joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sangrūdos valsčius

Sangrūdos valsčius (iki II pasaulinio karo Punsko valsčius) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Sangrūda.

Istorija 

Lietuvišką Punsko valsčių iš buvusio Seivų valsčiaus šiaurinės dalies 1918 m. lapkričio 15 d. įkūrė Kazimieras Mielkus, Petras Pacenka ir Motiejus Simonaitis. 1919 m. rugsėjo 7 d. lenkams užėmus Punską, valsčiaus centras perkeltas į Sangrūdą. 1919 m. prie valsčiaus buvo prijungti panaikinto Mockavos valsčiaus kaimai. Prasidėjus II pasauliniam karui, valsčius pervadintas Sangrūdos vardu. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Kalvarijos rajonui (7 apylinkės).

|-
| 1923 || 93 || 2907 || 482 || ||
|-
| 1949-01-01  || 96 || || || 7 apylinkės  ||
|}

Suskirstymas

Gyvenvietės 

1923 m. surašytos gyvenvietės:

 Alksnėnų Senųjų k.
 Alksnėnų Naujųjų k.
 Burokų k.
 Cyrailės k.
 Gazdų k.
 Giluišių k.
 Gunkliškių k.
 Kasauskų k.
 Mergutrakio dv.
 Mergutrakio k.
 Miklašuvkos k.
 Navininkų k.
 Palnyčios k.
 Radiškės Senosios k.
 Radiškės Naujosios k.
 Rudelės k.
 Rudninkų k.
 Sangrūdos dv.
 Svidiškių k.
 Trikampio k.
 Trumpalio k.
 Užukalnių k.
 Vaiponiškių k.
 Zovados k.
 Žagariškės dv.
 Žagariškės k.
</div>

Gyventojai

Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 2907 žmonės:

 Lietuviai - 97,59% (2837);
 Vokiečiai - 1,92% (56);
 Kiti - 0,48% (14).

Žymūs žmonės 

|-
| 1921 || Šilėnai || Juzė Andriuškevičienė, gydytoja psichiatrė ||
|}

Šaltiniai 

Kalvarijos apskrities valsčiai
Lazdijų apskrities valsčiai
Seinų apskrities valsčiai
John Carew

John Alieu Carew (; g. 1979 m. rugsėjo 5 d.) – Norvegijos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje, Norvegijos nacionalinėje futbolo rinktinėje. 2005-aisiais, 2007-aisiais ir 2009-aisiais Džonas Kerju buvo išrinktas geriausiu Norvegijos futbolininku

2007 m. vasario 22 d. pasirašė trijų su puse metų kontraktą su Aston Villa klubu. 2011 m. sausio 21 d. iki sezono pabaigos buvo išnuomotas Stoke City klubui. 2011 m. gegužės 27 d. pasibaigus kontraktui jis nebuvo pratęstas.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Carew, John
Kinabalu

Kinabalu () – aukščiausias Malaizijos bei Borneo salos kalnas. Kalnas yra to paties pavadinimo nacionaliniame parke. 1997 m. palydovų pagalba buvo nustatytas naujas kalno aukštis – 4095 m. Prieš tai atlikti duomenys rodė kiek didesnį aukštį – 4101 metrą.

Kinabalu kalnas yra labai turtingoje biologinėje zonoje, kuri 1964 m. paskelbta nacionaliniu parku. Jo apylinkėse yra apie 600 rūšių papartūnų, 326 rūšys paukščių ir 100 žinduolių rūšių. Kinabalu kalnas kartu su jį supančiu nacionaliniu parku yra įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Azijos kalnai
Malaizijos geografija
Šiaulių bulvaras

Šiaulių bulvaras – Šiaulių pėsčiųjų takas centrinėje miesto dalyje. Ilgis – 1,28 km. Pradžia – Vilniaus ir Žemaitės gatvių sankirta, pabaiga – Vilniaus gatvės ir Draugystės prospekto sankirta. Bulvaro sumanytojas Šiaulių miesto garbės pilietis Vilius Kazanavičius, pirmo etapo (Vilniaus gatvės atkarpa tarp Žemaitės ir Tilžės gatvių) 1974–1984 m. autorė arch. V. Taujanskienė, diz. V. Puronas, antro etapo (Vilniaus gatvės atkarpa tarp Tilžės g ir Draugystės pr.) 1984–1986 m. autoriai arch. R. Kačinskas, V. Mazuronis, V. Kačinskas.

Idėja 
Idėjos autorius – tuometinis miesto vadovas V. Kazanavičius. Originali mintis jam gimė rašant disertaciją urbanistikos klausimais, bei išvydus poilsio zonas Vokietijoje, Austrijoje, Italijoje. Taip Šiauliečiai iš anksto „pasikaustė“ pėsčiųjų gatvių kūrimo klausimais ir tik tuomet teikė pasiūlymus Maskvai. Vėliau su šiauliečių specialistais konsultavosi Kauno Laisvės alėjos ir Maskvos Arbato kūrėjai.

Istorija 
Šiaulių bulvaras – trečiasis pagal senumą bulvaras Europoje. Kaip Paryžius didžiuojasi savo Eliziejaus laukais, taip Šiauliai savuoju bulvaru. Sovietų Sąjungoje Šiauliai pirmieji 1975 m. važiuojamąją gatvės dalį pavertė pėsčiųjų taku. Vėliau sekė Laisvės alėjos atsiradimas 1977 m. Kaune bei Arbato pėsčiųjų tako Maskvoje 1978–1979 m.

Nuo seno šioje Vilniaus gatvės atkarpoje steigėsi įstaigos, parduotuvės – istoriškai susiklostė prekybinis miesto centras, kuris po karų sugriovimų ir vėl iš naujo atgydavo. 1975 m. dalis gatvės (900 metrų) paversta jaukiu pėsčiųjų bulvaru. Ši šiauliečių ir miesto svečių pamėgta pėsčiųjų zona pasipuošusi originalia mažąja architektūra, joje – įvairių stilių pastatų, pradedant prieškario laikų ir baigiant modernizmo. Bulvare gausu parduotuvių. 

1984–1986 metų bulvaro dalyje suprojektuotos ir įgyvendintos daugiausiai mieste pagamintos mažosios architektūros formos ir kiti gaminiai – pergolės su arkiniais vartais, muzikalūs šviestuvai, spaudos kioskai, pavėsinės, skelbimų vitrina ir stendai, kelių tipų ergonomiški suoliukai, ažūriniai metalo gaminiai, šaligatvio plytelės, atraminės sienelės ir kt., kurie sudaro vieningą architektūrinio kūrinio visumą.

Atnaujinimo darbai 
Praėjus apie 30 metų buvo susirūpinta bulvaro būkle. 2005 m. prasidėjo rekonstrukcija.
Bulvaro atnaujinimas nuo Tilžės iki Žemaitės gatvės atliktas 2005–2009 m. Visas rekonstrukcijos ilgis – 735 m. Visas sutvarkytos teritorijos plotas – 19 577 m². Darbų įvykdyta už 25,9 mln. Lt.

 I etapas (2005–2006) – nuo Tilžės iki Dvaro gatvės (atkarpos ilgis – 226 m; tvarkomos dangos plotas – 5 222 m²; darbų vertė – 4,5 mln. Lt.).
 II etapas (2006–2007) – nuo Dvaro iki Mickevičiaus gatvės (atkarpos ilgis – 151 m; tvarkomos teritorijos plotas – 2 728 m²; darbų vertė – 3,5 mln. Lt.
 III etapas (2008–2010) – nuo A. Mickevičiaus iki Žemaitės gatvės (atkarpos ilgis – 358 m; tvarkomos teritorijos plotas – 11 627 m²; darbų vertė – 17,9 mln. Lt).

