joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dainius Bardauskas

Dainius Bardauskas (g. 1965 m. birželio 5 d. Juodpėnuose, Kupiškio rajonas) – Lietuvos ir Kupiškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. 2015 m. išrinktas Kupiškio raj. meru.

Biografija 
1990 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, veterinarijos gydytojas, 2006 m. Vilniaus universitetą, socialinio darbo magistras.

1990–1995 m. buvo Šimonių kolūkio, Šimonių žemės ūkio įmonių darbuotojas, 1995 m. – Šimonių seniūnijos seniūnas. 1998 – Kupiškio r. žemės ūkio skyriaus vedėjas, 2000–2015 m. Kupiškio socialinės globos namų direktorius.

Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Kupiškio rajono skyriaus narys. 1997–2000 m. ir nuo 2011 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 

Žmona Danguolė, vaikai Agnė, Aistė.

Baudžiamoji byla 
D. Bardauskas 2019 m. liepą buvo sulaikytas Specialiųjų tyrimų tarnybos pareigūnų. Pareiškus įtarimus, D. Bardauskas buvo nušalintas nuo mero pareigų, mero narystė partijoje buvo sustabdyta, bet 2020 m. pavasarį teismas leido jam sugrįžti į mero pareigas. 2021 m. gegužės 5 d. Panevėžio apygardos teismas pradėjo nagrinėti baudžiamąją bylą, kurioje pateikti kaltinimai D. Bardauskui ir savivaldybės kultūros centro direktorei Jolitai Janušonienei dėl kyšininkavimo, prekybos poveikiu, dokumentų klastojimo ir kurstymo suklastoti dokumentą (kaltinimai susiję su kūrybos ir meno festivaliu „Stichijos“, kuris kelerius metus buvo rengiamas Kupiškio marių saloje).

Šaltiniai 

Kupiškio merai
Lietuvos veterinarijos gydytojai
Lietuvos savivaldybių seniūnai
Andrius Kleniauskas

Andrius Kleniauskas (g. 1978 m. spalio 16 d. Kupiškyje) – Lietuvos ir Kupiškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1996 m. baigė Kupiškio 1-ąją vidurinę mokyklą (vakarinėse klasėse). 2002 m. baigė Vilniaus universitetą, istorikas.

Kupiškio etnografijos muziejaus muziejininkas (2005-2009 m.). Kupiškio rajono savivaldybės administracijos vyr. specialistas (2009-2011 m.). Lietuvos Respublikos Seimo nario Valdemaro Valkiūno padėjėjas-sekretorius (2009-2011 m.). 

Lietuvos socialdemokratų partijos  Kupiškio rajono skyriaus narys, skyriaus prezidiumo narys, atstovas spaudai. Nuo 2011 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys. Kultūros, švietimo, sporto ir teisėsaugos komiteto pirmininkas. Kupiškio rajono ritinio sporto klubo "Aukštaičiai" narys.

Leidybinė veikla 
Kartu su bendraautoriais sudarė ir išleido knygas "Tai bent vestuvės. Senovinėms kupiškėnų vestuvėms -40" (2006 m., kartu su Algimantu Jasaičiu), "Metai su sportu. Kupiškio rajono sporto istorija" (2008 m. kartu su Algimantu Jasaičiu ir Romualdu Semėnu). Straipsnių istorine tematika yra publikavęs almanache "Kupiškis", rajono spaudoje.

Šaltiniai 

Kupiškio politikai
Ičan Kala

Ičan Kala () − įtvirtintas Uzbekistano miesto Chivos senamiestis. Nuo 1990 m. UNESCO pasaulio paveldo objektas.

Senamiestyje yra daugiau nei 50 istorinių pastatų ir 250 senų gyvenamųjų namų, datuojamų daugiausia XVIII−XIX a. Džumos mečetė pastatyta X a., atstatyta 1788−1789 m., o jos 112 kolonų išlikusios nuo pastatymo laikų.

Pats vaizdingiausias Ičan Kalos objektas − masyvios miesto sienos su 4 vartais kiekvienoje iš stačiakampio formos senamiesčio pusių. Manoma, kad jos pastatytos taip pat X a., tačiau dabartinės 10 m aukščio sienos pastatytos XVII a. pab.

Pasaulio paveldo objektai Uzbekijoje
Viktoras Fiodorovas

Viktoras Fiodorovas (g. 1987 m. sausio 29 d. Kėdainiuose) – Lietuvos ir Kėdainių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, jauniausias Seimo narys.

Biografija 
2005 m. baigė Kėdainių „Atžalyno“ vidurinę mokyklą, studijuoja Mykolo Riomerio universitete. Organizuoja įvairius pramoginius renginius Kėdainių mieste.

Darbo partijos Kėdainių rajono skyriaus narys, buvęs Jaunimo organizacijos DARBAS pirmininkas (2007–2009 m.) bei dabartinis garbės pirmininkas. 2011–2012 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys. , jaunimo reikalų tarybos pirmininkas.

2009–2012 m. Europos parlamento nario Viktoro Uspaskich akredituotas asistentas, Darbo partijos centrinės būstinės vadovas.

2012–2016 m. kadencijoje tapo LR Seimo nariu bei Lietuvos rekordų knygoje užfiksuotas kaip jauniausias LR Seimo narys istorijoje. Darbo partijos frakcijos Seime seniūnio pavaduotojas. 

2018 m. Darbo partijos centrinės būstinės ir rinkimų štabo vadovas.

Šaltiniai 

Kėdainių politikai
Seimo nariai
Saulius Petrauskas

Saulius Petrauskas (g. 1964 m. gegužės 20 d. Baravoje, Lazdijų rajonas) – Lietuvos ir Lazdijų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1982 m. baigė Lazdijų vidurinę mokyklą, 1987 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas.

1988–1989 m. Lazdijų rajono „Dzūkijos“ kolūkio pagalbinių verslų vyriausiasis specialistas. 1989–1991 m. Lazdijų rajono Garbės ženklo ordino Kirsnos kolūkio vyriausiasis energetikas. 1991–2002 m. AB „Lietuvos energija“ Alytaus elektros tinklų Lazdijų skyriaus inspektorius. 2002–2004 m. AB Alytaus elektros tinklų Lazdijų ETS viršininko pavaduotojas elektros tiekimui. 2004–2011 m. AB Rytų skirstomųjų tinklų Alytaus elektros tinklų Lazdijų klientų aptarnavimo skyriaus viršininkas. 2011–2012 m. AB LESTO Pietų regiono klientų aptarnavimo departamento Lazdijų KAC vadovas.

2012–2016 m. Seimo narės Kristinos Miškinienės padėjėjas-sekretorius, o nuo 2016 m. Seimo nario Juliaus Sabatausko padėjėjas–sekretorius. Nuo 2018 m. UAB „Lazdijų šiluma“ meistras.

2011–2019 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narys. 

Lietuvos socialdemokratų partijos Lazdijų rajono skyriaus narys. 2009–2011 m. LSDP Lazdijų rajono skyriaus pirmininko pavaduotojas, nuo 2013 m. – pirmininkas.

Lazdijų raj. Kultūros, meno ir mokslo paramos fondo valdybos pirmininkas, Staidarų kaimo bendruomenės komiteto valdybos pirmininkas.

Šaltiniai 

Lazdijų politikai
Lietuvos inžinieriai
Povilas Isoda

Povilas Isoda (g. 1988 m. sausio 15 d. Igliškėliuose, Kapsuko rajonas) – Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
2004 m. baigė Igliškėlių pagrindinę mokyklą, 2009 m. – Marijampolės kolegiją, 2012 m. – Kauno technologijos universitetą.

