joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Palemonas (legendinis asmuo)

Palemonas – Lietuvos metraščių legendinėje dalyje ir kt. istorijos šaltiniuose minimas legendinis Gediminaičių ir kt. ankstyvosios LDK valdovų pirmtakas bei protėvis, iki XIX a. I pusės daugelio lietuvių ir lenkų kildintas iš senovės Romos didikų. Pasak istoriko J. Tumelio, Palemono vardą Lietuvos metraščių platesniojo sąvado sudarytojai galėjo perimti iš romėnų istorikų raštų, kuriuose minimas kažkoks I a. pr. m. e. gyvenęs Palemonas (istorinis asmuo), iš Marko Antonijaus gavęs valdyti Ponto sritį Mažojoje Azijoje. Tuo tarpu pretekstą sukurti Palemono legendą minėto sąvado sudarytojams galėjo suteikti vienas iš lietuvių romėniškosios kilmės teorijos kūrėjų Janas Dlugošas, kuris savo „Lenkijos istorijose“ pateikė legendą apie dab. Vilniaus miesto vietoje kadaise neva apsistojusį nuo Cezario rūstybės iš Italijos pabėgusių Pompėjaus šalininkų būrį, bei Dlugošo amžininkas Pilypas Kalimachas, kuris apie 1480 m. veikale Kardinolo Zbignevo Olesnickio gyvenimas iškėlė lietuvių gališkosios kilmės hipotezę, – pasak šios hipotezės, lietuviai yra kilę iš senovės galų, kuriuos į būsimos Lietuvos teritoriją kažkurios keltų invazijos į Šiaurės Italiją laikotarpiu esą atvedė link „Šiaurės Okeano“ pajudėjusių galų kilčių vadas Lemonijus.

Lietuvos metraščiuose, XVI a. rašiusių lenkų istorikų veikaluose ir kai kuriuose kt. XVI-XVIII a. šaltiniuose įvairiais variantais pateikta Palemono legenda, kuri yra lietuvių romėniškosios kilmės teorijos sudėtinė dalis, susiformavo XV a. paskutiniaisiais dešimtmečiais ir XVI a. I pusėje bei viduryje; XVI a. viduryje lenkų istorikas Martynas Kromeris Lietuvos metraščių Palemoną pirmasis ėmė tapatinti su Pompėjaus bendražygiu Publijumi Libonu (istorinis asmuo; jį savo raštuose mini Liucijus Floras ir kt. romėnų istorikai).

Pasak dalies minėtų šaltinių, I a. pr. m. e. Romos Respublikoje vykstant pilietiniam karui, Pompėjaus laivyno vadas Publijus Libonas, kurį vėlesniais laikais Lietuvoje žmonės esą ėmė vadinti „Palemonu“, paliko tėvynę ir išvyko į šiaurę kartu su žmona, vaikais bei 500 Romos patricijų. Apiplaukę Europą, jie išlipo į krantą ties Nemuno žiotimis; toliau tie pabėgėliai esą plaukę Nemunu iki Dubysos, o ties pastarosios žiotimis, ant gražios ąžuolais apaugusios kalvos įkūrę pilį ar šventyklą.

Pasak Palemono legendos „metraštinės“ versijos, Palemonas buvo Romos imperatoriaus Nerono giminaitis; gelbėdamasis nuo Nerono persekiojimų, jis su šeima ir 500 valdinių pabėgęs iš Italijos ir apsigyvenęs prie Nemuno, Jūros bei Dubysos upių. Iš Palemono vaikaičių esą kilo Lietuvos didieji kunigaikščiai ir kunigaikščiai Alšėniškiai bei Giedraičiai, o iš kartu su Palemonu į Lietuvą neva atvykusių Romos patricijų palikuonių – didikai Goštautai, Davainos ir Manvydai.

Istoriografijoje nuo XVIII a. antrosios pusės Palemonas laikomas Lietuvos metraščių legendinės dalies fiktyviu personažu.

Literatūra 
Jurginis J., Legendos apie lietuvių kilmę, V., 1971.

Taip pat skaitykite 

 Palemono dinastija

Lietuvos priešistorė
Legendiniai Lietuvos kunigaikščiai
Verakrusas (valstija)

Verakrusas (), kitaip Verakrus de Ignasijo de la Ljavė (Veracruz de Ignacio de la Llave) – valstija rytų Meksikoje, nusidriekusi palei Meksikos įlankos pakrantę. Ribojasi su Tamaulipasu šiaurėje, su San Luis Potosi šiaurės vakaruose, su Idalgu ir Puebla vakaruose, su Oachaka, Čiapasu ir Tabasku pietryčiuose. Valstijos sostinė – Chalapa.

Geografija 

Didžiąją valstijos dalį užima pakrantės žemuma, palei įlanką yra nemažai lagūnų (Tamiahvos, Alvardo, Pueblo Vjecho). Vakariniu pakraščiu driekiasi Rytų Siera Madrė, kurioje yra aukščiausias ne tik valstijos, bet ir visos Meksikos kalnas – Orisaba (4922 m). Be to, pakrantėje yra nedidelis izoliuotas Tustlos masyvas. Verakruso valstija teka daug upių, kurių dauguma prasideda Rytų Siera Madrėje, svarbiausios: Panukas, Tuspanas, Kasonesas, Aktopanas, Chamapa, Papaloapanas, Koatsakoalkosas.

Turizmas 

Verakrusas – istoriniu ir archeologiniu atžvilgiu turtinga valstija. Čia gyvavo totonakų, olmekų kultūros. El Tachine (įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldą) yra išlikusios totonakų piramidės. Sempoala yra kita svarbi totonakų archeologinė radimvietė. Tres Sapotesas – olmekų archeologinė radimvietė su stelomis, išraižytoms olmekų raštu. Tuo tarpu Verakruso miestas buvo įkurtas ispanų vykdytos Meksikos kolonizacijos centru.

Didžiausi miestai 
 
Didžiausi Verakruso valstijos miestai (tūkst. gyv., 2005 m.):

 Verakrusas – 677,7
 Chalapa – 387,9
 Minatitlanas – 152,9
 Koatsakoalkosas – 234,2
 Kordoba – 186,6
 Posa Rika – 181,4
 Papantla – 170,3
 San Andres Tustla – 156,0
 Tuspanas – 134,4
 Orisaba – 117,3
 Koatepekas – 73,4

Meksikos valstijos
Laikmečio dvasia. Filmas

Laikmečio dvasia. Filmas (Zeitgeist, the Movie) – 2007 m. dokumentinis filmas, sukurtas Peter Joseph. Filme atskleidžiamos sąmokslo teorijos apie Jėzaus mitą, rugsėjo 11 įvykius ir JAV federalinį rezervo banką. Filmas išplatintas per Google Video ir susilaukė plataus visuomenės susidomėjimo.

Siužetas 

Filmo įžangą sudaro budizmo mokytojo Chögyam Trungpa kalba apie dvasingumą, vėliau rodomi karo vaizdai, ištraukos iš įvairių kalbų.

Pirmojoje dalyje „Didžiausia, kada nors papasakota istorija“ (The Greatest Story Ever Told) teigiama, kad krikščionybė yra religija, neturinti jokio istorinio pagrindo ir pagrįsta tik mitu. Jėzus lyginamas su egiptiečių dievu Horu, taip pat kitais dievais: Krišna, Mitra, Dionisu, Ačiu. Šių dievybių gyvenimo aprašyme tiegiama esant itin daug sutapimų, dauguma jų – astronominės kilmės. Jėzus lyginamas su pagonišku Saulės simboliu, o kryžius – su Zodiako ratu. Kalėdos, trys karaliai, nukryžiavimas, nekaltoji mergelė – visa tai tik astronominiai reiškiniai, susiję su Saule.