Šaltiniai 

 Senasis pėsčiųjų bulvaras

Šiauliai
Lietuvos gatvės
Kazys Švažas

Kazys Švažas (1924 m. birželio 3 d. – 2018 m. rugsėjo 14 d.) – Lietuvos dailininkas skulptorius.

Biografija 
1943 m. baigė Mažeikių gimnaziją. 1945–1953 m. studijavo skulptūrą LTSR valstybiniame dailės institute. 1953–1970 m. dėstė Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės technikume (dab. Kauno kolegija).

Tapytojo Jono Švažo brolis.

Kūryba 
Kūrė portretus, figūrines kompozicijas, antkapius. Nuo 1955 m. dalyvavo parodose. Sukūrė skulptūrų-paminklų (Karolio Požėlos, Pakruojis, 1971 m.; Mikalojaus Konstantino Čiurlionio, Druskininkai, 1975 m.), portretų (Jono Švažo, 1979 m.; A. Abraičio, 1981 m.; Karolio Didžiulio, 1984 m.), reljefinių kompozicijų („Pirmieji išvaduotojai“, 1958 m.; „Revoliucija“ Kauno Vienybės aikštės steloje, „Skrydis“ Kauno aerouoste, abu 1970 m.; „Žemė maitintoja“, 1978 m.). Kūriniai emocingi, stilizuotų apibendrintų formų, kompaktiškos kompozicijos. 

Nuo 1960 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, 1986–1990 m. Dailininkų sąjungos Kauno skyriaus pirmininkas. LLKJS premijos laureatas (1972 m.), LSSR nusipelnęs meno veikėjas (1974 m.).

Šaltiniai 

Lietuvos dailininkai
Lietuvos skulptoriai
Būdmainis rūgtis

Būdmainis rūgtis (, , ) – rūgtinių (Polygonaceae) šeimos, rūgtinių (Persicaria) genties augalas.

Daugiametis, 30−150 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis šliaužiantis, šakotas, ties bambliais įsišaknijantis. Stiebas status, kylantis arba plūduriuojantis. Varpiški žiedynai stiebo ir šaknų viršūnėse. Žiedai maži, rausvi arba rausvai balti. Pasitaiko augalų, turinčių tik kuokelinius arba tik piestelinius žiedus, kartais žiedynai būna dvilyčiai. Vaisiai – apyžiedžio apgaubti riešutėliai. Apyžiedžio lapeliai rausvi. Riešutėliai tamsūs, juodi arba rudi, lęšiški, viršūnėje snapelis.

Žydi birželio−rugsėjo mėn. Dažnas visoje Lietuvoje. Augalas gana įvairuojantis. Yra keletas formų, prisitaikiusių prie įvairių sąlygų. Lietuvoje dažnesnės šios formos: var. aquaticum Leyss. ir var. terrestre Leyss. Pirmoji auga stovinčiame arba ramiai tekančiame vandenyje, upėse, ežeruose, tvenkiniuose, senvagėse ar grioviuose. Jos stiebas ilgas, šakotas, plūduriuojantis. Lapai ilgakočiai, viršutinė pusė tamsiai žalia, blizganti, taškuota, apatinė šviesesnė, gyslota. Antrosios formos augalai auga pakrantėse, grioviuose, pievose, laukuose. Jų stiebas status arba kylantis, nešakotas, plaukuotas. Lapai trumpakočiai, pilkai žali, plaukuoti.

Vaistinis augalas. Turi nemažai rauginių medžiagų. Sėklas lesa paukščiai.

Literatūra 
Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 12 psl.

Rūgtiniai
Vaistiniai augalai
Vienametė klėstenė

Vienametė klėstenė (Scleranthus annuus) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos, klėstenių (Scleranthus) genties augalas.

Žiedai smulkūs, neišvaizdūs, kamuolėliais susitelkę į tankius dvistypius žiedynus. Apyžiedis tik iš taurelės, vainikėlio visai nėra. Visos 5 taurelės skiltys žalios, smailios, pakraščiai plėneliniai, balti. Kai užsimezga vaisiai, taurelės skiltys išsilenkia į išorinę pusę. Kuokeliai kelis kartus trumpesni už taurelę, plika akimi sunkiai įžiūrimi. Vaisius − riešutėlis. Stiebas status arba gulsčias, labai šakotas; šakos į visas puses išsikerojusios. Lapai linijiškai yliški, kiek išlinkę, priešiniai, ties pamatais poromis suaugę. Išaugusių lapų vietose stiebo ir šakelių bambliai sustorėję. Vienmetis, rečiau žiemojantis augalas. Žydi nuo gegužės iki spalio mėn.

Auga laukuose, daržuose, dirvonuose, pakelėse, pylimų šlaituose, lengvuose, nelabai derlinguose, rūgščiuose dirvožemiuose. Šis augalas − vienas geriausių dirvos rūgštingumo indikatorių.

Aptinkama visoje Lietuvoje, bet labiausiai išplitusi pietrytinėje dalyje, kur daug smėlėtų, rūgščių dirvų. Augalas savidulkis, vabzdžiai nelanko smulkių, sunkiai pastebimų žiedų. Sėklas platina gyvūnai. Sukietėjusios, išsiraičiusios taurelės skiltys, išliekančios prie vaisiaus, Įkimba į kailį ir taip vaisiai išplatinami.

Literatūra 
Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 20 psl.

Gvazdikiniai
Guobiniai (Druskininkai)

Guobiniai – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Leipalingio. Šiauriau kaimo auga Žaliamiškis, piečiau telkšo Maželis.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Iš kaimo kilęs M. K. Čiurlionio tėvas Konstantinas Čiurlionis, gimęs apie 1846 m. laisvo valstiečio lietuvio Stasio Čiurlionio šeimoje. Nors buvo valstiečio sūnus, bet žemės ūkiu nesidomėjo, nuo vaikystės svajojo tapti vargonininku ir juo tapo (vargonavo apie 30 metų).

Šaltiniai 

Druskininkų savivaldybės gyvenvietės
Antakalniai (Užpaliai)

Antakalniai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 10 km į vakarus nuo Užpalių.

Pietrytinėje kaimo pusėje telkšo Pakalnio ežeras, jo krante – kaimo kapinaitės. Išlikę du granitiniai paminklai, pastatyti 1896 ir 1898 m. mirusiems Indrašiams. Paskutiniai palaidojimai 1945 m. gegužės 14 d. stribų nukankintas senukas Juozapas Galvydis ir 1945 m.birželio mėn. miręs Vinco Indrašiaus kūdikis Petriukas. Gyventojų surašymo duomenimis 1897 m. buvo 146 gyventojai, 1923 m. – 132 (15 sodybų).

Istorija 
Kaimas minimas Užpalių dvaro Šventupio vaitijos 1663 m. inventoriuje. Po 1863 m. sukilimo iš kaimo į Saratovo guberniją ištremtos Justino Namajuškos ir Mataušo Paškonio šeimos. 1920-1921 m. kaimas išsiskirstė viensėdžiais, turėjo 224 ha. žemės, buvo 12 stiprių žemvaldžių ir 6 mažažemių šeimos.
1945 m. miškiniai nužudė kaimo gyventoją Vasilijų Kublicką ir jo sūnų Vytautą, besislapstydami žuvo broliai Leonas (1912–1946) ir Juozas (1915–1945) Galvydžiai, Petras (g. 1918), Jonas (g. 1921) ir Antanas (g. 1929) Galvydžiai buvo įkalinti. Jų tėvą Juozapą Galvydį 1945 m. gegužės 14 d. nukankino Užpalių stribai, motiną Agotą Galvydienę 1948 m. ištrėmė į Sibirą. 1949 m. kovo mėn. ištrėmė Balį Svilą su žmona Veroniką ir trimis vaikais, besislapstantį jų sūnų Benediktą sugavo ir 1949 m. nuteisė 25 metams.

