visų laikų DKK rinktinės žaidėjas
 Premier League rezultatyviausias žaidėjas (2007, 2010 m.)

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 

 Didier Drogba 

Dramblio Kaulo Kranto futbolininkai
Savo Miloševičius

Savo Miloševičius (; g. 1973 m. rugsėjo 2 d.) – baigęs karjerą serbų futbolininkas, buvęs Serbijos ir Juodkalnijos rinktinės kapitonas, žaidęs puolėjo pozicijoje.

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1994 m. gruodžio 23 d., yra rezultatyviausias rinktinės žaidėjas, per 101 rungtynes įmušęs 35 įvarčius.
Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per trejas rungtynes aikštėje praleido 138 minutes. Vėliau dar rungtyniavo Serbijos rinktinėje.

Laimėjimai
 
Partizan
 Serbijos Superlyga: 1994, 1995
 Serbijos futbolo taurė: 1994
Aston Villa
 League Cup: 1996
Rubin Kazan
 Rusijos Premjer lyga: 2008

Asmeniniai
 Rezultatyviausias Jugoslavijos lygos žaidėjas: 1994, 1995
 2000 m. Europos čempionato auksinis batelis

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 

Serbijos futbolininkai
Ignacas Lojola

Ignacas Lojola (Injigo Lopess de Onjass i Lojola, , 1491 m. Lojoloje, Ispanija – 1556 m. liepos 31 d. Romoje) – Romos Katalikų Bažnyčios Jėzuitų ordino įkūrėjas.

Biografija 
Pagal kilmę baskas. Tarnavo kariuomenėje, buvo Pamplonos pilies komendantas. Ginant tvirtovę buvo sunkiai sužeistas, bet pasveiko. Po šio įvykio jis pradėjo skaityti religinio turinio knygas – Jėzaus ir šventųjų gyvenimai. Jų paveiktas nusprendė pasišvęsti Viešpaties Dievo tarnystei.

Apie 1525 m. Barselonoje baigė lotynišką mokyklą, o 1534 m. gavo Paryžiaus Sorbonos universiteto daktaro laipsnį. Paryžiuje su bendraminčiais sukūrė naują draugiją, kurios nariai laisva valia davė neturto, skaistybės ir paklusnumo įžadus ir pasiryžo vykdyti viską, ką palieps Šventasis Tėvas (popiežius).

1540 m. patvirtinti „Jėzaus Draugijos“ – Jėzuitų – įstatai, o pirmuoju generolu paskirtas Lojola, vienuolystėje žinomas tėvo Ignaco (Ignato) vardu. 1622 m. kovo 12 d. Katalikų Bažnyčios paskelbtas šventuoju.

Lietuvoje šio šventojo vardu pavadinta katalikiška aukštoji mokykla –Šv. Ignaco Lojolos kolegija.

Nuorodos 
Šventasis Ignacas Lojola 
 Šv. Ignacas Lojola – reto šaunumo Kristaus karys, 2009-07-31

Jėzuitai
Ispanijos dvasininkai
Ispanijos teologai
Neįmanoma misija 2

Neįmanoma misija 2 () – 2000 m. JAV veiksmo filmas. Filmą režisavo John Woo, pagrindinį vaidmenį atliko Tom Cruise. Filmas yra „Neįmanomo misijos“ filmo tęsinys, trečioji serijos dalis – „Neįmanoma misija 3“. Visame pasaulyje filmas uždirbo 545 mln. dolerių.

Aktoriai 
 Aktorius – filmo veikėjas
 Tom Cruise – Ethan Hunt
 Dougray Scott – Sean Ambrose
 Thandie Newton – Nyah Nordoff-Hall
 Ving Rhames – Luther Stickell
 Richard Roxburgh – Hugh Stamp
 John Polson – Billy Baird
 Brendan Gleeson – John C. McCloy
 Rade Serbedzija – Dr. Nekhorvich
 William Mapother – Wallis
 Dominic Purcell – Ulrich
 Matthew Wilkinson – Michael

2000 filmai
Neįmanoma misija
Veiksmo filmai
JAV filmai
Klaipėdos Pajūrio progimnazija

Klaipėdos „Pajūrio“ progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Laukininkų g. 28, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Įstaigos kodas 190451139.

Istorija 
1985 m. įkurta Klaipėdos vidurinė mokykla Nr. 26, mokėsi 600 mokinių, dirbo 58 mokytojai.

1987 m. išleista pirmoji 46 abiturientų laida.

1993 m. mokykla pavadinta „Pajūrio“ vidurine mokykla.

Nuo 2007 m. rugsėjo 1 d. „Pajūrio“ pagrindinė mokykla.

Nuo 2007 m. rugsėjo 1 d. „Pajūrio“ progimnazija.

Direktoriai 
 Lina Stankutė

Nuorodos 
 Mokyklos svetainė

Lietuvos progimnazijos
Pajūrio
Lietuvos rusų mokyklos
Klaipėdos Varpo gimnazija

Klaipėdos „Varpo“ gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Bandužių mikrorajone, Budelkiemio g. 7, (pašto kodas:LT-95245) , vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190451324.

Mokykla yra Comenius mainų programos dalyvė.

Istorija 
Įkurta 1989 m. kaip Klaipėdos 27-oji vidurinė mokykla. 1993 m. pavadinta „Varpo“ mokyklos vardu, 2008 m. tapo gimnazija.

Mokykloje veikia:
 Choras „Vaivora“
 Šokių kolektyvas „Svajoklis“
 Liaudiškos muzikos ans. „Joginta“
 Krepšinis
 Jaunųjų šaulių būrelis
 Sportinių žaidimų būrelis
 Bendras fizinis paruošimas
 Jaunųjų žurnalistų būrelis
 Kraštotyros būrelis
 Renginių organizavimas ir IKT
 Poetinio teksto komponavimas ir meninis skaitymas
 Jaunojo programuotojo būrelis
 Gimnazijos interneto svetainė
 Žurnalistų klubas (anglų k.)