Antrojoje dalyje „Viso pasaulio pakopa“ (All the World’s a Stage) pasakojama apie rugsėjo 11 sąmokslo teoriją (Patrioto aktas). Teigiama, kad rugsėjo 11 įvykiai tai pretekstas JAV valdžiai terorizmą paskelbti priešu ir to dėka padidinti žmonių kontrolę bei organizuoti karus. Kaip įrodymai buvo pateikiami faktai, kad JAV buvo informuota apie galimą terorizmą, kad JAV gynybinis skydas nepadarė nieko, kai lėktuvai buvo užgrobti, kad dangoraižių griūtis buvo kontroliuojama (t. y. sukelta iš vidaus) taip pat mįslingos detalės apie įsirėžimą į Pentagoną ir Reiso 77 sudužimą.

Trečiojoje dalyje „Nekreipk dėmesio į žmones už užuolaidų“ (Don’t Mind the Men Behind the Curtain) pasakojama, kaip JAV centrinis bankas ir įtakingi bankininkai valdo JAV. Teigiama, kad laivo RMS Lusitania nuskendimas, Perl Harboro ataka ir Tonkino įlankos incidentas buvo tyčia suplanuoti kaip pretekstas JAV pradėti I, II pasaulinius bei Vietnamo karą ir iš to gauti didelės finansinės naudos. Taip pat sakoma, kad finansinės korporacijos suinteresuotos ekonominių sąjungų (NAFTA, ES, Afrikos sąjungos ir kt.) susidarymu ir jungimusi, idant jos galėtų finansiškai valdyti pasaulį.

Pabaigoje teigiama, kad valdžia siekia atpratinti žmones mąstyti (kaip pavyzdys rodomas JAV edukacinio lygio nuosmukis), o pasiduoti televizijos, pramogų malonumams, tikėti propaganda ir būti lengvai kontroliuojamiems. JAV valdžios veiksmai lyginami su Trečiuoju Reichu. Teigiama, kad dokumentų elektronizacija skirta galimybei kontroliuoti žmones.

Taip pat skaitykite 
 Laikmečio dvasia. Priedas

Nuorodos 
 Zeitgeist – The Movie Oficialus filmo interneto puslapis
 Filmas Google Video svetainėje 
 Antrasis filmas – Zeitgeist: Addendum Google Video svetainėje 

2007 filmai
Dokumentiniai filmai
Jurta

Jurta – kilnojamas, veltinis, mediniais ramsčiais įtvirtintas Vidurinės Azijos stepių klajoklių būstas; palapinė. Tradicinė jurta yra apskritimo formos, dengiamąją medžiagą sudaro avies vilnos pluokštas. Mediniai rėmai sudaro žiedinį karkasą, stogą remiančius polius bei duris. Šviesa į būsto vidų patenka per viršuje padarytas angas (šangyraką), kurios naktį uždengiamos. Jurtos centre įrengiama ugniavietė.

Jurta gerai pritaikyta prie klajokliško gyvenimo būdo ir rūstaus klimato: ji lengvai surenkama ir pergabenama, storas vilnos sluoksnis saugo nuo šalčių, apskritimo forma mažiau priešinasi vėjui.

Taip pat skaitykite 
 Hoganas
 Jaranga
 Tipi
 Vigvamas

Gyvenamieji pastatai
Mongolijos kultūra
Nematerialusis pasaulio paveldo sąrašas
Latvija 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Latvija dalyvavo 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Barselonoje, Ispanija.

Medaliai

Rezultatai

Lengvoji atletika

Boksas 
Igors Šaplavskis – 5 vieta

Kanojų sportas 
Ivans Klementjevs – 
Dzintra Blūma – 24 vieta
Jefimijs Klementjevs – 11 vieta

Dviračių sportas 
Kelio lenktynės

Treko lenktynės

Dziudo 
Vsevolods Zeļonijs – 24 vieta
Vadims Voinovs – 21 vieta

Šiuolaikinė penkiakovė 
Kirils Medjancevs – 26 vieta.
Stanislavs Dobrotovskis – 52 vieta
Vjačeslavs Duhanovs – 64 vieta
Vyrų komanda (Kirils Medjancevs, Stanislavs Dobrotovskis, Vjačeslavs Duhanovs) – 17 vieta.

Irklavimas 
Uģis Lasmanis – 9 vieta
Liene Sastapa ir Gunta Lamaša – 11 vieta

Buriavimas 
Ansis Dāle – 29 vieta
Ilona Dzelme – 21 vieta

Šaudymas 
Afanasijs Kuzmins – 
 Boriss Timofejevs – 11 vieta

Plaukimas

Tenisas 
 Agnese Blumberga – 17 vieta
 Larisa Savčenko-Neilande – 33 vieta
 Moterų dvejetas (Agnese Blumberga, Larisa Savčenko-Neilande) – 17 vieta

Sunkumų kilnojimas 
 Aleksandrs Žerebkovs – 14 vieta
 Raimonds Bergmanis – 14 vieta

Imtynės 
 Eduards Žukovs

1992 metų vasaros olimpinės žaidynės
Latvija olimpinėse žaidynėse
Latvija 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Latvija dalyvavo 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Atlantoje, JAV.

Medaliai 

{| class="wikitable" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|- bgcolor="#efefef"
! | 
! |Sportininkas
! |Rungtis
|-
| align="center"| 
| | Ivans Klementjevs
| | kanojų irklavimas
|-

1996 metų vasaros olimpinės žaidynės
Latvija olimpinėse žaidynėse
Latvija 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Latvija dalyvavo 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Sidnėjus, Australija.

Medaliai 

{| class="wikitable" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|- bgcolor="#efefef"
! | 
! |Sportininkas
! |Rungtis
|-
| align="center"| 
| | Igors Vihrovs
| | vyrų gimnastika
|-
| align="center"| 
| | Aigars Fadejevs
| | vyrų 50 km ėjimas
|-
| align="center"| 
| | Vsevolods Zeļonijs
| | dziudo
|-

2000 metų vasaros olimpinės žaidynės
Latvija olimpinėse žaidynėse
Aldona Lučinskienė

Aldona Lučinskienė (g. 1923 m. spalio 20 d. Kaimynėliai, Musninkų valsčius) – Lietuvos botanikė, biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija 
1954 m. baigė Vilniaus universitetą. 1968 m. biologijos mokslų kandidatė.

1954–1975 m. Vilniaus universiteto botanikos sodo vedėja, 1967–1992 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1991 m. docentė.

Mokslinė veikla 
Jos rūpesčiu Vilniaus universiteto botanikos sode sukauptos gausios vaistinių augalų, sistematikos, dendrologijos, gėlininkystės, daržininkystės, pomologijos, grūdinių ir techninių augalų kolekcijos. Svarbiausia mokslinio darbo kryptis – P-indolilacto rūgšties poveikis dekoratyvinių krūmų auginių šaknijimuisi. Introdukavo apie 40 rūšių dekoratyvinių augalų.

Bibliografija 
 Kambarinės lapinės gėlės, 1980 m.
 Daugiametės gėlės, 1986 m.

Įvertinimas 
 1973 m. LTSR valstybinė premija

Šaltiniai 

Lietuvos biologai
Lietuvos selekcininkai
Lietuvos gėlininkai
LTSR valstybinės premijos laureatai
Marijampolės herbas

Marijampolės herbas – vienas iš Marijampolės savivaldybės ir Marijampolės miesto heraldikos atributų.

Aprašas

Auksiniame lauke šokantis rudas žirgas su šv. Jurgiu – raiteliu sidabriniais šarvais ir raudonu apsiaustu. Balnas raudonas, pakinktai ir kamanos juodi. Raitelis sidabrine ietimi smeigia po žirgo kojomis šliaužiantį juodą sparnuotą slibiną surangyta uodega, alsuojatį raudona ugnimi. Raitelio veidas ir rankos natūralios spalvos, šalmo plunksnos – raudonos, žąslai ir slibino akis – sidabriniai.

Istorija 

1997 m. gruodžio 18 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1480. Herbo etalono autorius – dailininkas Raimondas Miknevičius, herbą sukūręs pagal piešinį iš Lietuvos Metrikos.