Iš šio kaimo kilę seserys Ona ir Aldona Sunklodaitės buvo pedagogės, jų brolis Antanas (1932–2009) žinomas ekonomistas. Kazio Indrašiaus sūnus Gintautas (g. 1937) pulkininkas, buvęs Šiaulių ir Kauno autoinspekcijų viršininkas, Prano Indrašiaus sūnus Jonas (g. 1940) buvusios Telšių Skaičiavimo mašinų gamyklos vyriausias konstruktorius, Gasparo Indrašiaus sūnus Vytautas (g. 1943) žinomas rašytojas, šešiolikos kraštotyrinių knygų autorius.

Gyventojai

Šaltiniai 

 Vytautas Indrašius „Antakalniai ir Norvaišiai“, 2011. psl. 4-67.

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
Uždaras miestas

Uždaras miestas, oficialiai – uždaras administracinis teritorinis darinys (, ЗАТО) – miestas ar kita gyvenvietė, į kurią yra ribojamas patekimas, galioja sugriežtintos saugumo taisyklės. Tokie uždari miestai buvo paplitę TSRS, dabar dar nemažai jų likę Rusijoje bei keli kitose NVS šalyse.

Tarybų Sąjungoje uždari miestai atsirado ten, kur vykdyti slapti kariniai bandymai, radioaktyvių medžiagų gamyba, kur buvo sutelkti specialūs kariuomenės daliniai. Į tokius miestus ne tik nebuvo įleidžiami eiliniai TSRS piliečiai, bet ir slėpta jų buvimo vieta, vietovės maskuotos kaip gretimų miestų ar kaimų dalys, pvz., Tomskas-7, Čeliabinskas-40. Netgi gatvių numeriai buvo parenkami kaip pratęsimas laisvame mieste esančių.

Dėl sudėtingesnių gyvenimo sąlygų uždarame mieste, jo gyventojams kaip kompensacija taikytos kai kurios privilegijos: buvo geriau išvystyta infrastruktūra, socialinės paslaugos, buvo galima lengviau nusipirkti deficitinių prekių. Dėl sudėtingo patekimo buvo mažesnis nusikalstamumas.

Subyrėjus TSRS uždarų miestų sąrašas sumažėjo. Kodiniams miestams suteikti realūs vardai, sumažėjo slaptumas. 2002 m. Rusijoje buvo 45 uždaros gyvenvietės, jose gyveno 1,345 mln. žmonių. Miesto ribos saugomos sargybos, prie įvažiavimų įrengti patikros punktai. Patekimui reikia turėti dokumentus, nurodyti kelionės tikslą. Be to, dalis kitų Rusijos teritorijų, pvz., Norilskas, Čiukotka, Kuršių nerija, Baltijskas ir daugybė kitų užsieniečiams (išskyrus Baltarusijos piliečius) pasiekiami tik su specialiu leidimu.

Dabartiniai uždari miestai 

Kai kurie didesni Rusijos uždari miestai:
 Mirnas (Archangelsko sritis)
 Znamenskas (Astrachanės sritis)
 Mežgorjė (Baškortostanas)
 Oziorskas, Snežinskas, Triochgornas (Čeliabinsko sritis)
 Viliučinskas (Kamčiatkos kraštas)
 Zelenogorskas, Železnogorskas (Krasnojarsko kraštas)
 Sosnovyj Boras (Leningrado sritis)
 Krasnoznamenskas, Žvaigždžių miestelis (Maskvos sritis)
 Gadžijevas, Ostrovnojus, Poliarnas, Severomorskas, Snežnogorskas, Zaoziorskas (Murmansko sritis)
 Sarovas (Žemutinio Naugardo sritis)
 Zarečnas (Penzos sritis)
 Bolšoj Kamenis, Fokinas (Primorės kraštas)
 Šichanai (Saratovo sritis)
 Lesnojus, Novouralskas (Sverdlovsko sritis)
 Severskas (Tomsko sritis)
 Radužnas (Vladimiro sritis)

Uždarų užsieniečiems miestų su sustiprintu saugumu yra išlikę Kazachijoje: Baikonūras, Prioziorskas, Bachašas-6, Matibulakas, Gulšadas ir kt.

Buvę uždari miestai 

Žymūs buvę uždari miestai:
 Rusija: Lermontovas, Dubna, Kirovas, Tobolskas, Baltijskas, Dzeržinskas, Magadanas, Kronštatas, Zelnogradas, Zlatoustas, Vladivostokas, Krasnokamenskas ir kt.
 Ukraina: Sevastopolis, Balaklava, Vilkovas
 Tadžikija: Čkalovskas
 Kazachija: Stepnogorskas, Kurčiatovas, Žemas (Emba-5)
 Estija: Paldiskis, Silamiajė

Šaltiniai 

Tarybų Sąjunga
 
Saugumo politika
Rusijos administraciniai vienetai
Giedrius Savickas

Giedrius Savickas (g. 1980 m. balandžio 16 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teatro, kino ir televizijos aktorius.

Tapo plačiai žinomu kurdamas vaidmenis parodijų laidoje „Dar pažiūrėsim“.

2017 m. po penkerių metų draugystės susituokė su architekte Agata Šilobrit, ją vedė Trakų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bazilikoje.

Aktorinė veikla

Vaidmenys teatre 

 Kitas kampas – improvizuotojas (2009)
 Įstabioji ir graudžioji Romeo ir Džuljetos istorija – Romeo (2003)
 Hamletas – Gildensternas (2008)

Vaidmenys kine 

 Lietuviškos grožybės (2005)
 Valentinas vienas (2013)
 Kaip pavogti žmoną (2013)
 Patriotai (2015)
 O, ne! O, taip! (2016)
 Zero III (2017)
 Trys milijonai eurų (2017)
 Melagiai (2018)
 Monikai reikia meilės

Televizijoje 

 Garbės kuopa (2007)
 Moterys meluoja geriau
 Dar pažiūrėsim (2009-2011)
 Mano laida (2011-2012)
 Dviračio šou (2012-dabar)
 Visi namie (2013)
 Auksinis balsas (2015-dabar)

Išnašos

Nuorodos 
 Giedrius Savickas: didžiuojuosi lietuvišku teatru 

Savickas, Giedrius
Petras Šimeliūnas

Petras Šimeliūnas (g. 1959 m. gegužės 6 d. Pasvalyje) – lietuvių ekonomistas, diplomatas.

Biografija 
1977–1982 m. studijavo elektromechaniką tuometiniame Kauno politechnikos institute, 1986–1990 m. ekonomiką Vilniaus universitete bei 1990–1991 m. – Maskvos tarptautinių santykių institute.

1994–1996 m. buvo Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Europos integracijos departamento pirmasis sekretorius, direktoriaus pavaduotojas. 1996–1997 m. dirbo patarėju Lietuvos ambasadoje Prancūzijoje, 1997–1998 m. vadovavo kanceliarijai Lietuvos nuolatinėje atstovybėje prie UNESCO Paryžiuje.

2000 m. buvo Lietuvos Respublikos Seimo Pirmininko patarėjas, 2000–2003 m. – Lietuvos užsienio reikalų ministro patarėjas. 2003–2007 m. vėl dirbo Lietuvos ambasados Prancūzijoje ministru-patarėju.

Nuo 2007 iki 2009 m. vadovavo URM Eksporto ir investicijų departamentui, vėliau buvo ambasadorius ypatingiems pavedimams URM Lotynų Amerikos, Afrikos, Azijos ir Okeanijos departamente.

2010 - 2013 m. - Lietuvos ambasadorius Indijoje.. 2010 m. balandžio 8 d. P.Šimeliūnas Indijos Prezidentei Pratibhai Patil įteikė skiriamuosius raštus. .

Šiuo metu - ambasadorius ypatingiems pavedimams Lietuvos URM Išorinių ekonominių santykių departamente.