Direktoriai 
 Valerijus Kuzliakinas (1989-2015)
 Rasa Mašurinienė (2016-dabar)

Mokytojai 
Įkūrus mokyklą, joje dirbo 82 pedagogai, tačiau 2007 m. mokykloje dirbo 68 mokytojai. Iš jų – 7 ekspertai, 20 metodininkų ir 38 vyr. mokytojai.

Mokykloje dirbanti mokytoja ekspertė Violeta Beniulienė 2008 m. išrinkta Klaipėdos Metų mokytoja.

Mokiniai 
 Viktorija Beinoraitė (g. 1988 m.) – šachmatininkė

Šaltiniai

Nuorodos 

 Mokyklos tinklalapis

Lietuvos gimnazijos
Varpo
Klaipėdos licėjus

VšĮ Klaipėdos licėjus – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Kretingos g. 44, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas anglų, lietuvių ir rusų kalbomis. Įstaigos kodas 191832328. Steigėjai Dalia Kiliuvienė, Elona Kerpienė, Regina Kontautienė. Mokykloje komplektuojamos mažesnės klasės, vaikai sustiprintai mokomi anglų kalbos ir matematikos.

Istorija 
Privatus darželis-mokykla įsteigta 1995 m.

Iki 2002 m. buvo pradinė mokykla. 2002 m. reorganizuotas tapo viešosios įstaigos „Universa Via“ pagrindinės mokyklos filialu. Nuo 2012 m. Klaipėdos licėjus.

Direktoriai 
 Regina Kontautienė

Moksleivių pasiekimai sporte 
Klaipėdos licėjus turi moksleivių lėkščiasvydžio komandą, kuri treniruojasi ir dalyvauja šios sporto šakos varžybose:

Nuorodos 
 Mokyklos svetainė 

Lietuvos licėjai
Privačios mokyklos
Lietuvos viešosios įstaigos
Licėjus
Lietuvos gimnazijos
Nijolė Naujokienė

Nijolė Naujokienė (g. 1954 m. spalio 5 d. Kėdainiuose) – Lietuvos ir Kėdainių rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija 
1981 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, biologijos mokytoja.

Iki 2004 m. Kėdainių Atžalyno vidurinės mokyklos biologijos mokytoja ekspertė. Rengė biologijos olimpiadų nugalėtojus. 2004–2005 m. mero pareigas einant Virginijai Baltraitienei, Kėdainių rajono savivaldybės administracijos direktorė. 2005–2007 m. ir 2007–2011 m. Kėdainių rajono savivaldybės merė, nuo 2011 m. mero pavaduotoja.

Buvo TSKP narė, nuo 1999 m. Naujosios sąjungos (socialiberalų) partijos narė, nuo 2004 m. Darbo partijos narė, 2006 m., kilus skandalui Darbo partijoje, perėjo į Viktoro Muntiano suformuotą Pilietinės demokratijos partiją, 2010–2015 m. vėl Darbo partijos narė. Nuo 2016 metų nepriklauso jokiai partijai. 

2019 m. visuomeninio rinkimų komiteto „Valentino Tamulio komanda – mūsų krašto sėkmei“ steigėja.

2002– 2018 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narė. 

Sutuoktinis Vytautas, vaikai Nerijus, Giedrė, Lina.

Bibliografija 
 Nijolė Naujokienė, Irena Ūsienė. Individualioji biologijos mokymo programa 11-12 klasėms, Vilnius, Vaga, 2001 m.

|-

Šaltiniai 

Kėdainių merai
Lietuvos mokytojai ekspertai
https://www.vrk.lt/2019-savivaldybiu-tarybu/rezultatai?srcUrl=/rinkimai/864/rnk1144/kandidatai/savKandidatasAnketa_rkndId-2400937.html
Rio Negro provincija

Rio Negro provincija () – provincija Argentinos pietinėje dalyje, Patagonijoje. Rytuose prieina Atlanto vandenyną. Šiaurėje ribojasi su La Pampos, šiaurės vakaruose – su Neukeno ir Mendosos, pietuose – su Čiubuto, šiaurės rytuose – su Buenos Airių provincijomis. Vakaruose turi sieną su Čilės Respubliką (eina Andų kalnais). Administracinis centras – Viedma.

Geografija 

Provincijos vakariniu pakraščiu driekiasi Andų kalnai (aukšč. vieta – Tronador k., 3478 m). Centrinėje dalyje vyrauja plokščiakalniai ir lygumos. Šiaurės rytuose būdingos drėgnosios pampų lygumos. Klimatas vidutinių platumų, ryškūs klimato skirtumai skirtingose provincijos dalyse. Vasaros pakankamai šiltos, bet žiemos ilgos, būna nemažų šalčių. Andų kalnuose iškrenta net iki 2000 mm, tačiau likusioje dalyje tik 200–300 mm. Vyrauja sausi vakarų, pietvakarių vėjai. Dauguma upių priklauso Atlanto vandenyno baseinui (svarbiausios: Negras, Koloradas, Limajas), tačiau nedidelė dalis upių priklauso Ramiojo vandenyno baseinui (pvz., Manso). Upes maitina kalnų ledynai ir lietus. Andų kalnuose yra nemažai ledyininių ežerų (Nauel Uapi, Mascardi, Steffen). Centrinėje dalyje dauguma upių laikinos, gausu druskos ežerų ir maršų. Didžiosios upės patvenktos. Andų priekalnėse auga mišrieji ir spygliuočių miškai. Centriniuose regionuose vyrauja sausosios stepės, krūmynai. Rio Negro provincijoje yra Nauel Uapi nacionalinis parkas. Be to, yra Meseta Somuncura provincijos rezervatas.