Šaltiniai 

Marijampolė
1997 m. patvirtinti Lietuvos gyvenviečių herbai
Marijampolės savivaldybės gyvenviečių herbai
Laikmečio dvasia. Priedas

Laikmečio dvasia. Priedas (Zeitgeist: Addendum) - 2008 m. Peter Joseph dokumentinis filmas, Laikmečio dvasia. Filmas tęsinys. Kaip ir pirmoji dalis, ši buvo išplatinta per Google Video.

Siužetas 

Filme toliau pasakojama apie korporacijų finansines sąmokslo teorijas, jų siekį finansiškai valdyti pasaulio žmones. Antroje filmo dalyje siūloma alternatyva - Veneros projektas. Tai JAV socialinio inžinieriaus Jacque Fresco futuristinis ateities visuomenės modelis. Toje ateityje nebėra pinigų ir ekonominių santykių, darbas maksimaliai automatizuotas, naudojami tik gamtai nekenkentys resursai, o žmonija užuot konkuravusi susitelkia bendram tobulėjimui. Galiausiai siūlomi veiksmai, kurie sugriautų dabartinę socialinę-ekonominę sistemą: bankų boikotas (atsisakymas paskolų, kreditų ir kitų įsipareigojimų), masinės medijos ignoravimas, nedalyvavimas politikoje, militaristinėje sistemoje, alternatyvios energetikos naudojimas, bei kritinės masės sudarymas siekiant pakeisti pasaulį.

Nuorodos 
 Filmas Google Video 

2008 filmai
Dokumentiniai filmai
Milikoniai

Milikoniai – Kauno miesto dalis, esanti į šiaurės vakarus nuo miesto centro, ties Baltijos g. ir Baltų pr. Tapatinama su Šilainiais.

Šaltiniai

Kauno miesto dalys
Birutė (Kaunas)

Birutė (anksčiau Naujoji Freda) – Kauno miesto dalis į pietryčius nuo Aleksoto, į pietus nuo Fredos. Šiaurės vakarinė dalis dar žinoma kaip Birutė I, o pietrytinė kaip Birutė II – jas skiria J. Pabrėžos gatvė. Vyrauja sodybiniai gyvenamieji namai, yra sodų. Pietuose yra neveikiančios Seniavos kapinės, viduryje – Gamtininkų draugijos sklypas. Nemuno pakrantėje stūkso Jiesios piliakalnis. J. Pabrėžos gatvėje yra Šv. Elžbietos seserų kongregacijos vienuolynas.

Istorija 

Prieš I pasaulinį karą Birutėje I buvo Naujosios Fredos dvaras, kurį Stanislovas Gavronskis pardavė Aronui Frenkeliui. Tarpukariu šiaurinėje dalyje, prie botanikos sodo esantys sklypai išparceliuoti. Kaip Kauno priemiestis Birutė atsirado 1925 m. 1949 m. Birutės I ir II kaimai priskirti Kauno miestui. 1950–1960 m. Birutė užstatyta sodybiniais namais ir nameliais.

Gyventojai

Šaltiniai 

 

Kauno miesto dalys
Panaikintos Kauno miesto savivaldybės gyvenvietės
Estija 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Estija dalyvavo 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Paryžiuje, Prancūzija.

Medaliai 

{| class="wikitable" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|- bgcolor="#efefef"
! | 
! |Sportininkas
! |Rungtis
|-
| align="center"| 
| | Eduard Pütsep
| | graikų-romėnų imtynės
|-
| align="center"| 
| | Alfred Neuland
| | sunkumų kilnojimas
|-
| align="center"| 
| | Aleksander Klumberg-Kolmpere
| | vyrų dešimtkovė
|-
| align="center"| 
| | Jaan Kikkas
| | sunkumų kilnojimas
|-
| align="center"| 
| | Harald Tammer
| | sunkumų kilnojimas
|-
| align="center"| 
| | Roman Steinberg
| | graikų-romėnų imtynės
|-

1924 metų vasaros olimpinės žaidynės
Estija olimpinėse žaidynėse
Aspergerio sindromas

Aspergerio sindromas – autizmo spektro smegenų vystymosi pakitimas, pasireiškiantis emocinio ryšio deficitu bei sunkumais bendraujant su žmonėmis. Asmuo su Aspergerio sindromu gali pasirodyti keistas, turintis bendravimo, tarpusavio supratimo, emocinio kontakto problemų. Gydymo būdų nėra, tačiau turintis sindromą asmuo visgi gali sėkmingai integruotis į visuomenę.

Asmenys su Aspergerio sindromu yra bent vidutinio, dažnai aukštesnio intelekto. Ankstyvame amžiuje domisi bedraamžiams neįprastais ar keistais dalykais, abstrakčiomis sąvokomis: įvairiais skaičiavimais, matavimais, sąrašais, statistika, procesais, ekonomika, politika. Pasižymi erudicija, santūrumu, gilesnėmis įžvalgomis, kritiškumu ir pragmatiškumu.

Konkretus genas lemiantis sindromą nėra žinomas, tačiau esama įrodymų, kad jis yra genetiškai paveldimas. Pvz., jei šeimoje esama narių, kurie turi kažką panašaus į Aspergerio sindromą, bet mažiau pastebimu pavidalu (šiokie tokie sunkumai su skaitymu, kalba, socializacija).

Simptomai 
Simptomai, būdingi sindromą turintiems asmenims:
 išskirtinai jautrūs, pastabūs ir išrankūs maisto kvapui, skoniui, išvaizdai, konsistencijai. Gali būti linkę maitintis panašiu maistu;
 sprendimus priima lėtai, pastebimai daug svarsto, vertina, skaičiuoja ar planuoja, tačiau vykdo efektyviai ir kokybiškai;
 daugybė menkai besiskiriančių pasirinkimo variantų sukelia susierzinimą ar pasimetimą;
 esant susidomėjimui klausimai ir komentarai dažnai labai tiesūs ir konkretūs, kurie aplinkinius gali gluminti ar trikdyti.

Talentai 
Aspergerio sindromą turintys žmonės paprastai pasižymi išskirtiniais talentais:
 gali būti itin pastabūs detalėms, smulkmenoms, į kurias dauguma neatkreipia dėmesio;
 gali puikiai įsiminti ir perprasti taisykles, įstatymus, procesus, sistemas, pastebėti ir sumaniai patobulinti ar išnaudoti jų spragas;
 gali būti itin atidūs savo rašymui ir kalbai, išreikšdami tiksliai tai, ką norėjo;
 gali būti itin gabūs matematikai, kompiuterijai, procesams, struktūroms imliuose užsiėmimuose, protiniuose žaidimuose;
 gali turėti specifinius hobius, kuriuose tampa geri specialistai;
 gali turėti gyvenamojo laikotarpio kontekste nebūdingų ar išsišokančių idėjų, įžvalgų, siekių, kurie dažnai atmetami ar išjuokiami;
 mėgsta daug kartų atlikti ir tobulinti tą pačią veiklą, kuri kitiems gali pasirodyti nuobodi.

Išnašos

Nuorodos 
 Aspergerio sindromą turintiems skirta svetainė

Autizmo spektro sutrikimai
Jonas Lukauskas

Jonas Lukauskas (1935 m. liepos 28 d. Zarasuose – 2009 m. kovo 28 d. Zarasuose) – ekonomistas, sovietinis partinis bei karinis veikėjas, Lietuvos kariuomenės pulkininkas.

Biografija 
1954 m. baigė Zarasų gimnaziją. 1954–1957 m. mokėsi Kijevo jungtinėje savaeigės artilerijos karo mokykloje, leitenantas. 1957–1959 m. tarnavo Baltarusijos karo apygardoje (Lydoje) ir Pabaltijo karo apygardoje.

1959–1960 m. Kauno miesto komjaunimo komiteto instruktorius. 1960–1961 m. Kauno technikos mokyklos Nr. 2 direktoriaus pavaduotojas kultūriniam darbui ir gamybinio mokymo meistras. 1961–1962 m. Panevėžio mėsos kombinato techninės informacijos inžinierius ir civilinės gynybos viršininkas, VU neakivaizdžiai studijavo pramonės ekonomiką.