Nuorodos 
 Tūkstantmečio žmonės. Petras Šimeliūnas

Šaltiniai 

|-

|-

Lietuvos diplomatai
Lietuvos ambasadoriai Indijoje
Rimutis Klevečka

Rimutis Klevečka (g. 1956 m. sausio 10 d., Krasnojarskas) – Lietuvos diplomatas, Nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras.

Biografija 
1974 m. baigė Panevėžio J.Balčikonio vidurinę mokyklą, 1979 m. – Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą.

1979–1990 m. buvo Elektrografijos mokslinio tyrimo instituto specialistas, vyriausias specialistas, vedantysis inžinierius, sektoriaus vadovas. 1990–1991 m. dirbo Lietuvos Pramonės ir prekybos ministerijos vyresniuoju specialistu, 1991–1993 m. Ekonomikos ministerijos vyr. specialistu, kuravo LT įmonių investicinius projektus,

1993–1994 laimėjus PHARE konkursą buvo paskirtas Ekonomikos ministerijos valstybės investicijų programų (VIP) vyriausiuoju ekonomistu. Atliko energetikos ir pramonės projektų įtraukiamų į VIP parengimą ir ekonominės naudos vertinimą.

1994–1997 m. dirbo patarėju ekonomikai Lietuvos ambasadoje Lenkijos Respublikoje.

1997–2001 m. – dirbo patarėju, ministru patarėju-Ekonomikos padalinio vadovu Lietuvos ambasadoje Rusijos Federacijoje.

2001–2002 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos patarėjas. 2002–2003 m. buvo Muitinės departamento direktoriaus pavaduotojas, 2003–2008 m. generalinis direktorius.

2008–2012 m. R.Klevečka buvo Lietuvos ambasadorius Slovėnijos Respublikoje. 

2012–2013 m. Lietuvos Užsienio reikalų ministerijos Politikos planavimo departamento direktorius.

Nuo 2013 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos ambasadorius ypatingiems pavedimams.

Šaltiniai 

|-

|-

Lietuvos diplomatai
Lietuvos ambasadoriai Slovėnijoje
Lietuvos muitininkai
Eglė Jurgaitytė

Eglė Jurgaitytė (g. 1998 m. sausio 24 d. Vilniuje) – pop dainininkė, „Vaikų Eurovizijos“ 3 vietos laimėtoja.

Turi 2 brolius.

Biografija 
Baigė Dvarčionių pradinę mokyklą, Balio Dvariono muzikos mokyklą, Vilniaus Simono Daukanto gimnazijoje. Šiuo metu atlikėja studijuoja.

Nuo 2002 m. dainuoja, dalyvauja muzikiniuose konkursuose, koncertuose, festivaliuose. Vokalinio dainavimo mokytoja Nijolė Maceikaitė. Prodiuseris – Raigardas Tautkus. Koncertavo Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, kituose Lietuvos miestuose. Festivaliuose ir konkursuose Lietuvoje bei užsienyje pelnė įvairių apdovanojimų.

2005 m. dalyvavo festivaliuose „Mes-Pasaulis“ ir „Vilniaus Talentai 2005“. Įvertinta Berlyne vykusiame konkurse.

2007-2008 m. dalyvavo LTV organizuojamame „Mažųjų žvaigždžių ringe 3“ ir tapo šio konkurso finaliste.

2008 m. lapkričio 22 d. Kipre atstovavo Lietuvai 6-ajame konkurse Vaikų Eurovizijos dainų konkurse, su savos kūrybos daina „Laiminga diena“ ir užėmė 3 vietą.

2010 m. TV3 muzikinio chorų konkurso „Chorų karai“ Vilniaus choro „generolė“ (atlikėja, pasirodanti kartu su choru; choro vadovė Viktorija Kalpokaitė, „HEY“ choro vadovė).

Nuo 2020 m. ZIP FM laidų vedėja, o nuo 2022 m. Laisvės TV laidos „Tiek žinių“ vedėja.

Apdovanojimai, laimėjimai 
 Tarptautinis pop muzikos festivalis–konkursas „Dzūkijos žvaigždutės“ (už geriausią pasirodymą), Alytus, 2002 m.
 Festivalio Ispanijoje specialus prizus, 2005 m.
 Konkursas „Kauno Talentai 2005“, 2 vieta
 Tarptautinio konkurso Bulgarijoje diplomas, 2006 m. birželio mėn.
 Tarptautinis konkursas „Dainų Burė“, Klaipėda, 1 vieta
 Konkursas „Kaunas Talent 2006“, 3 vieta
 Tarptautinis konkursas „Kalėdų karalystė“ (Kaunas), 2 vieta
 Tarptautinis konkursas „Krymo žvaigždės 2007“ (Ukraina), 1 vieta
 „Kaunas talent 2007“, 1 vieta
 Talentų konkursas „Bajorkiemio ruduo“, 2 vieta
 Henriko Moriso vardo tarptautinis konkursas Kielce (Lenkija), 2007 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Daina „Laiminga diena“

|-

Lietuvos dainininkai
Lietuvos atstovai vaikų Eurovizijos dainų konkurse
2008 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurso dalyviai
Vulkaninė žiema

Vulkaninė žiema – žymus oro temperatūros nukritimas, kylantis dėl ugnikalnio išsiveržimo metu išmestų vulkaninių pelenų ir sieros rūgšties. Gausus šių medžiagų kiekis atmosferoje sudaro tankią dangą, per kurią sunkiau prasiskverbia Saulės spinduliai, padidėja Žemės albedas. Dalelės gali padengti visą Žemės rutulį ir laikytis atmosferoje keletą metų. Tai smarkiai paveikia Žemės klimatą, augaliją. Panašios sąlygos susidarytų dėl branduolinio karo arba susidūrimo su kosminiu kūnu.

Pilno masto vulkaninės žiemos susidarė išsiveržus tokiems superugnikalniams kaip Toba (prieš 71-73 000 metų). Pasak mokslininkų, dėl šio išsiveržimo vidutinė Žemės temperatūra nukrito 1 °C, prasidėjo ledynmetis, Pietryčių Azijoje išnyko miškai, labai sumažėjo žmonių populiacija, masiškai išmirė gyvūnų rūšys.

Tačiau ir silpnesni išsiveržimai padarė žymią įtaką žmonijos istorijai.
 535-536 m. klimato atšalimas siejamas su ugnikalnių veikla;
 1315-1317 m. didysis badas, spėjama, kilo dėl Kaharoa ugnikalnio Naujojoje Zelandijoje išsiveržimo;
 1452 ar 1453 m. povandeninio Kuvae ugnikalnio išsiveržimas sukėlė masinius neramumus pasaulyje;
 Dėl 1600 m. įvykusio Vainaputinos ugnikalnio Peru išsiveržimo kitais metais Europoje kilo badas;
 1783 m. Islandijoje išsiveržęs Lakio ugnikalnis išmetė daug sieros dioksido, dėl kurio prasidėjo žmonių, gyvulių, derliaus žūtis Vakarų Europoje;
 1815 m. Indonezijoje įvykęs Tamboros išsiveržimas sukėlė vadinamuosius metus be vasaros;
 1883 m. išsiveržus Krakatau ugnikalniui 4 metus iš eilės buvo neįprastai šaltos, sniegingos žiemos;
 1991 m. išsiveržęs Pinatubo ugnikalnis 2-3 metams atvėsino vidutinę Žemės oro temperatūrą.

Taip pat skaitykite 
 Branduolinė žiema

Vulkanologija
Žiema
Jonas Virakas

Jonas Virakas (1905 m. rugsėjo 5 d. Seredžiuje – 1988 m. balandžio 30 d. Kaune) – Lietuvos architektas.

Biografija 
1927 m. įstojo į Kauno meno mokyklą, kur mokėsi kartu su Liudviku Stroliu, Stasiu Ušinsku. Nutrūkus mokslams, 1929 m. įstojo į Karo mokyklą, kurią baigė 1930 m. (suteiktas karininko laipsnis).