Ekonomika 

Svarbiausia ūkio šaka – žemės ūkis, vystomas upių (ypač Negro) slėniuose. Auginami obuoliai, kriaušės, pomidorai, svogūnai, įvairios kitos uogos ir daržovės (net 70 % šalies produkcijos). Taip pat išvystyta gyvulininkystė (provincijos šiaurėje). Auginamos avys, ožkos, galvijai. Geležies, diatomito, gipso, druskos, naftos, dujų gavyba. Žvejyba. Vaisių ir daržovių apdirbimo, žuvies perdirbimo pramonė. Išvystytas turizmas.

Gyventojai 

Rio Negro provincijoje gyvena daugiau nei pusė milijono gyventojų. Dauguma susitelkę Negro upės slėnyje. Taip pat didesnė gyventojų koncentracija yra Andų priekalnėse. Rečiausiai gyvenami centriniai rajonai ir šiaurės rytinė dalis. Svarbiausi miestai:
 Viedma
 San Karlos de Bariločė
 Cheneral Roka
 Čipoletis
 San Antonio Oeste
 El Bolsonas
 Incheniero Džiakobači
 Čoele Čoelis

Nuorodos 
 Provincijos žemėlapis
 Oficiali svetainė
 Turizmas Rio Negre 
 Valstybinis Comahue universitetas

Argentinos provincijos
Baltika Group

Baltika Group – estiško kapitalo koncernas, veikiantis Baltijos šalyse.
„Baltika Group“ valdybos pirmininkas – Meelis Milder.

Mažmeninės drabužių prekybos bendrovė „Baltika Group“ valdo tokius prekinius ženklus kaip „Baltman“, „Monton“ ir „Mosaic“ (anksčiau vad. „CHR/Evermen“); konsoliduota bendrovės apyvarta 2013 m. siekė 58,435 mln. EUR. 
„Baltika Group“ yra viena didžiausių mažmeninės drabužių prekybos kompanijų Baltijos šalyse. Koncernas valdo 124 parduotuves Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje, Ukrainoje ir Rusijoje.

Šaltiniai 

 Koncerno tinklalapis 

Estijos įmonės
Prekybos tinklai
Karel Poborský

Karelas Poborskis (gimė 1972 m. kovo 30 d. Tršebonis, tuometinėje Čekoslovakijoje) – buvęs profesionalus futbolininkas ir Čekijos vyrų futbolo rinktinės saugas. Daugiausiai kartų savo nacionalinei komandai atstovavęs žaidėjas.

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1994 m. vasario 23 d., su rinktine žaidė 4 Europos čempionatuose, 2006 m. pasaulio čempionate. Po 2006 m. pasaulio čempionato paskelbė karjeros nacionalinėje rinktinėje pabaigą.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 

Poborský, Karel
Claudio Reyna

Claudio Reyna (gimė 1973 m. liepos 20 d. Livingstone, JAV) – buvęs New York "Red Bulls" futbolo klubo ir JAV vyrų futbolo rinktinės saugas.

Vedęs Danielle Egan su kuria turi 2 vaikus: Jack ir Giovanni. Jo žmona buvo JAV moterų futbolo rinktinės narė.

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1994 m. sausio 15 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.

2008 m. Liepos 15 d. Claudio Reyna paskelbė apie savo karjeros pabaigą. .

Pasiekimai 
 Concacaf Aukso taurės laimėtojas (2002)
 Škotijos čempionas (1999, 2000)
 Škotijos taurės laimėtojas (2000)
 JAV metų futbolininkas (2000, 2001)

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 
 žaidėjo statistika www.footballdatabase.com

Reyna, Claudio
Pietų Korėjos vyrų futbolo rinktinė

Pietų Korėjos vyrų futbolo rinktinė () – nacionalinė futbolo rinktinė, atstovaujanti Pietų Korėjai. Tai viena pajėgiausių Azijos futbolo rinktinių. Du kartus laimėjo Azijos čempionatą, net 10 kartų dalyvavo pasaulio futbolo čempionatuose.

Ypač puikiai pasirodė 2002 m. pasaulio futbolo čempionate, kuris vyko būtent Korėjoje ir Japonijoje. Čia Korėjos rinktinė eliminavo tokias garsias komandas kaip Portugalija, Italija, Ispanija. Komandai pavyko užimti net 4 vietą (dėl trečiosios pralaimėjo Turkijai), kuri yra aukščiausia Azijos komandos pasiekta vieta.

Dalyvavimas pasaulio čempionatuose

Dalyvavimas Azijos čempionate 

 1956 – 1 vieta
 1960 – 1 vieta
 1964 – 3 vieta
 1968 – 
 1972 – 2 vieta
 1976 – 
 1984 – I etapas
 1988 – 2 vieta
 1992 – 
 1996 – ketvirtfinalis
 2000 – 3 vieta
 2004 – ketvirtfinalis
 2007 – 3 vieta
 2011 – 3 vieta
 2015 – 2 vieta
 2019 – ketvirtfinalis

Rytų Azijos taurė 
 1 vieta: 2003, 2008, 2015, 2017 m.
 2 vieta: 2010 m.
 3 vieta: 2013 m.
 4 vieta: 2005 m.