2009–2012 m. Marijampolės kolegijos viešųjų ryšių specialistas, projekto vadovas. 2012 m. UAB „Agrochema“ pardavimų vadybininkas. 2013–2015 m. Lietuvos Respublikos Seimo narių padėjėjas – sekretorius. 2015–2019 m. Marijampolės savivaldybės mero pavaduotojas, nuo 2019 m. – meras.

Nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys. 

Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys, nuo 2017 m. skyriaus pirmininkas.

Šaltiniai 

Marijampolės politikai
Alvydas Kirkliauskas

Alvydas Kirkliauskas (g. 1954 m. gruodžio 16 d. Būdoje, Prienų rajonas) – Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1977 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius.

Marijampolės sporto centro „Sūduva“ sunkiosios atletikos treneris.

Lietuvos liberalų sąjungos, 2010 m. Krikščionių partijos Marijampolės skyriaus narys. 2003–2007 m. ir nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys. 

VO „Gelbėkit vaikus“ Marijampolės padalinio valdybos narys, Lietuvos galiūnų federacijos viceprezidentas, prezidentas. Marijampolės senjorų sunkiosios atletikos sporto klubo „Suvalkijos ąžuolas“ pirmininkas.

Žmona Angelė, vaikai Lina, Vytautas.

Sportiniai pasiekimai 
1992 m. Lietuvos galiūnų čempionato nugalėtojas, 1993, 1994, 1995 m. prizininkas.

Įvertinimas 
 2004 m. Nusipelnęs marijampolietis
 Lietuvos nusipelnęs treneris
 2010 m. Šv. Jurgio Marijampolės globėjo medalis

Šaltiniai 

Marijampolės politikai
Lietuvos galiūnai
Lietuvos zootechnikai
Lietuvos sunkiosios atletikos treneriai
Rosvaldas Gorbačiovas

Rosvaldas Gorbačiovas (g. 1972 m. rugpjūčio 23 d. Alytuje) – Lietuvos žurnalistas, Mažeikių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1995 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, mokytojas.

1996–2000 m. dirbo Vilniaus, LNK ir TV3 televizijose, 2001 m. Lietuvos Respublikos Ministro pirmininko Rolando Pakso atstovas spaudai. 2002–2003 m. prezidento R. Pakso atstovas spaudai, 2004–2007 m. AB TEO LT, 2007 m. banko „Snoras“ Viešųjų ryšių skyriaus vadovas, 2007–2010 m. AB „Mažeikių nafta“ Komunikacijos skyriaus viršininkas, bendrovės „ORLEN Lietuva“ viešųjų ryšių direktorius, 2010–2013 m. VŠĮ „Mažeikių sporto centras“ direktorius.

2011–2013 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys (Koalicija „Kitaip“). 

2013–2014 m. finansų ministro patarėjas. 2015–2016 m. Seimo pirmininkės L. Graužinienės patarėjas ryšiams su visuomene. 2016–2017 m. MAXIMA LT, UAB Korporacinių reikalų departamento direktorius. 2017–2019 m. Lietuvos gynybos ir saugumo pramonės asociacijos direktorius. Nuo 2019 m. žemės ūkio ministro Andriaus Palionio atstovas spaudai. 

Nuo 2019 m. Žinių radijo laidos „Įveikti krizę“ vedėjas.

Žmona Lina, vaikai Emilis, Kamilė, Mykolas

Šaltiniai 

Mažeikių politikai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos žurnalistai
Miami Masters

Miami Masters – kasmetinis ATP World Tour Masters 1000 ir WTA turnyras, vykstantis Majamio priemiestyje Ki Biskeine. Miami Masters vyksta kiekvienais metais kovo mėnesiais ant kietos dangos kortų ir yra antras ATP World Tour Masters 1000 teniso sezono turnyras. Turnyras pirmą kartą vyko 1985 m. Turnyro rėmėjas – Sony Ericsson Open.

Kaip ir Didžiojo kirčio turnyruose, šiame turnyre yra žaidžiama 7 ratais, o 32 aukščiausią reitingą turintys žaidėjai prisijungia nuo antrojo rato.

Finalai

Vienetai

Vyrai

Moterys

Dvejetai

Vyrai

Moterys

Taip pat skaitykite 

 Teniso Profesionalų Asociacija
 Tenisas

Nuorodos 

 Oficiali svetainė  
 ATP
 WTA
 Aikštyno vaizdas (Google žemėlapyje)

Šaltiniai 

Teniso čempionatai
JAV tenisas
Novrūzas

Novrūzas ( − „nauja šviesa“) − Naujųjų Metų šventė pagal tradicinį iraniečių kalendorių, dar vadinama Persų naujaisiais metais. Švenčiama ne tik iranėnų tautų, bet ir kitų regionų, kurie susiję su Senovės Persija (Irane, Afganistane, Vidurinėje Azijoje, Kurdistane, Azerbaidžane, Pakistane, Indijoje, Balkanuose ir kt.).  

Novrūzas sutampa su astronominiu pavasario lygiadieniu ir švenčiamas kasmet tarp kovo 20 ir 22 dienų. Ši diena žymi pavasario atėjimą, gyvybės sugrįžimą, nuo jos skaičiuojami naujieji persų metai. Novrūzo šventimas kilo iš senovės persų religijos − zoroastrizmo. Valdant Achemenidams nuo Novrūzo pradėti skaičiuoti metai. Vėliau Persijai perėmus islamą šį šventė išliko ir plačiai tebešvenčiama iki šių dienų. Novrūzas švenčiamas ne tik zoroastriečių ar etninių iranėnų, bet ir sufijų, bahajų, izmailitų, alavitų, alevitų ir kt.     

2010 m. Novrūzą, kaip 3000 metų tradiciją turinčią pavasario šventę, UNESCO įtraukė į nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą.

Šventimas 

Vidurinių Rytų šalyse Novrūzo proga paskelbiamo nuo 4 dienų iki savaitės trunkančios nedarbo dienos. Prieš šventę tradiciškai tvarkomi namai, valomos dulkės, išmetami nereikalingi daiktai, atiduodamos skolos, aplinka papuošiama gėlėmis, perkami nauji rūbai šventei. Paskutinį senųjų metų trečiadienį švenčiama Čaharšanbe Suri () diena, jos metu deginami dideli laužai, žymintys šviesos pergalę prieš tamsą, dainuojamos dainos, buriama, vaikai lanko namus ir prašo saldumynų. Naujųjų metų laukimui ruošiamas šventinis stalas − Haft Sinas ( − „septynios S“). Ant jo patiekiami 7 patiekalai, kurių pavadinimai prasideda raide S:
 sabzeh − lėkštėje sudygę kviečiai, rugiai, lęšiai − atgimimo simbolis,
 samanu − saldus pudingas iš kviečių gemalų − gerovės simbolis,
 senjed − džiovinti siauralapio žilakrūmio vaisiai − meilės simbolis,
 'sīr − česnakas − sveikatos simbolis,
 sīb − obuoliai − grožio, geros savijautos simbolis,
 somaq − žagrenio uogos − saulėtekio spalvos simbolis,
 serkeh'' − actas − amžiaus ir kantrybės simbolis.

Taip pat gali būti patiekiami riešutai, marginti kiaušiniai, baklava, ant stalo pastatomi hiacintai, veidrodis, monetos, žvakės, indas su auksine žuvele, Šventasis Raštas (Koranas, Avesta, Biblija, Tora, Kitab-i-Aqdas) bei poezijos rinkinys.  