Po mokyklos baigimo iki 1934 m. dirbo braižytoju pas architektą Vladimirą Dubeneckį. Nuo 1940 m. tęsė architektūros studijas Kauno dailės institute. 1941 m. jam išduotas Dekoratyvinės architektūros specialybės ir paišybos dalykų baigimo pažymėjimas, o 1943 m. suteiktas dekoratyvinės architektūros diplomuoto dailininko architekto vardas.

Nuo 1942 m. Kauno dailės institute dirbo ir pedagoginį darbą. Dėstė projektavimą ir architektūrinę braižybą, taip pat interjero projektavimą bei apipavidalinimą. Nuo 1944 m. ėjo Dekoratyvinės architektūros katedros dekano pareigas.

1945 m. sovietinio saugumo suimtas ir išsiųstas į Vorkutą. Ten iš kalėjimo perkeltas į lagerį, įdarbintas Vorkutos architektūros valdyboje architektu. Dirbdamas šioje valdyboje suprojektavo Vorkutos geležinkelio stotį, keletą kitų statinių. Pašlijus sveikatai sugrąžintas į Lietuvą. 1949 m. įsidarbino Kauno „Dailės“ kombinate architektu.

Kūryba 

1942 m. laimėjo konkursą Rainių kankinių įamžinimui. 1990 m. pagal jo sukurtus ir žmonos išsaugotus eskizus buvo parengtas koplyčios Rainiuose projektas (arch. Algirdas Žebrauskas, pastatyta 1991 m.).

Dirbdamas Kauno „Dailės“ kombinate per daugiau nei tris dešimtmečius sukūrė nemažai vaistinių, civilinės metrikacijos skyrių, aktų salių, knygynų interjerų, daugeliui jų suprojektavo baldus, dekoratyvines apšvietimo armatūras. Sukūrė metalo ir odos dirbinių, suvenyrų, dekoratyvinių albumų, iliustravo knygų.

Išskirtiniais laikomi jo suprojektuoti kavinės „Tulpė“ bei Kauno centrinio knygyno interjerai. Kiti projektai: Žemės ūkio akademijos aktų salės baldai (1960 m.) ir rektoriaus kabineto interjeras (1970 m.). Kapsuko (1963 m.), Mažeikių (1972 m.), Radviliškio (1975 m.) santuokų rūmų interjerai, baldai, šviestuvai. Birštono, Kapsuko, Kėdainių knygynų (1945–1976 m.), Jurbarko, Kėdainių, Josvainių, Kauno vaistinių (1945–1972 m.), Kauno Ziberto šilko kombinato vestibiulio (1983 m.) interjerai. 

Jo sukurtiems interjerams būdingas paprastumas, logiškas ir konstruktyvus erdvės suskaidymas, dekoratyvinių akcentų naudojimas. Interjeruose naudojo metalo plastiką, dekoratyvinę keramiką.

Šaltiniai 

Lietuvos architektai
Christian Benítez

Kristijanas „Čučo“ Benitesas (; g. 1986 m. gegužės 1 d. – m. 2013 m. liepos 29 d.) – Ekvadoro futbolininkas, žaidęs puolėjo pozicijoje. Buvo vienas svarbiausių žaidėjų Ekvadoro futbolo rinktinėje. Su rinktine žaidė 2006-ųjų pasaulio futbolo čempionate.

Per savo karjerą rungtyniavo Ekvadore, Meksikoje, Anglijoje, taip pat Katare. Šios šalies „El Jaish“ klube sužaidė vienas šalies taurės varžybas, o kitą dieną mirė dėl širdies veiklos sutrikimų.

Benitesui Ekvadore surengtos valstybinės laidotuvės, o 11 numerio marškinėliai Ekvadoro rinktinėje palikti jo garbei.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Larsson, Sebastian
Segunda División

La Segunda División A  (oficialiai žinoma kaip Liga Adelante) – antroji Ispanijos futbolo lyga, įkurta 1929 metais. Lygoje rungtyniauja 22 komandas. 2006 m. rugpjūčio 16 d. LFP susitarė su BBVA banko grupe dėl Segunda División lygos rėmimo ir nuo to laiko lyga gavo Liga BBVA pavadinimą. Nuo 2008-2009 m. sezono lyga pradėjo vadintis Liga Adelante.

Lygos formatas 
Lygos formatas yra labai panašus į La Liga lygos formatą. Kasmet varžybos prasideda rugpjūčio mėnesio pabaigoje arba rugsėjo pradžioje ir baigiasi sekančių metų gegužės arba birželio mėnesį.

Visos 22 komandos dalyvaujančios lygoje, per sezoną tarpusavyje sužaidžia po dvi rungtynes, vienerias namuose ir išvykoje. Rungtynių tvarka nusprendžiama burtų traukimo keliu. prieš prasidedant sezonui. Rungtynių nugalėjusi komanda gauna tris taškus, o pralaimėjusi nulį. Lygiųjų atveju abi komandos gauna po vieną tašką. Pasibaigus sezonui komanda surinkusi daugiausiai taškų turnyrinėje lentelėje, tampa „Segunda Division“ čempionais ir kartu su vicečempionais ir trečios vietos laimėtojais, gauna teisę sekančiame sezone rungtyniauti „La Liga“ lygoje. Pakilusias į aukščiausią lygą komandas pakeičia trys paskutines vietas užėmusios „La Liga“ komandos.

Savo ruožtu paskutines keturias vietas užėmusios „Segunda Division A“ sekančiame sezone turi rungtyniauti žemesnioje „Segunda Division B“ lygoje, kurias atitinkamai pakeičia pirmos keturios minėtos lygos komandos.

Komandos 2022–2023 m. sezone 
<...>

Prizininkai

Išnašos

Nuorodos 
  Oficiali svetainė
 Tables and Fixtures on aragon.ws
 Čempionų sąrašas
  Group for Spanish Football Statistics Compilation 

Ispanijos futbolo varžybos
UEFA šalių II lygmens pirmenybės
Christian Horner

Christian Horner (g. 1973 m. lapkričio 16 d.) – buvęs autosporto lenktynininkas, šiuo metu vadovaujantis Red Bull Racing Formulės 1 ekipai. Prieš tai jis vadovavo vienai GP2 čempionato ekipai.

Horner yra vedęs buvusią Spice Girls narę Geri Halliwell.

Formulės 1 veikėjai
Šilas

Šilas arba pušynas – Lietuvoje tai paprastųjų pušų arba kitų nevietinių pušų genties rūšių miškas, augantis lengvame, smėlingame dirvožemyje, o ne pelkėtoje vietoje. Greta su pušimis neretai auga beržai, eglės ir kiti medžiai. Šilas – šviesus miškas, jame nėra pomiškio, tačiau pasitaiko šermukšnių, kadagių. Paklotėje auga bruknės, mėlynės, gausu samanų, kerpių.

Šilai paprastai auga zandriniuose bei pajūrio smėlynuose, aukštose upių terasose.

Lietuvoje dideli šilų plotai plyti Dzūkijoje, Aukštaitijoje, pajūryje. Mažesnių šilų pasitaiko Nemuno vidurupio slėnyje, sausesniuose miškuose. Žymesni šilai: Dainavos giria (didelė dalis), Panemunės šilas, Pažaislio šilas, Punios šilas, Prienų šilas, Tytuvėnų šilas, Anykščių šilelis ir kt.

Miškai
Medynai
Valteris Baliukonis

Valteris Baliukonis (1969 m. Buenos Airėse, Argentina – 2014 m. kovo 8 d. Antazavėje, Zarasų rajonas) – Lietuvos diplomatas, valstybės tarnautojas.

Biografija 
1987 m. baigė Vilniaus 23-iąją vidurinę mokyklą. Studijavo Vilniaus universiteto Chemijos fakultete bei VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute.