Dalyvavimas FIFA Konfederacijų taurėje 
 2001 – I etapas

Žymūs žaidėjai 
 Hong Mjungbo (1990–2002)
 Ča Bumkunas (1972–1986)
 Li Dongukas (1998–2017)
 Li Vundžia (1993–2010)
 Park Džisungas (2000–2011)
 Ko Džačiolas (2008–)
 Ahn Džughvanas (1997–2010)
 Li Jungpjo (1999–2011)
 Hvang Sunhongas (1988–2002)
 Son Hjongminas (2010– )

Treneriai 
Žymesni treneriai:

  Kim Yong-sik (1960–1961 m.)
  Kim Jung-nam (1980–1982 m.)
  Lee Hoe-taik (1988–1990 m.)
  Kim Ho (1992–1994 m.)
  Huh Jung-moo (1998–2000, 2008–2010 m.)
  Guus Hiddink (2001–2002 m.)
  Jo Bonfrère (2004–2005 m.)
  Dick Advocaat (2005–2006 m.)
  Pim Verbeek (2006–2007 m.)
  Hong Myung-bo (2013–2014 m.)
  Uli Stielike (2014–2017 m.)
  Paulo Bento (2018– m.)

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Azijos vyrų futbolo rinktinės
Pietų Korėjos futbolas
Pietų Korėjos sporto rinktinės
Lee Woon-Jae

Li Vun Džia (Lee Woon-Jae; g. 1973 m. balandžio 26 d.) – buvęs Pietų Korėjos futbolo rinktinės vartininkas ir kapitonas.

Žaidė 1994, 2002 m. pasaulio futbolo čempionatuose (pastarajame su rinktine užėmė 4 vietą). Dalyvavo ir 2006 m. pasaulio futbolo čempionate. 2010 m. rugpjūčio 6 d. paskelbė baigiantis karjerą nacionalinėje rinktinėje.

Dar 1992 m. su rinktine dalyvavo vasaros olimpinėse žaidynėse. Puikiai pasirodė 2002 m. pasaulio futbolo čempionate, kai baudinių serijoje su Ispanija atrėmė lemiamą Joaquín smūgį.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 
 Statistika

Pietų Korėjos futbolininkai
Pietų Korėjos olimpiečiai
Sventochlovicės

Sventochlovicės (; ) – miestas-apskritis pietų Lenkijoje, Silezijos vaivadijoje, Aukštutinės Silezijos aglomeracijoje, į šiaurės vakarus nuo Katovicų. 55,5 tūkst. gyventojų.

Istorija 

Miestas žinomas nuo XIII a. Tarp XIII-XIV a. gavo Magdeburgo teises. Iki 1920 m. priklausė Vokietijai. 1920 – 1939 m. priklausė Lenkijai, o 1939 – 1945 m. vėl okupuotas Vokietijos. 

1943 m. Švientochlovicėje atidaryta Eintrachthütte darbo stovykla. 1945 m. atėjus komunistams paversta į Zgodos koncentracijos stovyklą. Nužudyta apie 2500 lenkų. Masines žudynes iniciavo Lenkijos žydas Salomon Morel, kuris šiuo metu slapstosi Izraelyje.

Ekonomika 

Akmens anglių gavyba. Juodoji ir spalvotoji metalurgija, mašinų pramonė.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė (lenkų k.)

Lenkijos miestai
Trimitas

Trimitas – aukščiausio registro varinis pučiamasis intstrumentas. Kiti įprastiniai variniai pučiamieji yra trombonas, eufonijus ir tūba. Muzikantas, grojantis trimitu, vadinamas trimitininku.

Dažniausiai trimitas yra transponuojantis instrumentas ir derinamas pagal Si bemolį. Muzikos notacijoje parašyta nata C trimitu skambės kaip Si bemolis – dviem pustoniais (tonu) žemiau. Tačiau esti ir kitų trimito derinimų. Lietuvoje paplito iš Vakarų Europos šalių.

Konstrukcija 
Trimitas pagamintas iš varinio du kartus sulenkto vamzdžio, kurio ilgis apie 130 cm – 150 cm. Turi puodelio pavidalo pūstuką.

Šaltiniai

Nuorodos 

 International Trumpet Guild – trimitinkų portalas su galybe internetinių resursų
 Diskusijų forumas trimitininkams
 Tarptautinis trimitinkų tinklas
 Informacija trimitinkams
 Garsų galerija, kurioje galima išgirsti skirtingų trimito garsų
 http://www.trumpetstuff.com
 http://trumpetchat.myfreeforum.org 
 Daug pavyzdžių ir gerų patarimų, nemokamos tonacijos ir trimito technikos lavinimas 
 Rusijos varinių pučiamųjų bendruomenė
 Varinių pučiamųjų akustika
 Trimito mokykla: Straipsniai ir knygos apie grojimą trimitu

Variniai pučiamieji
Pelė ugnikalnis

Pelė kalnas () – aktyvus ugnikalnis Karibų jūros saloje Martinikoje. Ugnikalnis pagarsėjo kai 1902 m. balandžio pabaigoje – gegužės pradžioje išsiveržė ir palaidojo ligtolinį svarbiausią Martinikos miestą – Sen Pjerą. Žuvo apie 30 000 žmonių. Paskutinį kartą išsiveržė 1932 m.

1902 m. išsiveržimas 

Pelė ugnikalnio aktyvumas paprastai būdavo toks nežymus, kad niekas nekreipė dėmesio į atsiradusias naujas garuojančias angas ir žemės drebėjimą, kuris įvyko 1902 m. balandį. Tačiau gegužės pradžioje prasidėjo nesibaigiantis pelenų lietus, o ore tvyrojo bjaurus sieros kvapas. Dėl netinkamų gyvenimo sąlygų apie 100 angių iššliaužė iš savo slėptuvių kalno papėdėje ir užplūdo vieną Sen Pjero kvartalą, kuriame gyveno mulatai. Apie 1,5–2 m ilgio gyvatės mirtinai sugėlė apie 50 žmonių ir daugybę gyvūnų.

Gegužės 5 d. didžiulė kunkuliuojančio purvo nuošliauža pliūkštelėjo jūron ir sukėlė cunamį, kuris nusinešė dar kelių šimtų žmonių gyvybes. Gegužės 8 d. prasidėjo ugnikalnio išsiveržimas ir didžiulis kiekis įkaitusios lavos nusidriekė link miesto. Per tris minutes miestas buvo visiškai nušluotas nuo žemės paviršiaus. Iš 30 000 gyventojų teišliko gyvi vos 2.

