joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nigerijos prezidentas

Nigerijos prezidentas – renkamas Nigerijos vyriausybės vadovas ir šalies vadovas. Oficialus titulas: Nigerijos Federacinės Respublikos prezidentas ir vyriausias Nigerijos ginkluotųjų pajėgų vadas. Dabartiniu Nigerijos prezidentu yra Goodluck Jonathan.

Istorija 
Kai Nigerija 1963 m. tapo federacine respublika Sandraugoje, ji išsaugojo vyriausybės parlamentinė sistemą, paveldėtą iš britų. Nnamdi Azikiwe, buvęs generolas gubernatorius, tapo prezidentu, o tai buvo ceremonialinis postas, tuo tarpu Abubakar Tafawa Balewa išliko ministru pirmininku.

Tačiau, 1966 m. Nigerijoje valdžią užgrobė kariuomenė, įkurdama federacinę karinę diktatūrą, ir civilinis valdymas nebuvo atkurtas iki 1979 m.

Pagal naują konstituciją, sukurtą JAV konstitucijos pavyzdžiu, prezidento pareigos buvo vykdomasis postas, bet 1983 m. kariuomenė vėl užgrobė valdžią. Nors rinkimai buvo surengti 1993 m., karinė vyriausybė, vadovaujama Ibrahim Babangida, anuliavo rinkimų rezultatus manydama, kad laimėjo Moshood Kashimawo Olawale Abiola, pasiturintis pramonininkas. Abiola vėliau mirė nelaisvėje, valandos iki jo laukiamo išlaisvinimo. Civilinis valdymas nebu pilnai atkurtas iki 1999 m.

Teisė kandidatuoti 
Asmuo gali būti išrinktas prezidentu, jei jis ar ji yra Nigerijos pilietis, yra ne jaunesnis kaip 40 metų, yra politinės partijos narys ir yra tos partijos remiamas. Konstitucija riboja galimybę būti prezidentu iki dviejų ketverių metų kadencijų.

Nigerijos karinių valstybės vadovų ir civilinių prezidentų sąrašas (nuo 1963 m. iki dabar)

Nigerijos prezidentas (1963-1966)

Nigerijos federacinės karinės vyriausybės vadovas (1966-1979)

Nigerijos prezidentas (1979-1983 m.)

Nigerijos Aukščiausiosios karinės tarybos pirmininkas (1983-1985 m.)

Nigerijos ginkluotojų pajėgų valdančiosios tarybos prezidentas (1985-1993 m.)

Laikinas Nigerijos vadovas (1993 m.)

Nigerijos laikinosios valdančiosios tarybos pirmininkas (1993-1999 m.)

Nigerijos prezidentai (nuo 1999 m. iki dabar) 

Nigerija
Prezidentų sąrašai
Premier Lyga (Belizas)

Belizo Premier Lyga – aukščiausia Belizo futbolo lyga, organizuojama Belizo futbolo federacijos. Dabartinis lygos pirmininkas yra Omario Perdomo.

2008–2009 m. sezono komandos

Šiaurės zona 

 Nizhee Corozal (Korozalio)
 FC Belize (Belizas)
 Juventus (Belizo apygarda) (Orindž Volkas)
 San Pedro Dolphins (San Pedro miestas)
 Hankook Verdes (San Ignasijus)

Pietų zona 

 Ilagulei (Dangriga)
 Belize Defence Force (Belizas)
 Georgetown Ibayani (Kajo apygarda)
 Benque DC United (Benque Viejo del Carmen)
 Wagiya (Dangriga)

Laimėtojai 
 Čempionų sąrašai.