1995 m. pradėjo dirbti LR užsienio reikalų ministerijoje, buvo Valstybinio ir diplomatinio protokolo tarnybos direktoriaus pavaduotojas. Nuo 2000 m. rudens ėjo Lietuvos generalinio konsulo Jungtiniuose Arabų Emyratuose pareigas, vėliau buvo laikinuoju reikalų patikėtiniu Lietuvos ambasadoje Argentinoje.

2004–2009 m. prezidento Valdo Adamkaus patarėjas diplomatiniais klausimais, Užsienio politikos grupės vadovas. 2006 m. suteiktas nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinis rangas.  Pasibaigus V. Adamkaus kadencijai kurį laiką dirbo Seimo pirmininko Arūno Valinsko vyresniuoju patarėju. Planuota V. Baliukonį skirti Lietuvos ambasadoriumi Ispanijoje (tam buvo pritaręs LRS Užsienio reikalų komitetas , buvo gautas Ispanijos vyriausybės pritarimas), tačiau prezidentė Dalia Grybauskaitė atsisakė jį skirti ambasadoriumi.

2010–2013 m. vadovavo Lietuvos specialiajai misijai Afganistano Islamo Respublikoje , vėliau buvo Lietuvos URM ambasadorius ypatingiems pavedimams.

Žuvo 2014 m. kovo 8 d. savo sodyboje Antazavėje.

Įvertinimas 
 2003 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius

Šaltiniai 

Lietuvos diplomatai
Lietuvos valstybės tarnautojai
Argentinos lietuviai
Alberto Aquilani

Albertas Akilanis (; g. 1984 m. liepos 7 d.) – Italijos futbolininkas (saugas), žaidžiantis Fiorentina klube ir Italijos futbolo rinktinėje. Su rinktine žaidė 2008-ųjų Europos futbolo čempionate.

2009 m. rugpjūčio 9 d. pasirašė penkerių metų kontraktą su Liverpolio klubu. 2010 m. rugpjūčio 21 dieną Liverpool FC klubas pranešė, kad Aquilani sezonui nuomojamas į Juventus su galimybe išpirkti žaidėjo kontraktą. Juventus galimybe nepasinaudojo, todėl Aquilani grįžo į Liverpool klubą, o 2011–2012 m. sezone yra išnuomotas AC Milan klubui.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Žaidėjoprofilis FIFA.com svetainėje 

Aquilani, Alberto
Sotirios Kyrgiakos

Sotiris Kirijakas (; g. 1979 m. liepos 23 d.) – buvęs Graikijos futbolininkas (gynėjas), žaidęs ir Graikijos futbolo rinktinėje.

2009 m. rugpjūčio 21 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Liverpulio klubu. 2011 m. rugpjūčio 2 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Vokietijos VfL Wolfsburg klubu.

2012 m. sausio 31 d. iki sezono pabaigos buvo paskolintas Anglijos Sunderland klubui.

Su Graikijos futbolo rinktine žaidė 2008-ųjų Europos futbolo čempionate. 2010 m. rugpjūčio 13 d. paskelbė pasitraukiantis iš nacionalinės rinktinės.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Kyrgiakos, Sotirios
Nicklas Bendtner

Niklasas Bentneris (; g. 1988 m. sausio 16 d.) – Danijos futbolininkas (puolėjas), žaidžiantis Rosenborg BK klube ir Danijos futbolo rinktinėje. Su rinktine žaidė 2010-ųjų Pasaulio futbolo čempionato atrankoje, kur įmušęs tris įvarčius padėjo savo rinktinei patekti į Pasaulio futbolo čempionatą.

2009-aisiais išrinktas Danijos metų futbolininku.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Bendtner, Nicklas
Edvardas Borisovas

Edvardas Borisovas (1964 m. rugpjūčio 30 d. Maskvoje) – lietuvių diplomatas, Lietuvos ambasadorius Lenkijoje (nuo 2018 m.).

Biografija 
1982 m. baigė Tauragės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1989 m. – žurnalistikos specialybę Vilniaus universiteto Istorijos fakultete.

1989–1990 m. dirbo LTSR Užsienio reikalų ministerijos Spaudos skyriuje I sekretoriumi, 1990–1991 m. – Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos Regionų skyriaus I sekretoriumi.

1991 m. kurį laiką buvo Lietuvos užsienio reikalų ministro atstovas Lenkijos Respublikoje. 1991–1992 m. vadovavo URM Rytų ir Vidurio Europos šalių skyriui.

1992 m. buvo Lietuvos laikinasis reikalų patikėtinis Čekijos ir Slovakijos Federacinėje Respublikoje, 1993–1994 m. – laikinasis reikalų patikėtinis Čekijos Respublikoje ir Slovakijos Respublikoje.

1994–1998 m. vadovavo URM Valstybinio diplomatinio protokolo tarnybai. 1998–2001 m. buvo Lietuvos nuolatinės misijos prie JT biuro Ženevoje ministras patarėjas. 2001–2002 m. dirbo URM Regioninio bendradarbiavimo grupės vadovu. 2002–2004 m. – URM ambasadorius ypatingiems pavedimams Baltijos jūros regiono bendradarbiavimo klausimais.

2004–2005 m. buvo Lietuvos Generalinis konsulas Sankt Peterburge (Rusija). 2005–2009 m. – Lietuvos nuolatinis atstovas prie JT biuro ir kitų tarptautinių organizacijų Ženevoje.

2009 - 2015 m. E.Borisovas dirbo Stokholme, buvo Baltijos jūros valstybių Tarybos (The Council of the Baltic Sea States) Generalinio direktoriaus pavaduotojas. . 2015-2018 m. vadovavo URM Lotynų Amerikos, Afrikos, Azijos ir Okeanijos departamentui.

Nuo 2018 m. lapkričio 19 d. - Lietuvos ambasadorius Lenkijos Respublikoje .

Nuorodos 
 Tūkstantmečio žmonės. Edvardas Borisovas
 Interviu su E.Borisovu

Apdovanojimai 
 Lenkijos Respublikos ordino "Už nuopelnus" karininko kryžius (1997)
Lietuvos Respublikos ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ riterio kryžius (2003)
 Danijos Karalystės Danijos vėliavos (Dannebrogordenen) 2 klasės Komandoro ordinas
 Prancūzijos Respublikos ordino "Už nuopelnus" Komandoro klasės ordinas
Lenkijos Respublikos ordino "Už nuopelnus" komandoro kryžius (2019)

Šaltiniai 

|-

|-

Lietuvos diplomatai
Lietuvos ambasadoriai prie tarptautinių organizacijų Ženevoje
Lietuvos ambasadoriai Lenkijoje
Lietuvos konsulai
Gareth Bale

Garetas Beilas (; g. 1989 m. liepos 16 d.) – Velso futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje.

Karjera 
Savo karjerą pradėjo Southampton klube. 2007 gegužės 27 d. persikėlė į Tottenham „Hotspur“ klubą. 

2013 m. rugsėjo 1 d. perėjo į Madrido „Real” ekipą už tuomet rekordinę apie 100 mln. eurų sumą (pasak Football Leaks − 100 759 418 eurų).

Debiutavo Velso rinktinėje būdamas 16 metų ir 315 dienų, tai jauniausias žaidėjas, žaidęs Velso rinktinėje, visoje Velso futbolo istorijoje.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Laimėjimai 

Real Madrid
 La Liga: 2016–17,2019–20, 2020–21 m.
 Copa del Rey: 2013–14 m.
 Supercopa de España: 2017 m.
 UEFA Čempionų lyga: 2013–14, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2020–21 m.
 UEFA supertaurė: 2014, 2017 m.
 FIFA pasaulio klubų taurė: 2014, 2017, 2018 m.

Šaltiniai 

Velso futbolininkai
Shay Given

Šėjus Givenas (; g. 1976 m. balandžio 20 d.) – Airijos futbolininkas, žaidžiantis Aston Villa klube ir Airijos futbolo rinktinėje, vartininko pozicijoje.