Nuorodos 
 1902 m. išsiveržimas 
 Pasaulio ugnikalnių duomenų bazė

Šiaurės Amerikos ugnikalniai
Martinika
Arbūzas

Arbūzas (Citrullus) – moliūginių (Cucurbitaceae) šeimos augalų gentis. Rusiškas pavadinimas kilo iš persų kalbos žodžio charbiuza, reiškiančio melioną arba didelį agurką.

Vienmetis augalas 2-3 ir daugiau metrų ilgio šlaužiančiu, išsišakojusiu stiebu. Vaisius – labai didelė, rutuliška uoga, lygiu paviršiumi. Vaisiaus žievė 0,5-1,5 cm storio, minkštimas rožinis arba raudonas, labai sultingas, saldus. Kai kurių rūšių minkštimas baltas arba balsvai geltonas.

Kilmė 
Arbūzas yra kilęs iš Pietų Afrikos. Kalachario pusdykumėje iki šiol auga savaime.

Žydai ir arabai augino arbūzą dar 1500 m. pr. m. e. Vakarų Europoje jis atsirado tik XI-XII a. kryžiuočių riterių dėka.

Auginamas pietiniuose šalies rajonuose, nors dabar yra įvairių arbūzų veislių, pritaikytų auginti karštame Azijos klimate, pietiniuose ir pietrytiniuose Europos dalies regionuose, Tolimuosiuose Rytuose.

Arbūzų genčiai priklauso Tikrasis arbūzas (Citrullus vulgaris).

Produkcija 

Moliūginiai
Baltoji garstyčia

Baltoji garstyčia (Sinapis alba) – garstuko genties augalas.

Pavadinimas garstyčia taip pat taikomas augalams Brassica juncea (sareptinis bastutis „indiška garstyčia“), Brassica nigra (juodoji garstyčia), Brassica rupestris „rudoji garstyčia“ bei iš šių augalų pagamintam prieskonių mišiniui.

Baltoji garstyčia – vienmetis žolinis augalas, užaugantis iki 120 cm aukščio. Stiebas status, šakotas, apaugęs šiurkščiais plaukeliais. Lapai skiautėti. Žiedai geltoni, susitelkę į skėtiškas kekes. Vaisius – ankštara, sėklos šviesiai geltonos spalvos.

Lietuvoje auginamas. Sulaukėjęs auga pakelėse, dykvietėse. Žydi birželio-rugsėjo mėnesiais.

Augalas maistinis ir vaistinis. Vartojamos garstyčių trauklapiams gaminti. Gydomi kvėpavimo takų susirgimai, raumenų skausmas, reumatas. Reikšmingesnis kaip prieskonis.

Bastutiniai
Prieskoniniai augalai
Lūginė

Lūginė – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Puskelnių. Stovi Lūginės palaimintojo Jurgio Matulaičio koplyčia (pastatyta 1991 m.). Pro kaimą teka Šešupė.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Lūginėje gimė palaimintasis, arkivyskupas Jurgis Matulaitis (1871–1927).

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Patilčiai (Marijampolė)

Patilčiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Igliškėlių, prie kelio . Kaime stovi medinė Patilčių Šv. Petro Išvadavimo bažnyčia (nuo 1920 m.), dar vadinama Igliškėlių bažnyčia.

Gyventojai

Šaltiniai 

 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Skardupiai (Marijampolė)

Skardupiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Marijampolės. Yra Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos bažnyčia.

Istorija 

XX a. tarpukariu kaimas buvo Marijampolės apskrityje. 1945 m. rugsėjo 16 d. Skardupių klebonijoje įvyko Lietuvos išlaisvinimo komiteto steigiamasis posėdis, kuriam vadovavo kunigas Antanas Ylius.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Pranas Žaldaris (Šapalas) gimė 1912 m., žuvo 1948 m. vasario 1 d. Gulbiniškių kaime, Pilviškių valsčiuje (Lietuvos partizanų Tauro apygardos vado adjutantas)

Galerija

Šaltiniai 

 
 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
FK Dinamo Kiïv

Kijevo „Dinamo“ – Ukrainos futbolo klubas, įkurtas Kijeve kaip TSRS „Dinamo“ organizacijos dalis.

Istorija 

Tarybų Sąjungos laikais tai buvo stipriausias Ukrainos futbolo klubas, varžęsis su stipriausiais Maskvos klubais, nuo 1954 iki 1990 metų 13 kartų laimėjęs Tarybų Sąjungos čempionatą bei 9 kartus iškovojęs valstybės taurę. 

Nuo 1992 metų žaidžia naujai sukurtoje Ukrainos futbolo lygoje. Nuo 1993 metų dominavo šalies futbole, kuriame yra viena stipriausių Ukrainos komandų. Daugiau nei dešimtmetį dominavo Ukrainoje šalies čempionato nelaimėjo 2002 m. 2003, 2004 m. vėl susigražino čempionų titulą. Nuo 2004/2005 metų sezono rimtą konkurenciją kijeviečiams sudaro Donecko „Šachtar“.

Spalvinė gama 

Mėlyna ir balta spalvos.

Apranga
 Klubas žaidžia baltais marškinėliais, baltais šortais. Tai yra tradicinės klubo spalvos, kai žaidžiama namuose.
 Svečiuose gali žaisti mėlyna apranga. Kai kuriais metais tai būdavo mėlyna balti su vertikaliais strypais marškinėliai, mėlyni šortai.
1927-1941

FC "Start"

1944-1991 m. (Sovietmetis)

Ukrainos Premjer lyga

Pasiekimai 

 Ukrainos TSR taurė (1937, 1938, 1944, 1946, 1947, 1948 m.)