Šeima susirenka prie šventinio stalo ir laukia tikslios Novrūzo pradžios. Jai atėjus, keičiamasi dovanomis. Vėliau prasideda giminių, draugų, kaimynų lankymas − pirmiausia lankomi vyriausieji šeimos nariai, po trumpų vaišių keliaujama pas kitus. Dažnai norint išvengti ilgų kelionių surengiama bendra giminės iškyla.  

13-tą dieną po Novrūzo minima Sizdah Bedar diena (سیزده‌به‌در − „praleisti bėdas“). Kadangi tikima, kas skaičius 13 lemia chaosą ir nesėkmes, šią dieną stengiamasi praleisti linksmai: grojant, dainuojant, pokštaujant, iškylaujant. Per Sizdah Bedar išmetami į tekantį vandenį Haft Sinui sudaiginti grūdai − tikima, kad taip simboliškai išvalomi namai nuo demonų.

Novruzo papročiai skiriasi priklausomai nuo regiono, bet esminiai elementai lieka tie patys.

Irano kultūra
Zoroastrizmas
Religinės šventės
Nematerialusis pasaulio paveldo sąrašas
Robert Cornelius

Robertas Hinieseris Kornelijus (; 1809 m. Filadelfija, JAV − 1893 m. Filadelfija, JAV) – amerikiečių fotografijos pionierius, pirmosios istorijoje, realistinės žmogaus nuotraukos (tuo pačiu ir pirmojo istorijoje fotografinio autoportreto) autorius.

Biografija 

Gimė pasiturinčio olandų emigranto Kristiano Kornelijaus (), kuris Filadelfijoje įsikūrė 1783 m., šeimoje. Mokėsi privačioje mokykloje, kurioje labai domėjosi chemija. 1831 m. pradėjo dirbti tėvo dirbtuvėse, kuriose buvo gaminami dujiniai žibintai ir žvakidės. Specializavosi metalų sidabravime ir poliravime; įgijo meistro sidabruotojo kvalifikaciją. 1839 m. amerikiečių išradėjas Džozefas Sekstonas kreipėsi į Kornelijų dėl plokštelės skirtos dagerotipijai sidabravimo. Tai buvo Filadelfijos Centrinės vidurinės mokyklos vaizdas – pirmoji fotonuotrauka, padaryta JAV. Susitikimas su Sekstonu Kornelijui sukėlė susidomėjimą fotografija.

Remdamasis savo chemijos ir metalurgijos žiniomis ir palaikomas chemiko Polo Godardo (), kuris nustatė, kad sensibilizuotą jodu sidabruotą dagerotipinę plokštelę veikiant bromo garais, išlaikymą galima sutrumpinti iki minutės. Kornelijus pabandė patobulinti Lui Dagero išradimą. Dagerotipinis autoportretas, kurį padarė Kornelijus ne anksčiau kaip 1839 m. spalį, tapo pirmuoju istorijoje aiškiu fotografiniu žmogaus portretu.

Nuo 1839 iki 1843 m. Kornelijus, vienas iš pirmųjų JAV, atidarė dvi privačias fotoateljė, bet jau 1843 m., greičiausiai dėl to, kad fotomeno populiarumas didėjo ir fotoateljė kiekis labai išaugo, nustojo domėtis fotografija ir susikoncentravo šeimos verslo reikaluose.

Taip pat skaitykite 
 Dorotė Draper

Šaltiniai

Literatūra 
 Stapp, William. Robert Cornelius: Portraits from the Dawn of Photography. Washington, D. C.: Smithsonian Institute for the National Portrait Gallery, 1983.

JAV fotografai
Diokletianas

Gajus Aurelijus Valerijus Diokletianas (apie 244 m. gruodžio 22 d. – 311 m. gruodžio 3 d.) buvo Romos imperatorius 284-305 m.

Biografija 

Diokletianas gimė vargingoje ilyrų šeimoje Dalmatijoje ir per karinius rangus iškilo iki kavalerijos vado valdant imperatoriui Karui. Po Karo ir jo sūnaus Numeriano mirties kare su Persija, Diokletianas buvo paskelbtas imperatoriumi. Į titulą pretendavo kitas Karo sūnus Karinas, bet Diokletianas jį nugalėjo Margo mūšyje. Su jo įžengimu į sostą baigėsi III amžiaus krizė. Jis paskyrė kolegą karininką Maksimianą Herkulijų vyresniuoju imperatoriumi (Augustu) 285 m. Konstancijus I Chloras ir Galerijus 293 m. kovo 1 d. tapo jaunesniaisiais imperatoriais (Cezariais). Tetrarchijoje kiekvienas iš keturių imperatorių valdė po ketvirtį imperijos. Diokletianas saugojo imperijos sienas ir sunaikino grėsmes savo valdžiai. Jis nugalėjo sarmatus ir karpius per kelias kampanijas 285-299 m., alemanus 288 m., uzurpatorius Egipte 297-298 m. Galerijus, padedamas Diokletiano, sėkmingai kovojo su Sasanidų Persija. 299 m. jis nusiaubė persų sostinę Ktesifoną. Diokletianas vadovavo deryboms ir pasiekė ilgalaikę ir palankią taikos sutartį.

Valdymas

Diokletianas išplėtė ir atskyrė imperijos karinius ir civilinius aparatus, reorganizavo imperijos provincijas, įkūrė didžiausią ir labiausiai biurokratinį valdymo aparatą imperijos istorijoje. Jis įkūrė administracinius centrus arčiau fronto linijos nei tradiciškai toli esanti Roma. Dėl III a. absoliutistinių tendencijų, Diokletianas iškėlė save virš imperijos masių rūmų ceremonijomis ir architektūra. Dėl valdymo aparato plėtros, karo žygių ir statybų reikėjo atlikti visapusę mokesčių reformą. Nuo 297 m. imperijos mokesčių sistema buvo standartizuota, nešališkesnė.

Ne visi Diokletiano planai buvo sėkmingi: Ediktas dėl maksimalių kainų (301 m.), bandymas sutramdyti infliaciją per kainų kontrolę, davė priešingą rezultatą ir greitai buvo ignoruotas. Nors tetrarchija veikė sėkmingai jam valdant, atsistatydinus Diokletianui sugriuvo dėl Maksimiano sūnaus Maksencijaus ir Konstancijaus sūnaus Konstantino I dinastinio konflikto. Diokletiano persekiojimai (303–311 m.) buvo paskutiniai, didžiausi, kruviniausi oficialūs krikščionybės persekiojimai, kurie, tačiau, nesunaikino krikščionių bendruomenės. 324 m. Konstantinas I tapo pirmuoju krikščionimi imperatoriumi ir imperija tapo palanki krikščionybei.

Nepaisant nesėkmių, Diokletiano reformos pakeitė Romos imperijos valdžios struktūrą, stabilizavo imperiją ekonominiu ir kariniu požiūriu, leido imperijai išsilaikyti dar šimtą metų, nors Diokletiano jaunystės laikais atrodė, kad ji subyrės. Nusilpęs nuo ligos, Diokletianas atsistatydino 305 m. gegužės 1 d. ir tapo pirmuoju imperatoriumi atsistatydinusiu savo noru. Po to jis gyveno rūmuose Dalmatijos pajūryje, prižiūrėdamas daržą. Jo rūmai buvo dabartinio Splito pradžia.

Romos imperatoriai
Valdovai atsižadėję sosto
Romos imperijos konsulai
Miša Jakobas

Miša Jakobas (g. 1949 m. rugpjūčio 7 d. Telšiuose) – Lietuvos pedagogas.

Biografija 

1971 m. baigė ŠPU, o 2005 m. – VPU magistrantūros studijas. Nuo 1989 m. dirba Vilniaus Šolomo Aleichemo vidurinėje mokykloje matematikos mokytoju, o 1991 – 2020 m. buvo šios mokyklos direktoriumi. Nuo 2020 metų užima DG Avia Adminstracijos direktoriaus pareigas.