2011 m. liepos 18 d. pasirašė penkerių metų sutartį su Aston Villa klubu.

Su rinktine žaidė 2002-ųjų Pasaulio futbolo čempionate. 2012 m. rugpjūčio viduryje paskelbė baigiantis karjerą nacionalinėje komandoje. 2014 m. Givenas vėl buvo pakviestas į rinktinę. Būdamas 40-ies dalyvavo 2016 m. Europos čempionate, bet į aikštę neišėjo.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Apdovanojimai 

 Airijos metų futbolininkas 2006 m.

Nuorodos 

Given, Shay
Ryan Giggs

Rajanas Džiozefas Gigsas (; g. 1973 m. lapkričio 29 d.) – Velso futbolininkas (saugas), žaidžiantis Manchester United klube. 1999–2007 m. atstovavo Velso futbolo rinktine buvo jos kapitonas.

Šiuo metu Gigsas yra Manchester United klubo vyr. trenerio asistentas.

Giggs, Ryan
Romualdas Visokavičius

Romualdas Visokavičius (g. 1943 m.) – lietuvių finansistas, bankininkas, diplomatas, vadovavęs Lietuvos bankui lito įvedimo laikotarpiu ir dėl to kartais vadinamas lito tėvu.

Biografija 
Sovietiniu laikotarpiu R. Visokavičius vadovavo Statybos bei Pramonės ir statybos bankams. Po nepriklausomybės paskelbimo vadovavo keliems komerciniams bankams: „Litimpeks“, Lietuvos akciniam inovaciniam bei bankui „Lituanus“. R. Visokavičiaus veikla šioje srityje vertinama nevienareikšmiškai, nes dalis jo vadovautų bankų bankrutavo. .

Nuo 1993 m. kovo 23 d. iki spalio 21 d. vadovavo Lietuvos bankui. Paskui dirbo Lietuvos taupomojo banko valdybos pirmininku.

2003 – 2007 m. buvo Lietuvos ambasadorius Kazachstane..

Žmona – Birutė Teodora Visokavičienė.

|-

Šaltiniai 

Lietuvos bankininkai
Lietuvos ambasadoriai Kazachstane
Arvydas Ambrasas

Arvydas Ambrasas (1947 m. lapkričio 3 d. Vilniuje – 1970 m. spalio 14 d. ten pat) – Lietuvos poetas.

Biografija 

Studijavo Vilniaus dailės institute, sirgo leukemija, mirė būdamas vos 23-ejų metų amžiaus.

Bibliografija 

Po mirties išleistas poezijos rinkinys: Žeme, nepalik mūsų (1974).

Liko pjesių rankraščiai:
 Maratonas,
 Duobė,
 Pirmadienis po pietų.

Nuorodos 
 

Lietuvos poetai
Kazys Ambrasas

Kazys Ambrasas (1931 m. birželio 25 d. Gasčiūnuose, Joniškio valsčius – 1987 m. balandžio 11 d. Kaune) – literatūros kritikas, redaktorius.

Biografija 
Mokėsi Joniškio gimnazijoje, 1950–1955 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1956–1961 m. dirbo savaitraščio „Literatūra ir menas“ redakcijoje. 1961–1963 m. LSSR rašytojų sąjungos valdybos atsakingasis sekretorius. 1964–1970 m. LSSR kultūros ministerijos repertuarinės redakcinės kolegijos narys. 1969 m. filologijos mokslų kandidatas. 1970–1984 m. leidyklos „Vaga“ vyr. redaktorius. Palaidotas Vilniuje.

Bibliografija 
 Laiko tiesa. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1960. – 289 p.
 Literatūra – gyvenimo atspindys: populiari apybraiža. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1960. – 31 p.
 Literatūros akiračiai. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1961. – 293 p.
 Mintys kelyje: kai kurie šiuolaikinio literatūrinio proceso burožai. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1963. – 183 p.
 Pažangioji lietuvių kritika. – Vilnius: Vaga, 1966. – 359 p.
 Kritikos etiudai. – Vilnius: Vaga, 1976. – 669 p.
 Leksiniai lietuvių kalbos substitutai: apybraiža. – Vilnius, 1976. – 107 p.
 Pažangioji lietuvių kritika, 1918–1940: bandymas analizuoti ir sintetinti. – 2-asis leidimas. – Vilnius: Vaga, 1978. – 565 p.
 Kritikos etiudai: kritikos raštų rinktinė. – 2-asis leidimas. – Vilnius: Vaga, 1981. – 540 p.
 Romano likimas, arba Liudo Vasario draugai ir priešai. – Vilnius: Vaga, 1983. – 343 p.
 Gyvenimo apoteozė: straipsniai, atsiminimai, pašnekesiai. – Vilnius: Vaga, 1984. – 319 p.: portr.
 Skaitau Baltušį…: monografija. – Vilnius: Vaga, 1986. – 337 p.

Įvertinimas 
 1975 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas
 1979 m. LSSR valstybinė premija

Šaltiniai 

LTSR valstybinės premijos laureatai
Lietuvos kritikai
Belsko Biala

Belsko Biala (, , ) – miestas pietinėje Lenkijoje, greta sienos su Čekija ir Slovakija. Yra geležinkelio stotis. Išvystyta mašinų, tekstilės pramonė. Yra rotušė, katedra, muziejus, teatras, universitetas.

Miestas dėl savo vaizdingos architektūros vadinamas Mažoji Viena.

Svarbios lankytinos vietos 
 Šventojo Mikalojus katedra
 Evangelikų bažnyčia
 Rotušė
 Lenkų teatras
 Lenkijos Pašto tarnyba
 Pilies muziejus
 Muziejus „Stara Fabryka“ (Senasis fabrikas)

Sportas 
 TS Podbeskidzie Bielsko-Biała (futbolo klubas)
 BBTS Bielsko-Biała (vyrų tinklinio komanda)
 BKS Stal Bielsko-Biała (moterų tinklinis ir futbolas)
 Miesto stadionas

Šaltiniai 

Lenkijos miestai
Agnietė Ambraziejūtė-Steponaitienė

Agnietė Ambraziejūtė-Steponaitienė (slapyvardis Žvirgždė, 1891 m. vasario 19 d. Žvirgždaičiai, Gižų valsčius – 1980 m. kovo 30 d. Kaunas) – Lietuvos prozininkė, poetė, spaudos darbuotoja. Palaidota Petrašiūnų kapinėse.

Biografija 

Pradžios mokyklą lankė kaime, vėliau tėvai nuvežė į Marijampolės gimnaziją, ten mokėsi jos brolis, būsimas Palangos gimnazijų direktorius Kazimieras Ambraziejus. 1916 m. baigė Maskvos medicinos institutą. 1919–1921 m. Šakių ligoninės gydytoja, nuo 1924 m. Lietuvos universiteto vidaus ligų katedros dėstytoja.

1912–1913 m. „Aušrinės“ žurnalo redakcijos narė. Bendradarbiavo laikraštyje „Viltis“, žurnale „Medicina“. Išleido populiarių knygučią apie mediciną.

Bibliografija 
 Velykų Bobutė, apsakymėlių vaikams knygelė, 1927 m.,
 Trys ūkininkai, apysaka, 1938 m.

Šaltiniai 

Lietuvos gydytojai
Lietuvos prozininkai
Henrikas Heinė

Henrikas Heinė (; 1797 m. gruodžio 13 d. Diuseldorfe – 1856 m. vasario 17 d. Paryžiuje) – žydų kilmės vokiečių rašytojas, poetas ir žurnalistas, vienas žymiausių pirmosios XIX amžiaus literatūrinio gyvenimo asmenybių.