1962–1963 m. LLKJS Panevėžio miesto komiteto II, 1963–1968 m. I sekretorius. 1966 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1968–1973 m. LKP CK organizacinio-partinio darbo skyriaus instruktorius. 1971–1974 m. neakivaizdžiai studijavo Aukštojoje partinėje mokykloje prie SSKP CK. 1973–1975 m. LKP CK organizacinio-partinio darbo skyriaus inspektorius. 1975–1985 m. LKP Šiaulių miesto komiteto I sekretorius. 1985–1986 m. partinės komisijos prie LKP CK pirmininkas. 1986–1988 m. partinės kontrolės komisijos prie LKP CK pirmininkas. 1988–1990 m. LSSR liaudies kontrolės komiteto pirmininkas. 

Nuo 1976 m. LKP CK narys. Nuo 1980 m. LSSR AT deputatas. 

1993 m. LR Krašto apsaugos Karinių objektų inspekcijos organizacinio, 1993–1995 m. Ginkluotųjų pajėgų štabo (nuo 1994 m. Generalinis štabas) Bendrojo, 1994 m. Karinių problemų skyriaus, 1995 m. Kariuomenės vadovybės aparato Aptarnavimo tarnybos viršininkas. 1994 m. lapkričio 21 d. prezidento Algirdo Brazausko dekretu Nr. 443 suteiktas Lietuvos kariuomenės pulkininko laipsnis.  1995 m. gruodžio 5 d. išleistas į atsargą.

Įvertinimas 
 1985 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

Šaltiniai 

TSRS karininkai
Lietuvos TSR politiniai veikėjai
Lietuvos pulkininkai
Bedaliai

Apie kaimą Kupiškio rajone žr. Bedaliai (Kupiškis).

Bedaliai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Girėnų, 2 km į rytus nuo kelio .

Gyventojai

Šaltiniai 

Šakių rajono savivaldybės gyvenvietės
Antanas Lukianas

Antanas Lukianas (g. 1938 m. vasario 3 d. Pajuodžiukuose, Panevėžio valsčius) – Lietuvos hidrotechnikos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

Biografija 

1945–1948 m. mokėsi Kabelių pradžios mokykloje, 1955 m. baigė Panevėžio I vidurinę mokyklą, 1960 m. Lietuvos žemės ūkio akademiją. 

1961–1988 m. dirbo Lietuvos hidrotechnikos ir melioracijos institute; 1971–1988 m. direktoriaus pavaduotojas moksliniam darbui. 1967 m. technikos mokslų kandidatas, 2006 m. habilitacija.  1988–1997 m. Žemės ūkio ministerijos Mokslo valdybos viršininkas, Mokslo ir mokymo departamento direktorius. Nuo 1997 m. dėsto Vilniaus Gedimino technikos universitete; nuo 2000 m. Hidraulikos katedros vedėjas; nuo 2003 m. profesorius.

Mokslinė veikla 
Mokslinių darbų svarbiausios sritys – sunkios granuliometrinės sudėties dirvožemių sausinimo priemonių, drenuotų dirvožemių vandens balanso elementų hidrologiniai drenažo tyrimai, agrarinio kraštovaizdžio ekologiniai pokyčiai, vandens ūkio problemos ir jų sprendimai, skysčių mechanika ir hidrologija. Tiria Lietuvos upių potvynius, polderius, hidrotechninių statinių poveikį aplinkai. Paskelbė daugiau, kaip 140 mokslinių straipsnių. Išradimo autorius.

Bibliografija 
 Žemių sausinimo drenažu Lietuvoje patirtis, su kitais, 1975 m., rusų kalba
 Kompleksinis žemių kultūrinimas, su kitais, 1983 m., rusų kalba
 Hidrologiniai skaičiavimai, 1998 m.
 Inžinerinė hidraulika, 2001 m.
 Hidrologija ir hidrotechnika, 2003 m.
 Skysčių mechanika ir vandentiekis: vadovėlis / Antanas Lukianas, Rymantas Pekus, Gintautas Sabas. – Vilnius: Technika, 2006. – 322 p.: iliustr. – ISBN 9986-05-975-5
 Skysčių mechanika ir vandentiekis: vadovėlis / Antanas Lukianas, Rymantas Pekus, Gintautas Sabas. – 2-oji kart. laida. – Vilnius: Technika, 2007. – 322 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-05-975-2
 Inžinerinė hidrologija ir hidraulika: mokomoji knyga / Lina Bagdžiūnaitė-Litvinaitienė, Antanas Lukianas. – Vilnius: Technika, 2010. – 222 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-28-599-1

Įvertinimas 
 1978 m. LSSR valstybinė premija (su kitais)

Šaltiniai 

LTSR valstybinės premijos laureatai
Lietuvos inžinieriai hidrotechnikai
Lietuvos išradėjai
Kolomna

Kolomna () – miestas Maskvos srityje (Rusija), Kolomnos rajono administracinis centras, vienintelė gyvenvietė Kolomnos miesto apygardoje. Upių uostas.

Pirmą kartą paminėtas Laurentijaus metraštyje 1177 m., vienas seniausių Rusijos miestų. 1183 m. Vladimiro kunigaikštis  Vsevolodas Didysis Lizdas užėmė Kolomną. 1238 m. rusai pralaimėjo mongolams Kolomnos mūšį. Iki XVI a. miestas nevienąkart buvo mongolų ir totorių sugriautas. Didžiosios suirutės metu ATR kariuomenė okupavo  Kolomną. Sovietmečiu miestas tapo pramonės centru.

Mieste išliko Kolomnos kremlius – vienas iš didžiausių tokio tipo gynybinių įrengimų Maskvos srityje, Rusijos architektūros paminklas.

Sportas 
 FK Kolomna (futbolo klubas);
 „Avangardo“ stadionas, (, kuris talpina 8 400 žiūrovų. 
 „Darbo“ stadionas, , kurio talpa 3 156 žiūrovai.

Nuorodos 
 Kolomnos tinklalapis  

Maskvos srities miestai
Estija 1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Estija dalyvavo 1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Amsterdame, Nyderlandai.

Medaliai 

{| class="wikitable" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|- bgcolor="#efefef"
! | 
! |Sportininkas
! |Rungtis
|-
| align="center"| 
| | Osvald Käpp
| | imtynės
|-
| align="center"| 
| | Voldemar Väli
| | graikų-romėnų imtynės
|-
| align="center"| 
| | Arnold Luhaäär 
| | sunkumų kilnojimas
|-
| align="center"| 
| | Nikolai Vekšin, William von Wirén,  Eberhard Vogdt, Georg Faehlmann, Andreas Faehlmann
| | vyrų šešiaviečių kanojų irklavimas
|-
| align="center"| 
| | Albert Kusnets
| | graikų-romėnų imtynės

1928 metų vasaros olimpinės žaidynės
Estija olimpinėse žaidynėse
Estija 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Estija dalyvavo 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Barselonoje, Ispanija.

Medaliai 

{| class="wikitable" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|- bgcolor="#efefef"
! | 
! |Sportininkas
! |Rungtis
|-
| align="center"| 
| | Erika Salumäe
| | moterų dviračių sprintas
|-
| align="center"| 
| | Tõnu Tõniste, Toomas Tõniste 
| | vyrų komandinis irklavimas

1992 metų vasaros olimpinės žaidynės
Estija olimpinėse žaidynėse
Estija 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Estija dalyvavo 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Sidnėjuje, Australija.

Medaliai 

{| class="wikitable" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|- bgcolor="#efefef"
! | 
! |Sportininkas
! |Rungtis
|-
| align="center"| 
| | Erki Nool
| | vyrų dešimtkovė
|-
| align="center"| 
| | Indrek Pertelson
| | dziudo
|-
| align="center"| 
| | Aleksei Budõlin
| | dziudo

2000 metų vasaros olimpinės žaidynės
Estija olimpinėse žaidynėse
Dmitrijus Medvedevas (1898)

Dmitrijus Medvedevas (, 1898 m. rugpjūčio 22 d. Bežicos mieste, dabar Briansko miesto rajonas – 1954 m. gruodžio 14 d.) – kadrinis NKVD karininkas (pulkininkas), žvalgybininkas, partizanų būrio vadas, Tarybų Sąjungos didvyris.