Apdovanojimai 
 Apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi ir Garbės sidabro ženklu už nuopelnus;
 2015 m. Šventojo Kristoforo statulėlė už nuopelnus švietimui.

Šaltiniai 

Lietuvos pedagogai
Lietuvos mokyklų direktoriai
Andrius Bagdonas

Andrius Bagdonas (g. 1974 m. rugsėjo 8 d. Neringoje) – Lietuvos ir Neringos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
2006 m. baigė Nidos vidurinę mokyklą. 2008 m. baigė VšĮ Kauno paslaugų verslo darbuotojų profesinio rengimo centrą. 2009 m. baigė Tarptautinę Baltijos jūros akademiją, 2013 m. Klaipėdos universitete įgijo bakalauro laipsnį, o 2015 m. – magistro.

VšĮ sporto klubo „Neringos kuršiai“ valdybos narys, 2006–2007 m. klubo prezidentas, 2007–2009 m. ir nuo 2009 m. iki 2014 m. komandos vadovas. 

2008–2020 m. Neringos savivaldybės tarybos narys.  Nuo 2012 m. Lietuvos liberalų sąjūdžio Neringos skyriaus pirmininkas.  Nuo 2013 m. Politinės partijos Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio valdybos narys.

Priklauso Liberalų sąjūdžio partijos valdybai. Keletą metų dirbo Europos Parlamento nario padėjėju.
Nuo 2019 m. pirmininkės pavaduotojas. Nuo 2020 m. Seimo narys.

Moka anglų ir rusų kalbas.

Išsiskyręs.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Biografija (lrs.lt)

Neringos politikai
Seimo nariai
Kęstutis Komskis

Kęstutis Komskis (g. 1982 m. liepos 21 d. Šilutėje) – Lietuvos ir Pagėgių savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
2001 m. baigė Vilkyškių vidurinę mokyklą.

2003–2011 m. UAB „Riklaiva“ direktorius. 2011–2015 m. Tauragės regiono atliekų tvarkymo centro direktoriaus pavaduotojas, 2015–2019 m. – direktorius. 2013–2016 m. UAB „Rembuta“ direktorius. 

2011–2014 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys. 

Partijos Tvarka ir teisingumas narys.

Šaltiniai 

Pagėgių politikai
Vilniaus lopšelis-darželis „Pelėda“

Vilniaus lopšelis-darželis „Pelėda“ – dieninė, bendrojo lavinimo ugdymo mokykla Vilniuje, Šeškinėje, Musninkų g. 10, vykdanti ikimokyklinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190030542. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.

Istorija 

Vilniaus lopšelis-darželis Nr. 158 įsteigtas 1980 m. vasario 14 d. Vilniaus liaudies deputatų tarybos Vykdomojo komiteto sprendimu. Vilniaus miesto taryba savo sprendimu Nr. 230 1997 m. kovo 25 d. lopšeliui-darželiui suteikė „Pelėdos“ pavadinimą.

Svetainė 
Lopšelio-darželio svetainė 

Pelėda
Berlyno karališkieji rūmai

Berlyno karališkieji rūmai – Prūsijos karalių ir Vokietijos imperatorių rezidencija Berlyne, Pilies aikštėje.

Istorija 

Berlyno karališkųjų rūmų vietoje gotikinę rezidencinę pilį XV a. viduryje pradėjo statyti Brandenburgo markgrafas ir Šventosios Romos imperijos kurfiurstas Frydrichas II Hohencolernas. Po šimtmečio pilis buvo perstatyta į puošnius renesansinius rūmus, tapo viena svarbiausių šios dinastijos rezidencijų. Vėliau rūmai buvo plečiami ir rekonstruojami, įgijo ankstyvojo baroko bruožų. Valdant kurfiurstui Frydrichui III, kuris 1701 m. Karaliaučiuje karūnuotas Prūsijos karaliumi Frydrichu I, buvo pradėtas didžiausias Berlyno rūmų pertvarkymas. Jie tapo svarbiausia Prūsijos karalystės valdovų rezidencija. Rūmų architektas Andreasas Šliuteris rezidenciją perstatė į brandžiojo baroko rūmus. Architektas Johanas Eosanderis fon Gėtė 1706–1713 m. išplėtė karališkųjų rūmų kompleksą, suformavo antrąjį vidinį kiemą. Šią rekonstrukciją užbaigė Martinas Heinrichas Bėmė. Rūmai nuo tol tarnavo ir kaip Prūsijos karalių, vėliau – Vokietijos imperatorių rezidencija, ir kaip valstybės valdymo institucijų būstinė. Tarpukariu juose veikė rūmų muziejus.

1944 m. gegužės mėnesį ir 1945 m. vasarį rūmai buvo bombarduojami, Berlyno šturmo metu juos apšaudė artilerija. Tačiau fasadai ir konstrukcija išliko gana tvirti. Po karo planuota rūmus atstatyti, tačiau Vokietijos socialistinės vienybės partijos generalinio sekretoriaus Valterio Ulbrichto įsakymu 1950 m. jie buvo susprogdinti. Rūmų vietoje suformuota K. Markso ir F. Engelso aikštė bei 1974 m. pastatyti Respublikos rūmai – VDR parlamentas. Respublikos rūmai buvo nugriauti 2002–2008 m. 2008 m. prasidėjo Berlyno karališkųjų rūmų atstatymas.

Saitai

 Asociacija Berlyno rūmų (vokiečių kalba)
 Grafika ir statybos nuotraukos Berlyno rūmų (anglų)

Berlynas
Vokietijos pilys
Kitabas

Kitabas () − miestas Kaškadarjos vilajeto Kitabo tumane (Uzbekija). Miesto teises gavo 1976 m. Miestas yra už 317 km nuo Taškento, pietvakarinėse Zeravšano kalnagūbrio priekalnėse, kairiajame Aksu upės krante, prie Kitabo geležinkelio stoties. Nuo vilajeto centro Karšio nutolęs 97 km.

Miesto pavadinimas  reiškia „knyga“. Tačiau spėjama, kad senasis gyvenvietės pavadinimas buvo  „pečiai, vanduo“, kas nusakė, kad gyvenvietė yra tarp dviejų upių − Aksudarjos ir Amudarjos, kurios abi prasideda kalnuose ir tirpstant kalnų sniegams bei prasidėjus lietums persipildo vandens.

Kitabas išsidėstęs palei didįjį Uzbekijos traktą, einantį iš šiaurės į pietus.

Kitabo pakraštyje Kitabo tarptautinė platumų stotis, įkurta 1930 m. Tai viena iš 5 pasaulinio tinklo, tiriančio Žemės ašigalių judėjimą, stočių. Kitos 4 stotys yra Japonijoje, JAV (dvi), Italijoje. Stotis pavaldi Uzbekijos Mokslų akademijos Astronomijos institutui.

Istorija 
Kitabo gyvenvietė priklausė Karšio bekijai (beko valdomai teritorijai), o ši − Bucharos emyratui. Emyratas 1868 m. tapo Rusijos imperijos vasalu ir jos protektoratu. 1868 m. Karšio bekijoje prasidėjo bruzdėjimai prieš Bucharos emyrą Muzafarą, kad sostan būtų pasodintas jo vyresnysis sūnus Kata-Tiura. 1870 m. Rusijos kariuomenė, vadovaujama generolo Abramovo, šturmu užėmė maištinguosius miestus Šaarą ir Kitabą, o Šahrisabzo bekija buvo prijungta prie Bucharos.