Sezonai

Ukrainos varžybos 

|}

Sudétis 
Atnaujinta: 2022 m. kovo 8 d.

Lietuviai 
 Edgaras Česnauskis, saugas 2003–2006
 Gintaras Kvitkauskas, saugas 1992
 Valdemaras Martinkėnas, vartininkas 1990–1994
 Igoris Pankratjevas, saugas 1992–1993

Taip pat skaityti 
 Tarybinio futbolo derbis

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Globalsportsarchive

Dinamo Kiiv
Dailidžiai

Dailidžiai – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Musninkų, į vakarus nuo Ardiškio, dešiniajame Neries krante, priešais Žiežmaros žiotis. Kaimą supa Dailidžių miškas. Yra išlikę Dailidžių-Ardiškio pilkapynai.

Geografija

Ties Dailidžiais Neryje yra Totorės rėva (ir brasta), pavadinta pagal seniau netoliese buvusį Totorės ar Totorinės (Татарка) viensėdį.

Gyventojai

Šaltiniai 

Širvintų rajono savivaldybės gyvenvietės
Antkoptis

Antkoptis – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 12 kilometrų į rytus nuo Gargždų, abipus autostrados  ir Žemaičių plento. Seniūnaitijos centras. Yra 45 sodybos (2006 m.). Per kaimą teka Veiviržas (Minijos intakas), įsiterpęs Šilinės miškas. 1,2 km į pietryčius nuo Antkopčio yra Kiaulakiai, 4,3 km į pietvakarius – Girininkai, 7 km į vakarus – Vėžaičiai, 2,3 km į šiaurės vakarus – Jokuliai.

Antkopčio kaime veikia bendruomenė, naftos gręžinys, kavinė. Yra koplytstulpis su ornamentuotu kryželiu, Marijos Rožančinės (pastatytas 1932 m.). Kartą per savaitę iš Rietavo atvažiuoja autoparduotuvė.

Istorija 

1909 m. kaime atidaryta Antkopčio pradinė mokykla. XX a. 4-ajame dešimtmetyje per Antkopčio kaimą nutiestas Žemaičių plentas.

Sovietmečiu Antkoptis buvo Ždanovo kolūkio pagalbinė gyvenvietė ir apylinkės centras (iki 1977 m.). Joje buvo pradinė mokykla, felčerių ir akušerių punktas, kultūros namai, biblioteka (nuo 1952 m.), parduotuvė. Nuo 1968 m. pradėtos gyvenamųjų namų statybos. 1970 m. per kaimą nutiesta automagistralė Kaunas-Klaipėda.

Gyventojai 

Tarmė: Šiaurės žemaičiai kretingiškiai.

Žymūs žmonės 

Antkoptyje gimė:
 Razutis Klemensas (1916–1953), armijos puskarininkis, politinis kalinys.
 Razutis Petras – gydytojas
 Tamošauskas Stanislovas (gim. 1949 m.) – LŽŪU lektorius

Šaltiniai

Nuorodos 
 Antanas Sakalauskas. Antkopčio kaimas – civilizacijos užmirštoje saloje, Banga, 2007 m. vasario 14 d.
 „Vakarų ekspresas“ apie Antkoptį

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Torsten Frings

Torštenas Fringsas (; g. 1976 m. lapkričio 22 d.) – vokiečių futbolininkas, Vokietijos rinktinės ir Kanados „Toronto FC“ klubo saugas.
Nacionalinėje rinktinėje žaidžia nuo 2001 m. vasario 27 d.

Karjera 
Pradėjo profesionalo karjerą trečiojo diviziono Alemannia Aachen klube, kur nuo 1994 metų žaidė du sezonus. 1996 metais perėjo į Bundeslygoje žaidžiantį Bremeno „Werder“ klubą, kur žaidė 6 sezonus, o 1999 metais su klubu iškovojo Vokietijos taurę.

2001 metais žaidėjas pakviestas į Vokietijos rinktinę, su kuria dalyvavo .

Po čempionato žaidėju domėjosi Europos garsiausi klubai, bet jis perėjo į Vokietijos Dotmundo „Borussia“. 2003–2004 metų sezono pirmoje pusėje nežaidė dėl kelio traumos, po sezono perėjo į Miuncheno „Bayern“. Su Miuncheno klubu laimėjo Vokietijos čempionatą ir taurę, bet po metų nutarė grįžti į Bremeno klubą.

2006 m. su rinktine žaidė Vokietijoje vykstančiame pasaulio čempionate, kur pirmosiose rungtynėse įmušė įvartį į  vartus, o po ketvirtfinalio 11 m baudinių serijos žaidėjas įspėtas už susistumdymą su argentiniečiais ir diskvalifikuotas dvejoms rungtynėms, turėjo praleisti pusfinalį.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Vokietijos futbolininkai
Mike Hanke

Mikas Hankė (; g. 1983 m. lapkričio 5 d.) – vokiečių futbolininkas, Vokietijos rinktinės ir TuS Wiescherhöfen klubo puolėjas.

2010 m. gruodžio 24 d. pasirašė dvejų metų kontraktą su Borussia VfL Mönchengladbach klubu.

Įtrauktas į 2006 m. pasaulio čempionato rinktinės sudėtį, tačiau dėl Konfederacijos taurės rungtynėse gautos raudonos kortelės negalėjo žaisti pirmose dvejose rungtynėse, išleistas į aikštę tik paskutinėse rungtynėse, likus 20 minučių iki rungtynių pabaigos.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Nuorodos 

Vokietijos futbolininkai
Viešo naudojimo kūrinys

Viešo naudojimo () kūrinys yra tada, kai jo negina autorinės teisės dėl autorinių teisių galiojimo laiko baigties, dėl buvimo viešuosiuose archyvuose. Viešo naudojimo režimas galioja ir kūriniams, kuriems autorinės teisės negali būti taikomos. Taip pat viešai naudojamas kūrinys tampa tuomet, kai savo noru autorius atsisako autorinių teisių.
 