Biografija 
Dmitrijus Medvedevas gimė 1898 m. rugpjūčio 22 d. Bežicos mieste (dabar Briansko miesto rajonas), darbininko plieno liejiko šeimoje. Rusas.
1918 m. įstojo į Raudonąją Armiją. 1920 m. pradėjo dirbti VČK. VKP(b) narys nuo 1920 m.
Nuo 1936 m. dirbo išorinėje žvalgyboje. 1938 m. nukreiptas dirbti į GULAG'ą, skyriaus viršininku Norillage. 1939 m. pabaigoje atleistas iš NKVD organų dėl sveikatos.

1941 m. prasidėjus karui ėmė vadovauti specialiosios paskirties partizanų būriui. D. Medvevdevo vadovaujamas būrys „Mitia“ 1941 m. rugsėjį buvo permestas į vokiečių užnugarį. Būrys veikė Smolensko, Oriolo, Mogiliovo srityse. Organizavo 7 partizanų būrius iš 27, veikusių šiose srityse. Buvo sukurtas vadinamas partizanų kraštas su centrais Žizdros ir Diatkovo miestuose.
D. Medvedevas buvo dukart sužeistas ir kontūzytas. 1942 m. D. Medvedevas (tuo metu – kapitonas) atšaukiamas į Maskvą, kur jam pavedama sukurti naują partizanų būrį kovai priešo užnugaryje.

1942–1944 m. vadovavo specialiosios paskirties partizanų būriui „Nugalėtojai“ (Победители), kuris veikė centrinėje ir vakarinėje Ukrainoje. Jo būryje kariavo garsus to meto boksininkas N. Koroliovas ir žvalgas N. Kuznecovas. Būrys užsiiminėjo ir aukšto rango vokiečių karininkų bei valdininkų naikinimu – jie nukovė 11 generolų ir aukšto rango valdininkų. Taip pat nuvertė 81 karinį ešeloną. Buvo organizuota 10 naujų partizanų būrių.

Už pavyzdinę veiklą priešo užnugaryje 1944 m. lapkričio 5 d. D. Medvedevui suteikė Tarybų Sąjungos didvyrio vardą.

1946 m. išėjo į dimisiją būdamas pulkininkas. Po to rašė knygas apie kovą su okupantais vokiečių užnugaryje.

Palaidotas Maskvoje, Novodevičės kapinėse.

Knygos 
 Отряд идёт на Запад. – Львов, 1948.
 Это было под Ровно. – М.: 1948
 Сильные духом", 1951 (papildytas „Отряд идёт на Запад“ variantas)
 Medvedevas D. Stiprios dvasios žmonės. Vilnius: Valst. grož. lit. l – kla, 1957. 556 p.
 На берегах Южного Буга. – М., 1957
 Medvedevas D. Prie Pietų Bugo. Vilnius: Valst. grož. lit. l – kla, 1958. 528 p.

Apdovanojimai 
 Tarybų Sąjungos didvyrio Aukso žvaigždė (Nr. 4513)
 3 Lenino ordinai
 Raudonosios Vėliavos ordinas
 medaliai

Nuorodos 
 Судьбы ветеранов: Медведев Дмитрий Николаевич  (Veteranų likimai: Dmitrijus Medvedevas)

Medvedevas, Dmitrijus
Medvedevas, Dmitrijus
Medvedevas, Dmitrijus
Kazliškiai

Kazliškiai (arba Juodelynė) – Kauno miesto dalis, esanti į pietus nuo miesto centro, pietvakariniame pakraštyje. Tirkiliškių dvaro sodyba, 3 prekybos centrai, stambiagabaričių atliekų aikštelė, buvusio mėsos kombinato pastatai. 2008 m. Kazliškiuose atidarytas mokslo ir technologijų parkas „Technopolis“. Išlikęs II Kauno fortas, tebeauga Senoji Kauno obelis.

Kazliškiai kaip miesto dalis apima šias miesto teritorijas:
 Armaniškiai
 Julijanava
 senieji Kazliškiai
 Narsiečiai
 Naugardiškė
 Tirkiliškiai

Istorija

Anksčiau kaimas buvo žinomas kaip Kazliškės. Didžioji dalis Kazliškių prie miesto prijungti XX a. pabaigoje su kitomis miesto teritorijomis. Vakarinė kaimo dalis liko neprijunga prie miesto ir yra rajone.

Šaltiniai

Kauno miesto dalys
Armaniškiai

Armaniškiai – Kauno miesto teritorija, esanti į pietvakarius nuo miesto centro, Kazliškiuose, prie vakarinio lanksto. Prie miesto neprijungta dalis yra Alšėnų seniūnijos Armaniškių ir Ringaudai seniūnijos Armaniškių kaimai.

Istorija 

1888 m. Armaniškių kaime ir palivarke (Aleksoto valsčius, Marijampolės apskritis) gyveno 160 gyventojų.

Šaltiniai 

 

Kauno miesto teritorijos
Narsiečiai (Kaunas)

Narsiečiai – Kauno miesto teritorija, esanti į pietus nuo miesto centro, pakeliui į Garliavą, Kazliškiuose. Vyrauja nuosavi gyvenamieji namai. Prie miesto neprijungta dalis yra Narsiečių kaimas.

Šaltiniai

Kauno miesto teritorijos
Vijūkai (Kaunas)

Vijūkai – Kauno miesto teritorija, šiaurės vakariniame miesto pakraštyje, Romainiuose. Buvusi pietinė Vijūkų kaimo dalis.

Šaltiniai

Kauno miesto teritorijos
Panerys

Panerys – Kauno miesto dalis, esanti į šiaurės vakarus nuo miesto centro, tarp Varnių gatvės (pietuose), Panerių gatvės (vakaruose), Neries (rytuose) ir magistralės  (šiaurėje). Gyvenamieji namai (nuosavi ir daugiaaukščiai), yra baseinas „Vilija“, Panerio parkas.

Šaltiniai

Kauno miesto dalys
FK Visaginas

Visagino FK – Lietuvos futbolo klubas iš Visagino. Yra žaidęs I lygoje.

Istorija 
 
 1995/96 m. Lietuvos futbolo 2 lygoje (antroji pakopa) Interas-AE Visaginas iškovojo 2 vietą.
 1996/97 m. Lietuvos futbolo 2 lygoje (antroji pakopa) FK Avakona (Visaginas0 liko 12. (16 komandų pirmenybėse.)
 1997/98 m. LFF I lyga (antroji pakopa) – FK Visaginas 14 vieta. Liko paskutiniai 14 komandų pirmenybėse.
 1998/99 m. Lietuvos futbolo 2 lygoje (antroji pakopa) FK Visaginas užėmė 11 vietą (15 dalyvių). Įdomu, kad 5 vietą užėmė kitas Visagino klubas - Interas. <ref>http://almis.sritis.lt/ltu99lyga2.html<ref>

 2002 m. LFF II lygoje Rytų zonoje (antroji pakopa) KKSC Visaginas iš 7 dalyvių liko paskutinėje vietoje - septinti.

2012 ir 2013 metais Utenos apskrities pirmenybėse dalyvavo klubas Visaginas SC, nuo 2014 m. pradėjo dalyvauti II lygos pirmenybėse ir vadinosi FK Visaginas.
 UAFA 2012 nugalėtojai - Visagino SC.
 UAFA 2013 nugalėtojai - Visagino SC.
 2014 m. LFF II lygos Pietų zonos pirmenybėse užimta dešimtoji vieta.
 2015 m. LFF II lygos Rytų zonos pirmenybėse užimta šeštoji vieta.
 2016 m. LFF II lygos Rytų zonos pirmenybėse užimta šeštoji vieta.