Pramonė 
Miestas žinomas savo vaisių konservais ir vynais, kurių gamybą paleido XX a. 5-tąjį dešimtmetį iš Krymo deportuoti specialistai vyndariai Krymo totoriai.

Mieste yra šios įmonės:
 smėlio ir žvyro gavybos įmonė ),
 marmuro gavybos ir apdirbimo įmonė ),
 duonkepystės kombinatas ),
 stiklo taros gamykla ),
 verpalų fabrikas ).

Nuorodos 

 Узбекистан: Справочник Китаб и Китабский район 

Uzbekijos miestai
KS Kamza

Kamzės KS – Albanijos futbolo klubas iš Kamzės.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1936 m. 
 2018–2019 m. sezonas 
Klubas buvo pašalintas iš elito diviziono, kai teisėjas patyrė psichinę prievartą 2018/2019 m. sezono rungtynėse prieš KF Laci Klubui skirta vieno milijono lekų (devynių tūkstančių dolerių) bauda, bei trys oficialūs klubo asmenys nušalinti nuo futbolo trejiems metams. Teisėjas Eldorjan Hamiti iš klubo ofiacialių asmenų, bei klubo gerbėjų ne kartą rungtynių metu buvo įžeidinėjamas ir jam buvo grasinta susidorojimu.

Logotipas

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 RSSSF duomenų bazė

Kamez
Saulius Siparis

Saulius Siparis (g. 1958 m. gruodžio 15 d. Kaune) – Lietuvos kino ir teatro aktorius.

Tėvai – operos solistas Rimantas Siparis ir aktorė Marija Rasteikaitė.

Filmografija 
 1983 m. Zimeris – Sugrįžimo kaina, rež. Grigorijus Melikas-Avakianas, Armenfilm
 1986 m. Visi prieš vieną, rež. Artūras Pozdniakovas, LKS
 1986 m. Kin-dza-dza, rež. Georgijus Danelija, Mosfilm
 1986 m. Mano švelniai mylimas detektyvas, rež. Aleksejus Simonovas, k/s Ekran
 1986 m. Neofašistas – Vilkolakio pėdsakai, rež. Almantas Grikevičius
 1986 m. Polas - Mesje!, rež. Michailas Jevdokimovas, LKS
 1988 m. Krauzė – Vilius Karalius, rež. Vidmantas Bačiulis
 1994 m. Bound in Blood, rež. Jud Taylor
 1999 m. Velnio aritmetika, rež. Donna Deitch
 2000 m. Perilous, rež. James Bruce
 2001 m. The Hit, rež. Vincent Montom
 2002 m. Medžiotojas – Endangered Species
 2003 m. Lietuviškas tranzitas, rež. Evaldas Kubilius
 2003 m. Kelionė į naktį, rež. Gintautas Dailidė
 2003 m. P. O. W., rež. Roger Gartland, John Strickland
 2004 m. Nature Unleashed: Earthquake, rež. Tibor Takacs
 2005 m. Mazgas, rež. Emilis Vėlyvis
 2006 m. Bosas – Zero. Alyvinė Lietuva, rež. Emilis Vėlyvis
 2006 m. Česlovas – Anastasija, rež. Maris Martinsons
 2006 m. The Highlander: Source, rež. Brett Leonard
 2007 m. Generolas Jermolovas – Karas ir taika, rež. Robertas Dornhelmas
 2008 m. Silvestras Stripinis – Broliai, rež. Valdas Babaliauskas
 2009 m. Henka – Zero II, rež. Emilis Vėlyvis
 2011 m. Pavogta laimė, rež. Mantas Verbiejus

Šaltiniai 

Lietuvos aktoriai
Jaunoji Lietuva (partija)

Partija „Jaunoji Lietuva“ - Lietuvos politinė partija, įkurta 1994 m. liepos 17 d. Lietuvių tautinio jaunimo sąjungos „Jaunoji Lietuva“ pagrindu.  1994-2000 m. vadinosi Lietuvių Nacionalinė Partija „Jaunoji Lietuva“, 2000 m. - Lietuvių nacionalinės partijos ir „Jaunosios Lietuvos“ sąjunga, 2000-2001 m. – „Jaunosios Lietuvos“, Naujųjų tautininkų ir politinių kalinių sąjunga, 2001-2005 m. - „Jaunosios Lietuvos“ ir Naujųjų tautininkų sąjunga, nuo 2005 m. – Partija „Jaunoji Lietuva“. Partijos pirmininkas – Stanislovas Buškevičius.

Veikla 

Partija dalyvavo ir savivaldybių, ir Seimo rinkimuose. S. Buškevičius buvo išrinktas Seimo nariu, o savivaldybių rinkimuose partijos atstovai 1995 m. gavo 16 vietų, 1997 m. – 9, 2000 m. – 6, 2002 m. – 2 vietas, 2007 m. - 2 vietas, 2011 m. - 4 vietas.

2000 m. dalis Lietuvių tautininkų sąjungos narių susijungė su „Jaunąja Lietuva“ į "Jaunosios Lietuvos“ ir naujųjų tautininkų sąjungą, vadovaujamą Stanislovo Buškevičiaus.

2005 m., rengiantis 2007 m. savivaldybių rinkimams, partija susigrąžino vardą „Jaunoji Lietuva“.

Nuorodos 

 Partijos „Jaunoji Lietuva“ pirmininko oficiali svetainė 
 Partijos „Jaunoji Lietuva“ oficiali svetainė 

Lietuvos partijos
Nacionalistų partijos
Marius Berenis

Marius Berenis (tikrasis vardas Marijus) (g. 1973 m. kovo 4 d. Vilnius), kitaip Tru – Lietuvos pramogų verslo veikėjas, televizijos ir radijo laidų vedėjas, skandalingai pagarsėjusios grupės ŽAS narys ir įkūrėjas.

Biografija 
Marius Berenis gimė 1973 m. kovo 4 d. Vilniuje. 1991 m. baigė Vilniaus 27-ąją vidurinę mokyklą.

Pradžioje norėjęs Vilniaus konservatorijoje studijuoti aktorystę, persigalvojo ir įkūrė sunkiojo metalo grupę „Regredior“, kuri gyvavo 3 metus, per kuriuos išleido vinilinę 12 colių plokštelę Vokietijoje bei kompaktinę plokštelę Belgijoje, koncertavo Lietuvos, Lenkijos, Vokietijos ir Anglijos klubuose ir festivaliuose.

Dirbo sanitaru Universitetinėje Raudonojo Kryžiaus ligoninėje, vėliau garso režisieriumi Vilniaus mažajame teatre.

1994 m. kartu su Linu Karaliumi pradėjo dirbti radijo stoties M-1 lietuviškos muzikos laidos „Lietuviški decibelai“ vedėju. Susipažinę su lietuviška popmuzika juoko dėlei įrašė dainas „Debilas ir bažnyčioje debilas“ ir „Ne pieną gėręs ne nuo pieno ir mirsi“ – taip atsirado grupė „Žas“ (Žertva ant smūgio). Su grupe įrašė ir išleido dešimt studijinių albumų, koncertavo Lietuvoje, Airijoje, Didžiojoje Britanijoje, Ispanijoje. Sukūrė titulines dainas serialams „Svetimi“, „Nemylimi“, „Pasmerkti“.

Vaidino lietuviškuose serialuose „Kartu“, „Nekviesta meilė“, „Prokurorai“.

Ilgametis radijo stoties M-1 laidų vedėjas (eterio pseudonimas – Marazas), LNK televizijos muzikinio realybės šou „Kelias į žvaigždes“ vadybininkas. Su grupės draugais rengė laidą „Be proto“ (Tango TV).

2016 m. balandžio mėnesį Marius Berenis paskelbė apie pasitraukimą iš grupės Žas.