Intelektinė nuosavybė tam tikrą laiką paprastai yra saugoma teisės normų. Jam pasibaigus, kūrinys tampa viešo naudojimo, kadangi preziumuojama, kad jau praėjo laikotarpis, per kurį buvo būtina teisinė apsauga, paprastai užtikrinanti autoriaus pajamų šaltinį, dauginant kūrinį ir leidžiant juo naudotis.

Taip pat skaitykite 
 Copyright
 Creative Commons licencijos
 Open Content
 Project Gutenberg
 Software-Patent
 Street Performer Protocol

Nuorodos 
 Center for the Study of the Public Domain
 Public - domain.org
 Copyright Term and the Public Domain in the United States – 1 January 2005 (Peter B. Hirtle apžvalga, Cornell University, taip pat PDF, sąlyga – „Creative Commons Attribution-NonCommercial License“ licencija)
 Creative Commons Public Domain
 Public Domain Music („A reference site to help identify public domain songs and public domain music.“)
 Muzikos natos ir PD

Autorių teisė
Organizacinė psichologija

Organizacijos psichologija – psichologijos šaka, tirianti individų sąveiką organizacijos viduje.

Klausimai:
 Organizacijos pasirinkimas individas ir motyvacija
 Personalo atranka
 Komunikacija organizacijoje
 Mokymasis organizacijoje
 Darbo analizė, Personalo vystymas, Coaching
 Grupė ir grupinis darbas
 Konfliktas, konfliktų vadyba
 Motyvacija, pasitenkinimas darbu
 Laiko vadyba
 Mobbing, stresas, Burnout
 Vadovavimo teorijos
 Tarpkultūrinė vadyba
 Organizacijos klimatas, Organizacijos kultūra

Taip pat skaitykite 
 Inovacijų psichologija
 Fred Edward Fiedler

Papildomam skaitymui 
 H. Schuler: Lehrbuch Organisationspsychologie. Huber, Bern 2004 (3. vollst. erw. und überarb. Aufl.)
 A. B. Weinert: Lehrbuch der Organisationspsychologie: menschliches Verhalten in Organisationen. Weinheim 1998, ISBN 3-621-27399-9
 D. S. Pugh: Modern organizations theory: A psychological and sociological study. Psychological Bulletin. 1966
Finansų maklerio įmonė

Finansų maklerio įmonės () – įmonės, patikėjimo teise valdančios klientų investicinius portfelius ir teikiančios konsultacijas šiais klausimais. Finansų maklerio įmonės ne tik tarpininkauja vertybinių popierių prekyboje, bet ir užsiima investicinių bankų veikla. Lietuvoje investicinių bankų paslaugas teikia Finansų maklerio įmonės, pavyzdžiui, Finasta, Orion Securities, SEB Enskilda.

Lietuvoje 

Vadovaujantis Finansinių priemonių rinkų įstatymo 4 str. 1 d., nuolat ir profesionaliai teikti investicines paslaugas Lietuvos Respublikoje gali tik finansų maklerio įmonės, turinčios VPK ar kitos valstybės narės priežiūros institucijos išduotą finansų maklerio įmonės licenciją, taip pat licencijuotos kredito įstaigos ir finansų patarėjo įmonės, turinčios atitinkamą licenciją.

Taip pat skaitykite 
 Finansų patarėjo įmonė
 Investicinė bankininkystė
 Privačioji bankininkystė
 Šeimos biuras

Finansų maklerio įmonės
Finansų organizacijos
LHV bankas

Lõhmus, Haavel & Viisemann (LHV) yra investicinis bankas, vienas pirmaujančių Baltijos šalyse, teikiantis platų investicinių paslaugų spektrą verslo ir privatiems klientams Estijoje, Latvijoje ir Lietuvoje.

Banko steigėjas – Rain Lõhmus.

LHV yra didžiausia pagal pajamas bei kapitalą Baltijos šalių investicinės bankininkystės bendrovė. LHV centrinė būstinė yra įsikūrusi Taline, o Rygoje ir Vilniuje veiklą vykdo LHV padaliniai.

1999 metais „Hansabank Markets“ vadovybės įkurta bendrovė LHV savo veiklą plėtoja Baltijos be Rytų Europos šalyse.

LHV veiklos sritys: įmonių finansai, privatusis kapitalas, turto valdymas, investicinės paslaugos, struktūrizuoti finansai.

Nuorodos 
Oficialus LHV tinklalapis (lietuvių, latvių, estų, anglų k.)

Investiciniai bankai
Estijos įmonės
Eesti Raudtee

Eesti Raudtee (EVR) – didžiausia Estijos geležinkelių bendrovė.

Istorija 
Pirmas traukinys Estijos geležinkeliais pajudėjo 1870 m. Lapkričio 5 d., kai buvo atidarytas judėjimas linijoje Paldiskis-Talinas-Narva-Gatčina. Tais pačiais metais šis ruožas buvo sujungtas su Peterburgo-Varšuvos geležinkeliu. 1877 metais iš Tapa išvyko pirmas traukinys į Tartų, o jau 1887 metai buvo įmanoma pratęsti savo kelionę iki Valgos, kur geležinkeliai jungdavosi su Rygos-Pskovo linija. 1896 metais buvo pastatytas pirmas siauros vežės (750 mm) geležinkelis nuo Valgos iki Piarnu, o sekančias metai buvo atidrytas Mõisaküla – Viljandi ruožas, o iš tenais geležinkeliai tęsėsi per Paide į Talino uostą. Nuolatinis judėjimas tarp šių miestų prasidėjo nuo 1901 metų.