Sezonai 

|}

Dubleriai

|}

Nuorodos 

Visaginas
Visagino sportas
Dubašiai

Dubašiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 5 km į pietryčius nuo Darbėnų, į šiaurę nuo Kašučių kaimo.

Geografija 
Kaimavietė yra tarp Kašučių ežero ir Akmenos upės. Iš šiaurės ir šiaurės vakarų juosia Barkelių miškas. Pietuose ribojasi su Kašučiais, o rytuose Akmena skiria nuo Vaineikių žemių.

Istorija 
Kaimo žemėse prie Akmenos upės žmonės gyveno nuo I tūkstantmečio pradžios. Šalia senovės gyvenvietės buvo dirbami senovės žemdirbystės laukai, veikė kapinynas, kuriame mirusieji laidoti iki XIII a.

Dubašiai susiformavo XVII–XVIII a. Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Dubašis daugiskaitinės formos.

Iš pradžių tai buvo Vaineikių kaimo užusienis, t. y. vienkieminė naujakurių gyvenvietė, atsiradusi plėšininėse žemėse. XX a. pradžioje tapo savarankišku kaimu, kuriame 1923 m. buvo 4 ūkiai. XX a. 8 dešimtmečio pabaigoje nugriauta paskutinė sodyba.

Gyventojai

Kultūros paveldas 
 Senovės gyvenvietė (II – IV a.);
 Kapinynas (II – XIII a.);
 Senovės žemdirbystės vieta (I tūkstantmetis – XVI a.);
 Senosios kaimo kapinės (XVII – XIX a.).

Šaltiniai 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Emmy Noether

Amalija Emi Nėter, Amalie „Emmy“ Noether (g. 1882 m. kovo 23 Erlangene – 1935 m. balandžio 14 d. Bryn Mawr, Pensilvanija, JAV) – vokiečių matematikė ir fizikė.

Jos vardu yra pavadinta tyrimų bendrijos Deutsche Forschungsgemeinschaft stipendijų programa (Emmy Noether-Programm) jauniesiems mokslininkams.

Erlangene Emmy Noether vardu nuo 1982 m. kovo 25 d. pavadinta gamtamokslinė ir technologijų gimnazija „Gymnasium Südwest“. „Emmy-Noether-Gymnasium“ yra Erlangen-Bruck miesto dalyje. Joje taip pat yra Emi Nėter vardu pavadinta sporto halė („Emmy-Noether-Sporthalle“). Jos vardu pavadintas Siegen universiteto studentų Campus (esantis Fischbacher Berg). Emmy Noether ir taip pat jos brolio vardu Erlangeno-Niurnbergo universiteto Matematikos instituto didžioji auditorija.

Nuorodos 
 Vokietijos matematikės: Emmy Amalie Noether  

Vokietijos fizikai
Vokietijos matematikai
FM Vilnius

Vilniaus futbolo mokykla – Lietuvos futbolo komanda iš Vilniaus.

Istorija

Mokykla įkurta 1959 m. Mokykloje treneriais yra dirbę garsūs šalies futbolo specialistai: Stasys Paberžis, Z. Ganusauskas, V. Čiegis, R. Grušas, L. Dūda, J. Mulionis, Benjaminas Zelkevičius, Eugenijus Riabovas, V. Gedgaudas, V. Kateiva, St. Danisevičius, Algimantas Liubinskas, G. Kalėdinskas, Vytautas Dirmeikis, J. Miniauskas, Stasys Paberžis, St. Ramelis, R. Juška ir kiti. 

2019 m. gruodžio mėn. pranešta apie tai, kad Vilniaus FM uždaroma.

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 

Lietuvos futbolo klubai
Vilniaus futbolas
FK Maistas Kaunas

Kauno „Maistas“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.

Istorija

Klubas įkurtas prie „Kauno maisto“ fabriko, kuris veikė Kaune 1923–1940 m. Ilgainiui prie šio fabriko skyrių įkurti MSK Klaipėda, MSK Tauragė ir MSK Panevėžys klubai. Tai nebuvo grynai darbininkų klubas, bet buvo pirmasis įmonės futbolo klubas. 1935 m. klubas leido savo laikraštį „MSK sporto naujienos“.

Klubas atkurtas sovietmečiu, tačiau XX a. pabaigoje iširo.

Tarptautinės rungtynės

|-
| FC Preußen Gumbinė ||  || 2:5 (0:3) || Gumbinė || 1934-04-01
|-
| FC Preußen Gumbinė ||  || 6:2 || Kaunas || 1937
|}

Pasiekimai 

 Lietuvių sporto šventės finalininkas (1935 m.)

Sezonai 

|}
|}

Žymūs žaidėjai 
 Vytautas Geležūnas, 1937–1940
 Henrikas Kersnauskas, 1934–1938, 1940
 Antanas Lingis, 1934–1938
 Stasys Penkauskas, 1940
 Česlovas Šopys, 1934–1938
 Fridrichas Tašius, 1935
 Fridrichas Tepferis, 1934–1935

Treneriai
 Antanas Paulaitis

Nuorodos 

Maistas Kaunas
Kauno futbolas
1324 m. pr. m. e.

1324 m. pr. m. e. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

Pasaulyje

Įvykiai
 Senovės Kinijoje pradėjo valdyti Šangų dinastijos karalius Udingas, valdęs iki 1266 m. pr. m. e..

Nuorodos 

1324 m. pr. m. e.
Mantas Adomėnas

Mantas Adomėnas (g. 1972 m. spalio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos filosofas, politinis veikėjas.

Biografija 
1979–1990 m. mokėsi Vilniaus 41-ojoje vidurinėje mokykloje, 1990–1996 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete studijavo klasikinę filologiją, 1996–2000 m. – Kembridžo universitete (Jungtinė Karalystė) filosofijos doktorantas, apsigynė daktaro disertaciją „Nature in Flux: Plato's Reception of Presocratic Cosmological Theories“.

1999–2002 m. Demokratinės politikos instituto tarybos narys, 2000–2006 m. „Gonville & Caius College“ (Kembridžo universitetas) tikrasis narys ir dėstytojas. 2000–2004 m. Kembridžo universiteto Klasikinių mokslų fakulteto dėstytojas. 2002 m. Demokratinės politikos instituto Steigėjų tarybos narys. 2004–2006 m. Pilietinės visuomenės instituto tarptautinių programų direktorius. 2004–2008 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto docentas. 2006–2009 m. Demokratinės politikos instituto prezidentas. 

2006–2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo pirmininko pavaduotojo Andriaus Kubiliaus patarėjas. 2006–2007 m. Lietuvos Respublikos Ministro Pirmininko sudarytos darbo grupės aukštojo mokslo reformos principams rengti narys. 1999–2003 m. Kembridžo universiteto Katalikų alumnų ir dėstytojų draugijos prezidentas, 2002–2004 m. Kembridžo universiteto Katalikų asociacijos tarybos narys, 2003–2004 m. Kembridžo universiteto Priežiūros tarybos narys. „European Ideas Network“ narys.

2008–2018 m. Tėvynės sąjungos - Lietuvos krikščionių demokratų narys.

2008–2020 m. Seimo narys.

Nuo 2020 m. gruodžio Lietuvos Respublikos užsienio reikalų viceministras. 

Žmona Viktorija – antikvarė, interjero dizainerė.

Nuorodos 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos 

Lietuvos filosofai
Seimo nariai
Agnė Bilotaitė

Agnė Bilotaitė (g. 1982 m. sausio 29 d. Klaipėdoje) – Lietuvos politikė, Seimo narė, vidaus reikalų ministrė.

Biografija 
2000 m. baigė Klaipėdos „Vėtrungės“ gimnaziją. 2006 m. Klaipėdos universiteto Socialinių mokslų fakultete įgijo politikos mokslų bakalauro kvalifikacinį laipsnį. Studijų metais praktiką atliko Užsienio reikalų ministerijos Vidurio ir Pietryčių Europos skyriuje. 2004 m. per mainų programą buvo išvykusi studijuoti į Vokietiją, Miuncheno Bundesvero akademiją. 2012 m. Mykolo Romerio universitete apsigynė teisės magistrą.