Šiuo metu radijo stoties „Lietus“ darbuotojas, laidų autorius ir vedėjas, dalyvavo organizuojant muzikinį projektą „Gyvas lietus“.

Asmeninis gyvenimas 
Būdamas 24 metų pirmą kartą vedė. Santuoka iširo po penkerių metų. Antrą kartą susituokė būdamas 44 metų, 2017 m. gegužę. Žmona – Sigita.

Šaltiniai

Nuorodos 
  „Žas“ (Žertva Ant Smūgio)

Lietuvos laidų vedėjai
Lietuvos dainininkai
Viktoras Stanislovaitis

Viktoras Stanislovaitis (g. 1976 m. sausio 14 d. Joniškėlyje, Pasvalio rajonas) – Lietuvos pedagogas, muziejininkas, Pasvalio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1993 m. baigė Joniškėlio vidurinę mokyklą, 2000 m. Joniškėlio aukštesniąją žemės ūkio mokyklą, ekonomistas.

Iki 2014 m. Joniškėlio Gabrielės Petkevičaitės-Bitės gimnazijos mokytojas. Nuo 2014 m. Pasvalio rajono laikraščio „Darbas“ redaktorius. Joniškėlio krašto muziejaus vedėjas,    ekskursijų vadovas.

2008–2017 m. Pasvalio rajono savivaldybės tarybos narys. 

Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Pasvalio rajono skyriaus narys.

Joniškėlio miesto bendruomenės pirmininkas, Joniškėlio krašto bendruomenių asociacijos viceprezidentas.

Šaltiniai 

Pasvalio politikai
Lietuvos redaktoriai
Lietuvos muziejininkai
Lietuvos pedagogai
Antalieptės basųjų karmelitų vienuolynas

Antalieptės basųjų karmelitų vienuolynas yra istorinis vienuolynas Antalieptėje.

Basieji karmelitai – Karmelitų ordino šaka – Antalieptėje pirmą kartą minimi apie 1700 m. Juos pakvietė ir globojo tuometinio Vilkmergės pavieto stalininkas, Infliantų kaštelionas, pulkininkas Jonas Mykolas Berlič-Strutinskis. Šaltiniai fiksuoja, kad ne vėliau kaip 1744 m. vienuoliai jau vykdė ganytojišką veiklą.

Istorija 
Vienuolyno ir bažnyčios fundatoriai – Jonas Mykolas Berlič-Strutinskis ir jo sūnus Juozapas su žmona Rože iš Platerių. Vienuolynas pastatytas 1732–1734 m. Antalieptės Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia baigta statyti 1760 m., o 1763 m. konsekruota. Vienuoliai buvo įkūrę parapinę mokyklą. 1804–1832 m. pastatytas mūrinis vienuolynas.

1832 m. dėl 1831 m. sukilimo bažnyčia ir vienuolynas Rusijos imperijos valdžios kartu su parapine mokykla uždaryti, bažnyčia rekonstruota ir paversta stačiatikių cerkve, o vienuolynas pertvarkytas į kareivines, kai 1844 m. pastatą paėmė karinės žinybos. Bažnyčios turtas pervežtas į gretimą Vencavų parapinę bažnyčią. Kilus gaisrui ši bažnyčia su visomis atvežtomis vertybėmis – Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės ir Šv. Juozapo, Šv. Angelo, Šv. Elijo ir kitais paveikslais – sudegė.

Vietoje karmelitų įkurtos parapinės mokyklos 1865 m. įsteigta valdiška pradžios mokykla.

Nuo 1877 m. vienuolynas stovėjo apleistas, tuščias ir grobstomas, 1880 m. vienuolyną perėmė Kauno gubernijos valstybės turtų valdyba. Siekdamas išgelbėti vienuolyno rūmus, Lietuvos stačiatikių vyskupas 1889 m. pasiūlė čia įkurti vienuolyną ir 1893 m. čia įkurtas Šv. Dievo Motinos Gimimo stačiatikių moterų vienuolynas, įsteigta mergaičių mokykla, rengusi pradinių mokyklų mokytojus. 1906 m. vienuolyno pastate įkurta mergaičių mokytojų seminarija ir ūkio mokykla.

1918 m. bažnyčia grąžinta katalikams, vienuolyno patalpose įsteigta pradinė mokykla, ji veikė 1919–1924 m. 1924 m. į Antalieptės buvusį vienuolyną atsikėlė Švč. Jėzaus Širdies moterų kongregacija. Vienuolės įsteigė žemės ūkio mokyklą, vaikų darželį, vaikų prieglaudą, vidurinę ir pradinę mokyklas, vaikų darželį ir prieglaudą, amatų mokyklą bei vienuolių naujokyną. Vasarą vienuolyne buvo kunigų poilsio namai (čia kurį laiką gyveno 1933 m. iš SSRS grįžę kunigai).

Architektūra 
Vienuolyno pastatą ir bažnyčią jungė per visą šventorių ėjusi požeminė perėja. Vienuolyno teritorija greičiausiai buvo apjuosta aukšto mūro tvora su vartais, kaip ir šventorius, tai liudija greta vienuolyno išlikusio mūro liekanos. Šiuo metu vienuolyno pastatas rekonstruotas, išlikusi tik dviaukščio pastato su skliautuotomis patalpomis struktūra.

Nuorodos 
 Antalieptės buvęs basųjų karmelitų vienuolynas ir Šv. Kryžiaus atradimo bažnyčia
 Basųjų karmelitų vienuolyno kompleksas
 Inovatorių slėnis (veikia vienuolyno pastate)

Lietuvos vienuolynai
Zarasų rajono paveldas
Antalieptė
Gintautas Vaitkevičius

Gintautas Vaitkevičius (g. 1965 m. rugpjūčio 30 d. Klaipėdoje) – Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1983 m. baigė Plungės 3-ąją vidurinę mokyklą. 1984-1986 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1990 m. baigė Vilniaus pedagoginis institutą, geografijos ir fizinio lavinimo mokytojas. 1998-1999 m. baigė Lietuvos kūno kultūros instituto Kvalifikacijos kėlimo fakulteto sporto trenerio kvalifikacijos tobulinimo kursus.

1988-1989 m. Respublikinių pionierių ir moksleivių namų geologų būrelio vadovas, 1990-1993 m. Vilkaviškio 2-osios vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytojas, 1993 m. Plungės sporto mokyklos krepšinio treneris. 1995-2000 m. T. Danilevičiaus dizaino studijos vadybininkas. 1997-2000 m. individualios įmonės savininkas (sportinių ir kultūrinių renginių organizavimas). Nuo 2000 m. Plungės rajono savivaldybės mero patarėjas darbui su visuomene ir jaunimu, savivaldybės vyr. karo prievolės specialistas, rajono jaunimo veiklos koordinatorius, Plungės rajono savivaldybės administracijos Sporto ir jaunimo reikalų skyriaus vyr. karo prievolės specialistas, rajono jaunimo veiklos koordinatorius,  Plungės teritorinės darbo biržos Bendrųjų reikalų skyriaus vedėjo pavaduotojas.

Liberalų ir centro sąjungos Plungės rajono skyriaus narys.

2004 m. (atsisakė mandato) ir nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys. 

Suteiktas trenerio metodininko vardas, jo vadovaujama komanda Lietuvos jaunimo žaidynėse iškovojo III vietą. Plungės Lions klubo narys, Plungės rajono jaunimo reikalų tarybos pirmininko pavaduotojas.

Žmona Lolita, vaikai Rūta, Linas.