Savarankiška bendrovė (EVR) buvo paskelbta 1918 metais. 1931 metais buvo pastatytas plačios vežės geležinkelis Tartu-Petseri. 1940 metais Estijos Geležinkeliai buvo pajungti į TSRS geležinkelių tinklą. Tais metai Estijos Geležinkeliams priklausančių kelių ilgis sudarė 1447 km, iš jų 772 km buvo plačios vežės ir 675 – siauros vežės geležinkeliai.

Valstybinė akcinė bendrovė „Eesti Raudtee“ (Estijos Geležinkeliai) buvo įregistruota 1992 m. Sausio 1 d. šalies geležinkelių operatoriumi. Tais pačais metais buvo atstatyta narystė Tarptautinėje Geležinkelių Sąjungoje (UIC), EVR įstojo į OSŽD. 2001 m. Rugpjūčio 31 d. po privatizacijos procedūros pabaigos 66 % bendrovės turto buvo parduota firma Baltic Rail Services (BRS). 2007 metų Sausio 9 d. buvo baigtas geležinkelių nacionalizacijos procesas, EVR buvo išpirkta atgal į valstybės nuosavybę.

Infrastruktūra

Keliai ir statiniai 
Bendrovei priklauso 691 km plačios vežės kelių, iš kurių 132 km – elektrifikuota.

Riedmenys 
Bendrovei priklauso:
 26 ČME3 manevriniai lokomotyvai
 4 2TE116 lokomotyvai
 56 GE C36-7i lokomotyvai
 19 GE C30-7Ai lokomotyvų

Be to EVR naudoja kelias geležinkelio priežiūros ir smulkaus remonto mašinas, drezinas DGKu ir t. t.

Struktūra ir valdymas 
Aukščiausiu bendrovės organu laikomas Bendras Susirinkimas, kuriam pavaldi Bendrovės Taryba. EVR Valdybos pirmininkas (nuo 2007 m. Sausio 12 d. – Kaido Simmermann) ir Vidaus Audito skyrius yra pavaldus tik Tarybai.

Valdybos pirmininkas dirba su 3 Valdybos nariais, atsakingais už Teisinius klausimus, Finansus ir Rinkotyrą. Tiesiogiai Valdybos pirmininkui yra pavaldus 6 departamentų direktoriai – Infrastruktūros valdymo, Transporto, Personalo valdymo, Infotechnologijų, Riedmenų priežiūros, Apsaugos ir Eismo saugumo.

Riedmenų priežiūros departamentui pavaldūs ir Tapa Depai.

Taip pat skaitykite 
 Geležinkelių transportas Estijoje

Nuorodos 
 Eesti Raudtee svetainė 
 Žemėlapis. Eesti Raudtee keliai pažymėti juoda spalva 

Estijos įmonės
Geležinkelių kompanijos
Swedbank

Swedbank, AB (anksčiau Hansabankas, Hansa-LTB) – Lietuvos komercinis bankas. Įkurtas 1999 m. Švedijos „Swedbank“ bankų grupės narys. 2020 m. su SEB banku buvo vienu iš dviejų didžiausių bankų Lietuvoje.

Istorija 

„Hansabank“ grupė Lietuvoje pradėjo veiklą 1996 m., įkūrus čia „Hansa lizingo" bendrovę. 1999 m. Vilniuje atsidarė pirmasis „Hansabanko“ skyrius. 2000 m. „Hansabank“ grupė pradėjo derybas su Valstybės turto fondu dėl „Lietuvos taupomojo banko“ privatizavimo. Sandoris buvo baigtas 2001 m., kai „Hansabank“ įsigijo 90,73 % „Lietuvos taupomojo banko“ (LTB) akcijų. 2001 m. pabaigoje LTB buvo reorganizuotas, sujungtas su „Hansabanku“, o naujasis bankas pavadintas „Hansa-LTB“. 2003 metais banko pavadinimas pakeistas į „Hansabanką“. 2003 m. iš bendrovės „Lietuvos draudimas“ įsigijo jos antrinę bendrovę „Lietuvos draudimo gyvybės draudimas“. 

1998 m. „Hansabank“ grupės, veikusios Baltijos šalyse ir įkurtos Estijoje, strateginiu investuotoju tapo Švedijos „Swedbank“ (tuo metu valdė ~60 % „Hansabank“ grupės akcijų). 2005 m. smulkieji „Hansabank“ grupės akcininkai perleido savo akcijas strateginiam banko investuotojui „Swedbank“. Lietuvoje „Swedbank“ vardas pradėtas naudoti 2008 m. rudenį, kuomet „Hansabankas“ kartu su kitais „Hansabank“ grupės bankais Estijoje ir Latvijoje pradėjo pavadinimo keitimo procesą. 2009 m. kovo 17 d. Lietuvoje AB bankas „Hansabankas“ pakeitė pavadinimą į „Swedbank“, AB. Kartu su banku pavadinimus pakeitė ir dukterinės įmonės.

2016 m. Švedijos bankininkystės grupė „Swedbank“ Vilniuje atidarė nefinansinių paslaugų filialą. 2016 perėmė „Danske banko“ mažmeninės bankininkystės paslaugų verslą Lietuvoje ir apie 120 000 jo privačių klientų.

Antrinės įmonės 

Įvairias finansines paslaugas teikia Lietuvoje veikiančios „Swedbank“ grupės įmonės: „Swedbank“, draudimo („Swedbank P&C Insurance“ AS Lietuvos filialas), gyvybės draudimo („Swedbank Life Insurance“ SE Lietuvos filialas), investicijų valdymo („Swedbank investicijų valdymas“ UAB), lizingo („Swedbank lizingas“ UAB).

Išnašos

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

Universalieji bankai
Lietuvos bankai
Švedijos bankai