2003 m. su šeima įsteigė įmonę, užsiimančią krovinių vežimu vidaus keliais, įmonės administratorė. Konkurse „Mis Klaipėda 2003“ iškovojo Miss Foto titulą, kurį suteikė dienraščio Vakarų ekspresas skaitytojai.

Nuo 2006 m. aktyviai dalyvauja Socialinių problemų sprendimo asociacijos veikloje, viena iš šios organizacijos įkūrėjų. Nuo 2007 m. TS-LKD Klaipėdos skyriaus moterų bendruomenės pirmininkė.

Nuo 2007 m. Seimo nario Jurgio Razmos, po pusmečio – Seimo nario Sauliaus Pečeliūno padėjėja.

Nuo 2008 m. Seimo narė, pirmą kartą išrinkta būdama 25–erių. 

Nuo 2020 m. gruodžio vidaus reikalų ministrė.

Partija 
Nuo 2006 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narė. 2006 m. Tėvynės sąjungos Vakarų regiono vadybininkė. 2011–2012 m. – partijos Klaipėdos miesto skyriaus pirmininkė, nuo 2011 m. Tėvynės sąjungos Vakarų skyrių sueigos pirmininkė.

Asmeninis gyvenimas 
Turi du sūnus – Joną (g. 2017 m.) ir Beną (g. 2019 m.). Vaikų tėvas ir gyvenimo draugas – verslininkas, lenktynininkas Gintas Petrus.

Išnašos 

Seimo nariai
Lietuvos vidaus reikalų ministrai
Paulius Saudargas

Paulius Saudargas (g. 1979 m. kovo 13 d. Kaune) – Lietuvos fizikas, politinis veikėjas.

Biografija 
2001 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą, įgijo fizikos bakalauro laipsnį ir fizikos mokytojo kvalifikaciją. 2003 m. Vilniaus universiteto Fizikos fakultete įgijo biofizikos magistro laipsnį. 2007 m. baigė doktorantūros studijas Fizikos institute, Vilniuje. Studijų kryptis – bakteriorodopsino fotoelektriniai, elektroakustiniai ir spektroskopiniai tyrimai.

1999–2000 m. Antrojo operatyvinių tarnybų departamento prie Krašto apsaugos ministerijos vyresnysis specialistas. Darbo pobūdis – specialioji technika, kriptografija. 2003 m. Puslaidininkių fizikos instituto Elektrinių dydžių metrologijos laboratorijos inžinierius. 2002–2007 m. (su pertraukomis) Fizikos instituto Molekulinių darinių fizikos laboratorijos inžinierius. Darbo pobūdis – šviesai jautrių baltymų tyrimai spektroskopiniais, fotoelektriniais ir elektroakustiniais metodais.

2004–2005 m. visuomeninės organizacijos „Jaunieji krikščionys demokratai“ Valdybos narys. 2005–2007 m. Lietuvos jaunimo organizacijų tarybos (LiJOT) Valdybos narys, Etikos komiteto pirmininkas. Nuo 2005 m. visuomeninės organizacijos „Už pilietinę visuomenę“ pirmininkas. Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys, nuo 2007 m. vykdomojo sekretoriaus pavaduotojas. Nuo 2008 m. Seimo narys, išrinktas Justiniškių rinkimų apygardoje. Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.

Žmona Milda Saudargė.

Nuorodos 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos 

Lietuvos fizikai
Seimo nariai
Lietuvos metrologai
Astūrija

Astūrija (, astūr. Asturies), Asturija, Astūrijos kunigaikštystė – Ispanijos Karalystės autonominis regionas ir provincija, kartu ir Europos istorinis regionas, iš kurios viduramžiais kilo Asturijos karalystė. Išsidėstęs šiauriniame Ispanijos krante. Sostinė – Ovjedas. Oficialios kalbos ispanų ir astūrų. Plotas – 10 604 km², 1 068 165 gyventojai (2013 m. duomenys). Autonomiją gavo 1982 m. sausio 11 d.

Istorija 
Asturija yra ir istorinis regionas, kuriame 722 m. kilo nauja galinga krikščioniška Astūrijos karalystė, kurį laiką kontroliavusi šiaurės Ispaniją. Ji davė pradžią kitai, – Leono karalystei, egzistavusiai nuo 910 m.

Miestai 

Didžiausi Astūrijos miestai (2015 m.):
 Chichonas – 274,2 tūkst. gyv.
 Ovjedas – 221,8
 Avilesas – 80,8
 Sieras – 52,1
 Langreo – 41,7
 Mieresas – 40,3
 Kastriljonas – 22,7
 San Martin del Rei Aurelijus – 17,1
 Astūrijos Korvera – 16,0
 Astūrijos Viljavisjosa – 14,6

Nuorodos 
 Astūrijos karaliai

Ispanijos regionai
Ligitas Kernagis

Ligitas Kernagis (g. 1963 m. rugpjūčio 26 d. Ramygaloje, Panevėžio raj.) – Lietuvos inžinierius, televizijos laidų vedėjas, atlikėjas, Seimo narys.

Biografija 
1981 m. baigė Jonavos 1-ąją vidurinę mokyklą, įstojo į Kauno politechnikos instituto dabartinis KTU, Elektrotechnikos fakultetą. 1986 m. jį baigė ir įgijo inžinieriaus-energetiko specialybę.

1986–1988 m. Jonavos azotinių trąšų gamyklos (dab. „Achema“), 1988–1991 m. Kėdainių chemijos gamyklos (dab. „Lifosa“) inžinierius. 1988–1993 m.  grupės „Prologas“ narys,dainų autorius, muzikos kūrėjas ir kompozitorius 1993–1997 m. solistas. 

1991 m. grupėje „Domino“ pradėjo solinę koncertinę veiklą, parengė populiarius muzikos projektus „Išdykėlė“, „Lietuviškos dažnutės“. Nuo 1991 m. išleido 10 CD ir MC albumų, kartu Kauno kabelinės televizijos „INIT“ laidos „Niekada nesakyk niekada“ vedėjas bei kūrėjas. Du kartus tapo festivalio "Pop Art" misteriu. Radiocentro geidžiamiausiu atlikėju. Daina "Barmenas " buvo nr. 1 Radiocentro radijuje.

Daina "Vakarėja" įtraukta į gimnazijos muzikos kurso vadovėlį. Kitos, seniai sukurtos dainos "Popierinės gėlės" ," Niekada nesakyk niekada", "Mūsų dienos,mūsų naktys" ir kitos iki šiol labai populiarios. Dainos "Mūsų dienos, mūsų naktys" ir "Aš noriu gyvent amžinai"  buvo įtrauktos į 2019 metais kino teatruose rodyto Tomo Vengrio filmo " Gimtinė" garso takelį.

1997–1999 m. firmos „Golditas“ anglų kalbos vertėjas ir finansininkas. 2000–2005 m. Kauno AR TV kūrė tiesioginę TV laidą „Džemas“. Vėliau šią laidą kūrė ir Vilniaus regioninei TV „5 kanalas“. 2006–2008 m. įmonės „Libella“ užsakymu buvo išvykęs į Kazachstaną, prodiusavo TV projektą „Extreme komanda“. Užsiima koncertine veikla bei naujų TV projektų kūrimu. 2008 m. išleido albumą „Vėl drauge“. 2010 m. įrašė dainų „Aš lietuvis“ ir „Aleliuja“ vaizdo klipus. 2019-2020m. LRT eteryje pasirodė muzikinė laida Vakarėja, dainos "Vakarėja"  motyvais.