Šaltiniai 

Plungės politikai
Lietuvos sporto pedagogai
Lietuvos krepšinio treneriai
Loreta Jakinevičienė

Loreta Jakinevičienė (g. 1969 m. gegužės 22 d. Prienuose) – Lietuvos ir Prienų rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija 
1995 m. baigė Vilniaus universitetą, filologė, rusų k. ir literatūros dėstytoja. 2002 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė profesinės veiklos vadybą, edukologijos magistras.

Prienų rajono savivaldybės administracijos švietimo skyriaus vyr. specialistė, nuo 2008 m. VŠĮ „Kauno leidybos ir poligrafijos centras“ Prienų ir Birštono krašto laikraščio „Naujasis Gėlupis“ redaktorė, 2011–2013 m. Prienų rajono savivaldybės mero pavaduotoja, nuo 2015 m. – Aplinkos apsaugos ministerijos Alytaus regiono aplinkos apsaugos departamento direktoriaus pavaduotoja. 2019 m. vėl išrinkta Prienų rajono savivaldybės mero pavaduotoja.

Liberalų ir centro sąjungos, 2008 m. partijos Laisvė ir teisingumas Prienų rajono skyriaus pirmininkė. Nuo 2011 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narė.  2021 m. rugsėjo 3 d. partijos „Laisvė ir teisingumas“ Prienų skyriaus visuotiniame susirinkime išrinkta Prienų skyriaus pirmininke.

Prienų bendruomenės pirmininkė, Prienų rajono savivaldybės bendruomenių asociacijos pirmininkė (2007–2011 m.).

Sutuoktinis miręs, vaikai Simona, Greta, Ugnė.

Šaltiniai 

Prienų politikai
Lietuvos filologai
Lietuvos redaktoriai
Juozas Krikštolaitis

Juozas Krikštolaitis (g. 1954 m. lapkričio 12 d. Veisiejuose, Lazdijų rajonas) – Lietuvos ir Prienų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1977 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, matematikos mokytojas, 2002 m. baigė Kauno technologijos universitetą, informatikas.

Kazlų Rūdos remonto mechaninės gamyklos direktoriaus pavaduotojas komercijai. Lietuvos Respublikos Seimo nario padėjėjas. 2007–2011 m. Prienų rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas, 2011 m. balandžio-gegužės mėn. Prienų rajono savivaldybės meras.

Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Prienų rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys. 

Žmona Onutė, duktė Neringa.

Šaltiniai 

Prienų politikai
Prienų merai
Jonas Varkulevičius

Jonas Varkulevičius (g. 1959 m. sausio 15 d. Radviliškyje) – Lietuvos ir Radviliškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
2004 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė socialinius mokslus, edukologijos magistras.

1990–2011 m. Radviliškio Lizdeikos gimnazijos direktorius.

Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Radviliškio rajono skyriaus narys.

2003–2004 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys.  2011 m. įtariamas padaręs nusižengimus.

Žmona Rasa, vaikai Sima, Martynas.

Įvertinimas 
 2010 m. Radviliškio garbės pilietis

Šaltiniai 

Radviliškio politikai
Lietuvos pedagogai
Lietuvos mokyklų direktoriai
Algimantas Mielinis

Algimantas Mielinis (g. 1962 m. gruodžio 24 d. Jūkainiuose, Raseinių rajonas) – Lietuvos ir Raseinių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1981 m. baigė Viduklės vidurinę mokyklą.
1982–1989 m. studijavo Lietuvos veterinarijos akademijos Zooinžinerijos fakultete, įgijo zooinžinieriaus specialybę. 1983–1985 m. tarnavo sovietinėje armijoje.

1989–1992 m. Viduklės paukštininkystės tarybinio ūkio vyr. zootechnikas. 1992–1995 m. Aleknų žemės ūkio bendrovės zootechnikas. 1995–2000 m. Lietuvos valstybinės kokybės inspekcijos prie Valstybinės konkurencijos ir vartotojų teisių tarnybos vyriausias valstybinis inspektorius Raseinių rajone. 2000–2011 m. Raseinių rajono Valstybinės maisto ir veterinarijos tarnybos vyriausias specialistas, maisto produktų inspektorius. 2011–2012 m. Raseinių Valstybinės maisto ir veterinarijos tarnybos vyriausias specialistas, maisto produktų inspektorius. 

2011–2015 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys.  2012–2015 m. Raseinių rajono savivaldybės meras. 2015 m. Raseinių rajono savivaldybės administracijos direktorius, 2017–2019 m. – Raseinių rajono mero patarėjas. Nuo 2019 m. Seimo nario Arvydo Nekrošiaus padėjėjas.

Partijos Tvarka ir teisingumas Raseinių rajono skyriaus narys. 

Iki 2012 m. kaimų bendruomenės „Viduklė“ pirmininkas, Raseinių rajono kaimų bendruomenių sąjungos tarybos narys.

Žmona Vincentina, vaikai Viktorija, Alvita.

Šaltiniai 

Lietuvos zootechnikai
Raseinių merai
Pertas (ežeras)

Pertas () – ežeras Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Vižainio valsčiuje. Šalia ežero yra Sidorių kaimas. Tai ilgas ir siauras mezotrofinis ledo luistų guolio ežeras. Ežero vanduo yra švarus, tačiau neskaidrus. Ežeras yra 148,3 metrai virš jūros lygio. Pagal Lenkijos švaraus vandens klasifikaciją, ežeras yra II klasės klasifikacijos. Ežero pakrantės yra dumblėtos. Ežeras yra netaisyklingos formos, kur stipriai susitraukia šiaurėje ir išsiplečia į įlanką vakaruose. Šiauriniai ir pietiniai ežero krantai yra aukšti ir vaizdingi. Ežere yra keturios keimo kalvos. Pietuose ežeras pereina į alksninę pelkę, kurią nuo Purvinio ežero skiria griova. Vakarinėje ežero dalyje yra sąsmauka, kuri jungiasi su Kailio ežeru. Istoriškai susiklostė, kad šie du ežerai kartais skaičiuojami kaip vienas. Ežere gyvena įvairių rūšių žuvys: sykas, ungurys, europinė lydeka, lynas, ešerys, paprastoji kuoja, vėgėlė, paprastoji raudė, paprastoji aukšlė, paprastasis karšis, europinis šapalas ir starkis.

Literatūra

 Stefan Maciejewski, Po ziemi suwalskiej - Przewodnik turystyczny, Wydawnictwo Hańcza, Suwałki 1998, ISBN 83-87415-12-X;
 Lechosław Herz, Pojezierze Suwalskie, Wydawnictwo PTTK "Kraj", Warszawa 1983.

Nuorodos

 Ežero nuotrauka.

Suvalkų apskrities ežerai
Vižainio valsčius
2011 m. pasaulio treko čempionatas

2011 m. pasaulio treko čempionatas – geriausių pasaulio dviračių treko sportininkų varžybos, vykusios 2011 m. kovo 23 - kovo 27 dienomis Apeldorne, Nyderlanduose. Paskutinį kartą pasaulio čempionatas Nyderlanduose vyko 1979 m.

Rezultatai

Medalių lentelė

Dalyvaujančios šalys
Čempionate pasirodė 41 šalies atstovai.

Lietuvos dalyvavimas 

Lietuvai čempionate atstovavo septynios dviratininkės.

Išnašos

Nuorodos 
Oficiali svetainė 

2011 sporte
Pasaulio treko čempionatas
Kiljotos provincija

Kiljotos provincija () – viena iš Čilės provincijų, sudarančių Valparaiso regioną. Administracinis centras – Kiljota.

Geografija 
Provincija yra Valparaiso regiono centrinėje dalyje. Ji ribojasi:
 šiaurėje – su Petorkos provincija (Valparaiso regionas)
 rytuose – su San Felipe de Akonkagvos provincija (Valparaiso regionas)
 pietuose – su Valparaiso provincija (Valparaiso regionas) ir Čakabuko provincija (Santjago metropolinis regionas)
 vakaruose – su Valparaiso provincija.