Kūriniai 
 Auf Flügeln des Gesanges
 Gedichte, 1821
 Tragödien, nebst einem lyrischen Intermezzo, 1823
 Reisebilder, 1826-31
 Die Harzreise, 1826
 Ideen, das Buch le Grand, 1827
 Englische Fragmente, 1827
 Buch der Lieder, 1827
 Zur Geschichte der Philosophie und Religion in Deutschland, 1832
 Französische Zustände, 1833
 Zur Geschichte der neueren schönen Literatur in Deutschland, 1833
 Die romantische Schule, 1836
 Der Salon, 1836-40
 Die Lorelei, 1838
 Ludwig Börne: Eine Denkschrift, 1840
 Neue Gedichte (Big Rudy), 1844
 Deutschland. Ein Wintermärchen, 1844
 Atta Troll. Ein Sommernachtstraum, 1847
 Romanzero, 1851
 Der Doktor Faust, 1851
 Les Dieux en Exil, 1853
 Die Harzreise, 1853
 Lutezia, 1854
 Vermischte Schriften, 1854
 Letzte Gedichte und Gedanken, 1869
 Sämtliche Werke, 1887-90
 Sämtliche Werke, 1910-20
 Sämtliche Werke, 1925-30
 Werke und Briefe, 1961-64
 Sämtliche Schriften, 1968

Nuorodos 
 Henriko Heinės portalas

Vokietijos poetai
Heinė, Henrikas
Literatai teisininkai
Navaros karalystė

Navaros Karalystė (, ), iš pradžių vadinta Pamplonos karalyste () – baskų karalystė, gyvavusi Vakariniuose Pirėnuose prie Atlanto vandenyno dabartinėje Ispanijos ir Prancūzijos teritorijoje. Navaros Karalystė įkūrė Inigas Arista ir pasiskelbė Pamplonos karaliumi 824 m. Iš pradžių jis priešinosi frankų invazijai ir buvo Kordobos emyrato vasalas. X a. pradžioje Pamplonos karalystė išsilaisvino iš maurų ir užkariavo daug teritorijų, bet po to vėl buvo valdoma Kordobos emyro iki XI a. pradžios. Keletas padalinimų ir valdovų dinastijų pasikeitimų lėmė karalystės teritorijos sumažėjimą ir tai, kad ją valdė Aragono (1054–1134 m.) ir Prancūzijos karaliai (1285–1328 m.). 

XV a. kilo vidinis konfliktas ir jo pabaigoje Navaros karalystės pietinę dalį užėme Kastilijos karalystė 1512 m. (1524 m. visam laikui). Navaros karalystė tapo suvienytos Ispanijos dalimi. Šiaurinė karalystės dalis buvo sujungta personaline unija su Prancūzijos karalyste 1589 m., kai Navaros karalius tapo Prancūzijos karaliumi Henriku IV. 1620 m. šiaurinė Navaros dalis buvo prijungta prie Prancūzijos; Prancūzijos karaliai vadinosi „Prancūzijos ir Navaros“ karaliais iki Didžiosios Prancūzijos revoliucijos ir vėl, atkūrus monarchiją, iki 1830 m. Navara netrukus pertvarkyta į provinciją, neturinčią ypatingo statuso.

Išnašos 

Ispanijos istorinės valstybės
Baskija
Preibė

Preibė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, Krekenavos seniūnijoje, 3,5 km į pietryčius nuo Krekenavos. Įsikūręs prie Josvainio upelio (Linkavos intakas). Iš šiaurės ir rytų supa Krekenavos miškai.

Istorija 

Preibė (Preybe), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokota kryžiuočių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Dotiškiai

Dotiškiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės pietryčiuose, Sidabravo seniūnijoje, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Sidabravo. Greta kaimo teka Šuojos intakas Guopys.

Istorija 

Dotiškiai (Datyske), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokoti kryžiuočių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Prievačka

Prievačka – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, Naujamiesčio seniūnijoje, 6 km į vakarus nuo Naujamiesčio. Šalia kaimo teka Trinupis, iš vakarų prieina Prievačkos miškas.

Istorija 

Prievačka (Prewaysike), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokota kryžiuočių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Geišiai (Raseiniai)

Geišiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, Raseinių seniūnijoje, prie šiaurinio Raseinių miesto pakraščio ir kelio . Greta kaimo teka Šakos ir Vilkupio upokšniai.

Istorija 
Geišių apylinkėse lokalizuojamas XIV a. Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose minimas Stabukalnis (Stabuncaln).

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Nijolė Gulbinienė

Nijolė Petronėlė Gulbinienė (mergautinė pavardė Giedraitytė; g. 1943 m. rugsėjo 25 d. Vadžgiryje, Jurbarko raj. - mirė 2016 m. liepos 9 d. Kaune ) – Lietuvos muziejininkė.

Biografija 
1960 m. baigė Vadžgirio vidurinę mokyklą. 1961–1967 m. studijavo VU Gamtos mokslų fakultete. 1983 m. lapkričio 1 d. Baltarusijos S. Kirovo technologijos institute apgynė disertaciją tema "Ultragarso ir augimo stimuliatorių įtaka paprastosios eglės sėklų dygimui ir sėjinukų ir sodinukų augimui", agrarinių mokslų daktarė.

Ilgametė Kauno Tado Ivanausko zoologijos muziejaus darbuotoja bei vadovė. Muziejuje pradėjo dirbti 1977 m. zoologijos sektoriaus vadove. 1978–1981 m. muziejaus direktoriaus pavaduotoja, nuo 1981 m. – direktorė.

2015 m. įteikta Aplinkos ministerijos Viktoro Bergo premija, apdovanojimo ceremonija įvyko per Pasaulinės aplinkos dieną, birželio 5-ąją. N. Gulbinienė – tryliktoji šios premijos laureatė. Premiją kas dveji metai skiria Aplinkos ministerija savo sistemos darbuotojams nuo 1995 metų. Viktoro Bergo, vieno iš svarbiausių aplinkos apsaugos sistemos Lietuvoje kūrėjų, vardu ji pavadinta 1997-aisiais.

Šaltiniai 

Lietuvos muziejų direktoriai
Jóhanna Sigurðardóttir

Jóhanna Sigurðardóttir (g. 1942 m. spalio 2 d. Reikjavike) – Islandijos politikė, nuo 2009 m. vasario 1 d. einanti Islandijos ministrės pirmininkės pareigas. Prieš tai ji buvo socialinių reikalų ministrė 1987–1994 ir 2007–2009 m. laikotarpiais. Altingo nare politikė buvo nuo pat 1978 m. Tapdama šalies premjere ji tapo pirmąja moterimi Islandijoje, užėmusia tokias pareigas. Taip pat ji tapo pirmąja homoseksualia (tai paskelbusi viešai) šalies valdžioje esanti moteris šiuolaikinėje politikoje visame pasaulyje.

Jóhanna Sigurðardóttir priklauso Islandijos socialdemokratų aljanso politinei partijai.

Šaltiniai

Nuorodos 

|-

Islandijos asmenybės
Ministrai pirmininkai
Gudoniai (Upninkai)

Gudoniai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Upninkų, 2 km į pietus nuo Šventosios.

Istorija 

Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centras, o maždaug 1970 m. kaimą nustelbė gretimi Upninkai.

Upninkų apylinkės Gudonių kaimas 1979 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku, bet 2015 m. gegužės 27 d. atkurtas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Shanghai Masters

Shanghai Masters – nereitinginis angliškojo biliardo turnyras. Pradėtas rengti 2007 m. Tai yra antrasis angliškojo biliardo reitinginis turnyras, rengiamas Kinijoje (pirmasis – China Open). Daugiausia kartų šį čempionatą laimėjo Ronnie O'Sullivan 2009, 2017, 2018 ir 2019 m. Iš pradžių šis turnyras buvo reitinginis, bet 2018 m. tapo nereitinginiu. Dabar turnyre dalyvauja 24 žaidėjai. Nuo 2018 m. finale žaidžiama iki 11 pergalių.

Laimėtojai

Išnašos 

Shanghai