Politika 
Nuo 2008 m. Seimo narys.  Seime dirbo 2008-2009 m. Kaimo reikalų komitete, 2009-2012 m Informacinės plėtros komitete. 2008m-2012 m Ukrainos Rados ir Lietuvos parlamento asamblėjos pirmininkas. 2012 m. Seimo Antikorupcijos komisijos pirmininkas. Tyrė rezonansinę FNTT vadovų atleidimo bylą, „Linavos“, Gedimino prospekto trinkelių dingimo, Klaipėdos delfinariumo, Kraujo centro dėl kraujo plazmos ir kitas bylas.

Nuo 2013 m. dirba Seimo nario patarėjo pareigose.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Internetinė svetainė 

Seimo nariai
Lietuvos laidų vedėjai
Lietuvos inžinieriai elektrikai
Vytautas Kurpuvesas

Vytautas Kurpuvesas (g. 1978 m. gegužės 5 d. Terešiškėse, Vilniaus raj.) – Lietuvos teisininkas, politinis veikėjas.

Biografija 
Baigė Juodšilių „Šilo“ vidurinę mokyklą. 2002 m. baigė Lietuvos teisės universitetą, įgijo teisės magistro kvalifikacinį laipsnį.

1999–2002 m. dirbo policijos sistemoje, 2002–2005 m. Vidaus reikalų ministerijos darbuotojas. 2005–2008 m. Mykolo Romerio universitete dėstė administracinę teisę. 2006 m. nevyriausybinės organizacijos „Teisingumo instituto“ direktorius.

2008–2012 m. Seimo narys.  2013–2016 m. Seimo kanceliarijos Valstybės valdymo ir savivaldybių komiteto biuro patarėjas. Nuo 2016 m. Vyriausiosios administracinių ginčų komisijos pirmininkas.

2008 m. Tautos prisikėlimo partijos narys.

Žmona Žana, sūnus Augustas.

Nuorodos 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos 

Lietuvos teisininkai
Seimo nariai
Lietuvos policininkai
Saulius Stoma

Saulius Stoma (g. 1954 m. liepos 29 d. Kaune) – Lietuvos rašytojas, publicistas, politinis veikėjas.

Biografija 

1972 m. baigė Kauno 17-ąją vidurinę mokyklą, 1977 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakultetą. Studijų metais pradėjo rašyti noveles, pirmoji išspausdinta 1976 m. savaitraštyje „Literatūra ir menas“.

1977–1978 m. architektas Vilniuje. Kurį laiką dirbo automobilių aikštelės sargu. 1979 m. vedė ir persikėlė į Kauną, kur dirbo Statybos ir architektūros mokslinio tyrimo instituto moksliniu bendradarbiu architektūros istoriku. Netrukus įstojo į neakivaizdinę aspirantūrą ir pradėjo rašyti disertaciją apie Lietuvos dvarų architektūrą.
1981 m. grįžo į Vilnių, Vyriausiosios enciklopedijų redakcijos mokslinis redaktorius. Šešerius metus rengė LTSR istorijos ir kultūros paminklų sąvadą.

1988 m. perėjo į „Literatūrą ir meną“; korespondentas, vėliau – Dailės ir architektūros skyriaus redaktorius. Įsitraukė į Sąjūdžio organizavimą, vadovavo pirmajai tarp žurnalistų „Literatūros ir meno“ Sąjūdžio grupei, 1988 m. rudenį spaudos darbuotojų išrinktas Sąjūdžio steigiamojo suvažiavimo delegatu. 1989 m. dalyvavo atkuriant Lietuvos krikščionių demokratų partiją, buvo išrinktas į jos tarybą ir valdybą. 1990 m. pradžioje kartu su Arvydu Juozaičiu ir Sauliumi Šalteniu įsteigė savaitraštį „Šiaurės Atėnai“ ir kartu jį redagavo. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę Aukščiausiosios Tarybos paskirtas dienraščio „Lietuvos aidas“ vyriausiuoju redaktoriumi. Laikraštį privatizavus ir įvykus konfliktui tarp akcininkų, 1994 m. atleistas. Vėliau dienraščio „Lietuvos rytas“ apžvalgininkas, 1996–1997 m. laikraščio „Lietuvos žinios“ vyriausiasis redaktorius.  1997 m. spalio 20 d. nuteistas už su teise prasilenkiančią finansinę veiką „Lietuvos aide“. Už savo veikas atsakė pagal tuo metu galiojusią Baudžiamojo kodekso redakciją. Atliko realią laisvės atėmimo bausmę vienoje iš Lietuvos įkalinimo įstaigų.

2008–2012 m. Seimo narys. 

Laisvalaikiu rašo prozą, politikos komentarus, veda savo blogą, ir užsiima eseistika.

2008 m. Tautos prisikėlimo partijos narys.

Nuo 2003 m. Rašytojų sąjungos narys. Su žmona Diana užaugino sūnų Simoną ir dukrą Laimą Mariją.

Bibliografija 
 Užrašai iš Pasmerktųjų namų, 1996 m.
 Nuostabi negyvėlė, detektyvinis romanas, 1996 m.
 Bestseleris, detektyvinis romanas
 Gyvenimas ant plausto, publicistikos rinktinė, 1997 m.
 Anapus tavęs ir manęs, romanas, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2002 m.

Nuorodos 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai

Šaltiniai 

Lietuvos redaktoriai
Lietuvos rašytojai
Lietuvos publicistai
Seimo nariai
Lietuvos detektyvų rašytojai
Vytautas Gapšys

Vytautas Gapšys (g. 1982 m. sausio 25 d. Kėdainiuose) – Lietuvos politinis veikėjas, LR Seimo narys.

Biografija 
2000 m. baigė Kėdainių „Atžalyno“ vidurinę mokyklą. 2000–2004 m. studijavo Mykolo Romerio universiteto Teisės fakultete, teisės bakalauras (2003 m. 1 semestrą studijavo teisę Belgijos Gento universitete pagal ERASMUS programą). 2004–2006 m. MRU baigė podiplomines teisės studijas, teisės magistras. Specializacija – tarptautinė teisė.

2003–2005 m. Jaunimo organizacijos DARBAS pirmininkas. 2004 m. Darbo partijos pirmininko padėjėjas, 2004–2005 m. partijos frakcijos seniūnės referentas Europos Sąjungos klausimais. 2004–2008 m. Europos demokratų partijos tarybos narys. 2006–2007 m. Darbo partijos atsakingasis sekretorius, pirmininko pavaduotojas. 2007–2008 m. UAB „Epasas.lt“ projektų vadovas. 2008–2016 m. Jaunimo organizacijos DARBAS valdybos narys, projektų vadovas, Darbo partijos valdybos narys.

2008–2016 m. ir nuo 2020 m. Seimo narys, 2012–2013 m. Seimo pirmininko pirmasis pavaduotojas. Nuo 2013 m. balandžio iki 2013 m. spalio mėn. Darbo partijos (leiboristų) pirmininkas. 

2013 m. liepos 12 d. Vilniaus apygardos teismas pripažino V. Gapšį kaltu Darbo partijos juodosios buhalterijos byloje, jam skirta 35 750 Lt bauda. Politikas kaltinimus kategoriškai atmetė bei nuosprendį apskundė Apeliaciniam teismui. Prokuratūra taip pat skųs teismo sprendimą, prašydama sugriežtinti bausmę.

Šaltiniai 

|-

|-

Seimo nariai
LR Seimo pirmininko pavaduotojai
Lietuvos teisininkai
Nyderlandai vaikų Eurovizijos dainų konkurse

Nyderlandai vaikų Eurovizijos dainų konkurse debiutavo 2003 m. ir po 7 metų dalyvavimo laimėjo konkursą. Dalyvavo visuose konkursuose nuo 2003 iki 2015 kaip ir Baltarusija.

Dalyvavimas  

|  [[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas
2016| 2016]]
| Kisses
| Kisses & Dancin'
| 8
| 174
|}

Balsavimų istorija

Taškai nuo Nyderlandų į…

Taškai Nyderlandams nuo…

Konkursų rengimas

Taip pat skaitykite 
 Nyderlandai Eurovizijoje

Šalys vaikų Eurovizijos dainų konkurse