Administracinis suskirstymas 

Provinciją sudaro 7 komunos:
 Kiljotos komuna. Centras – Kiljota
 La Kaleros komuna. Centras – La Kalera
 Limačės komuna. Centras – Limačė
 Nogaleso komuna. Centras – Nogalesas
 Ichuelaso komuna. Centras – Ichuelasas
 Olmuės komuna. Centras – Olmuė
 La Kruso komuna. Centras – La Krusas

Čilės provincijos
Vižgurių valsčius

Vižgurių valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje. Centras – Vižguriai.

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. ši teritorija priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Įkurtas XIX a. 1870 m. gegužės 31 d. valsčiaus centras perkeltas į Vižainį, Vižgurių valsčius prijungtas prie naujo Vižainio valsčiaus, 8 valsčiaus kaimai prijungti prie Kadariškės valsčiaus.

Šaltiniai

Buvę Suvalkų gubernijos valsčiai
Buvę Suvalkų apskrities valsčiai
Senosios Ančios valsčius

Senosios Ančios valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje. Centras – Senoji Ančia.

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. ši teritorija priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Valsčius minimas XIX a., tikriausiai iki 1870 m. panaikintas. Apie 1890 m. Senoji Ančia buvo Vižainio valsčiuje.

Šaltiniai

 Skorowidz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej - Tom V - Województwo Białostockie, Główny Urząd Statystyczny Rzeczypospolitej Polskiej, Warszawa, 1924.

Buvę Suvalkų gubernijos valsčiai
Buvę Suvalkų apskrities valsčiai
Mindaugas Puodžiukas

Mindaugas Puodžiukas (g. 1957 m. lapkričio 29 d. Naujuosiuose Elmininkuose) – Lietuvos pedagogas.

Biografija 
1964–1975 m. mokėsi Anykščių Jono Biliūno vidurinėje mokykloje, 1979 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1994 m. suteikta darbų vyresniojo mokytojo kvalifikacinė kategorija, 1995 m. – I vadybos kategorija.

1979–1990 m. Troškūnų vidurinės mokyklos mokytojas, 1990–1997 m. šios mokyklos direktorius. 1997–2000 m. Anykščių rajono savivaldybės Švietimo reikalų tarnybos vadovas.

1997 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys, buvęs Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) sąraše, atsistatydino pradėjęs dirbti savivaldybėje.

2000–2007 m. Vilniaus Mykolo Biržiškos gimnazijos direktoriaus pavaduotojas ugdymui, fizikos vyresnysis mokytojas. Nuo 2007 m. Vilniaus Radvilų gimnazijos direktorius.

Brolis Virgaudas Puodžiukas.

Šaltiniai 

Lietuvos mokyklų direktoriai
Lietuvos pedagogai
Anykščių politikai
Darius Petrošius

Darius Petrošius (g. 1975 m. liepos 2 d. Tauragės rajonas) – Lietuvos ir Tauragės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1998 m. baigė Mykolo Romerio universitetą, teisininkas.

P. Petrošiaus įmonės „Rimtija“, UAB „Rimtijos prekybos centras“, UAB „Tauragiškių balsas“, UAB „Eglonta“ direktorius.

Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys. 

Tėvas Pranas Petrošius.

Šaltiniai 

Tauragės politikai
Lietuvos teisininkai
Saulius Urbonas (1970)

Saulius Urbonas (g. 1970 m. rugpjūčio 3 d. Telšiuose) – Lietuvos ir Telšių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Baigiau Telšių „Atžalyno“ vidurinę mokyklą. 1993 m. baigė Vilniaus Gedimino technikos universitetą, įgijo mechanikos inžinieriaus kvalifikaciją. 2003 m. Vilniaus universitete įgijo teisės magistro kvalifikacinį laipsnį.

1993–1999 m. AB „Žemaitijos pienas“, 1999–2000 m. Telšių rajono savivaldybės administracijos vyriausiasis specialistas civilinei ir darbų saugai, 2000–2001 m. Telšių rajono savivaldybės administracijos vyriausiasis juristas, 2001–2005 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės atstovo tarnybos Telšių apskrityje vyriausiasis specialistas, 2005–2008 m. Valstybinės vartotojų teisių apsaugos tarnybos Telšių apskrities skyriaus vedėjas, nuo 2008 m. gruodžio 31 d. Telšių apskrities valstybinės mokesčių inspekcijos viršininko pavaduotojas. Nuo 2002 m. Socialinių mokslų kolegijos Telšių filialo, nuo 2005 m. Žemaitijos kolegijos Telšių fakulteto dėstytojas. 

Nuo 2006 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Telšių rajono skyriaus narys.

2011 m. (atsistatydino) Telšių rajono savivaldybės tarybos narys. 

Lietuvos teisininkų draugijos ir Žemaitijos teisininkų asociacijos narys.

Žmona Daiva, dukra Gabrielė, sūnus Arnas.

Šaltiniai 

Telšių politikai
Lietuvos inžinieriai
Lietuvos teisininkai
Lietuvos pedagogai
Rolandas Bružas

Rolandas Bružas (g. 1966 m. spalio 31 d. Klaipėdoje) – Lietuvos ir Telšių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Baigė Tryškių vidurinę mokyklą, Vilniaus pedagoginiame institute studijavo matematiką, 2006 m. Šiaulių universitete baigė socialinį darbą, magistrantūroje – švietimo vadybą.

Dirbo Varnių žemės ūkio mokykloje, Telšių apskrities pašte, Telšių apskrities administracijoje. 1990–1995 m. Varnių miesto meras. Nuo 2008 m. Telšių rajono savivaldybės administracijos Varnių seniūnijos seniūnas. Nuo 2010 m. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos viceprezidentas. 

Lietuvos socialdemokratų partijos Telšių rajono skyriaus narys. 2011 m. (atsisakė mandato) Telšių rajono savivaldybės tarybos narys. 

Žmona Liuda, vaikai Simonas, Silvija.

Šaltiniai 

Telšių politikai
Lietuvos savivaldybių seniūnai
Ramutis Jancevičius

Ramutis Jancevičius (1959 m. kovo 17 d. Butkeliuose, Tauragės rajonas – 2022 m. gegužės 20 d. ) – Lietuvos teisininkas, prokuroras.

Biografija 
Brolis Alvidas Jancevičius, buvęs žurnalistas, cirko istorikas, LAT atstovas spaudai.

1966–1977 m. mokėsi Tauragės 1-oje vidurinėje mokykloje. 1977–1982 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete.

Baigęs studijas paskirtas dirbti stažuotoju Radviliškio rajono prokuratūroje, nuo 1983 m. prokuratūros tardytojas. 1985–1991 m. Kupiškio rajono vyr. prokuroras, nuo 1991 m. Ukmergės rajono vyr. prokuroras. 1995–1997 m. Vilniaus miesto vyriausiasis prokuroras. 1997–2016 m. Vilniaus apygardos vyriausiasis prokuroras.  Nuo 2016 m. spalio mėn. koncerno „MG Baltic“ rizikos valdymo vadovas. 

Vedęs (1981 m.). Žmona Regina (g. 1958), tarnautoja. Dukra Ieva (g. 1992).

Bibliografija 
 Pieno puta žudikui: prokuroro užrašai: rezonansinių bylų tyrimo užkulisiai. – Vilnius: Alio, 2018. – 222 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-827-08-5

Šaltiniai 

Lietuvos teisininkai
Lietuvos vyriausieji prokurorai