Apygardų čempionatas 

 1969–1970 : FC San Joaquín
 1976–1977 : Queens Park Rangers (Stann Creek United)
 1978–1979 : Queens Park Rangers (Stann Creek United)

Lygos čempionatas 

 1991–1992 : La Victoria (Korozalio)
 1992–1993 : Acros Carib (Belizas)
 1993–1994 : La Victoria (Korozalio)
 1994–1995 : Acros Crystal (Belizas)
 1995–1996 : Juventus (Belizo) (Orange Walk)
 1996–1997 : Juventus (Orindž Volkas)
 1997–1998 : Juventus (Orindž Volkas)
 1998–1999 : Juventus (Orindž Volkas)
 1999–2000 : Sagitún (Independence)
 2000–2001 : Kulture Yabra FC (Belizas)
 2001–2002 : Kulture Yabra FC (Belizas)
 2002–2003 : New Site Erei (Dangriga)
 2003–2004 : Boca FC
 2002–2003 : Sagitún (Independence)
 2003 : Kulture Yabra FC (Belizas)
 2004 : Sagitún (Independence)
 2005 : Juventus(Belize) (Orindž Volkas)
 2005–2006 : New Site Erei (Dangriga)
 2006 : New Site Erei (Dangriga)
 2006: FC Belize (Belizas)
 2007: FC Belize (Belizas)
 2008: Hankook Verdes (San Ignasijus

Šaltiniai

Nuorodos 
RSSSF (Belize - List of Champions)

Amerikos futbolo lygos
Belizas
Yerevan United FC

Jerevano „United“ – buvęs Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano. Klubo spalvos buvo juoda/oranžinė.

Istorija 
2004 m. spalio mėn. buvo sukurtas klubas. Tuo metu žaidė Pirmoje šalies lygoje.

2006 m. paskelbta apie tai, kad komanda išformuojama.

2006 m. lapkričio mėn. klubas atkurtas, bet jau 2007 m. kovo mėn. paskelbta, kad traukiasi iš Pirmos lygos ir Armėnijos futbolo taurės turnyro.

Sezonai 

|}
Šaltiniai:

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 RSSSF duomenų bazė

Armėnijos futbolo klubai
KS Delvina

Delvinės KS – Albanijos futbolo klubas iš Delvinės.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1993 m. Savo laiku buvo iškopę į Pirmą divizioną (antra pakopa), bet jame neįsitvirtino.

2020/21 m. Antrame divizione (trečia pakopa) B grupėje liko dvylikti ir iškrito į žemesnį divizioną.

2021/22 m. sezone kovojo Trečiame divizione () ketvirtoje pakopoje.

Emblema

Pasiekimai 
 Antrasis dizizionas (D3)
 Nugalėtojai (1987 m.)

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 RSSSF duomenų bazė

Delvina
Niekas nenorėjo mirti

Niekas nenorėjo mirti – 1965 m. lietuviškas vaidybinis kino filmas, kurio režisierius Vytautas Žalakevičius. Filmas pastatytas Lietuvos kino studijoje, filmuotas Toliūnų dvare. Tai trukmės 107 min. (1 val. 47 min.), nespalvotas, plačiaekranis filmas; pirmas tarybinis filmas, parodęs „miškinių“ gyvenimą.

Filmo veiksmas vyksta Lietuvos pokario kaime, kur gyventojai yra priversti grumtis dėl savo būvio, rinktis puses susirėmime tarp savų, kai vieni palaiko sovietų valdžią, o kiti remia jai besipriešinačius partizanus.

Filmas išgarsino režisierių Vytautą Žalakevičių ir daugelį pradedančių lietuvių aktorių.

Siužetas 

Filme parodomi 1947 m. įvykiai Lietuvos kaime, bandant įtvirtinti sovietų valdžią. „Miškiniai“ nužudo Lokį, penktąjį per metus kaimo tarybos pirmininką. Lokio sūnūs prisiekia atkeršyti. Į Lokio vietą prievarta paskiriamas Vaitkus, pats kurį laiką buvęs „miškiniu“.

Vaidino 

 Regimantas Adomaitis – sūnus Donatas
 Vija Artmanė – Ona
 Bronius Babkauskas – Motiejus Marcinkus
 Donatas Banionis – Vaitkus
 Antanas Barčas – „Barzda“
 Juozas Budraitis – sūnus Jonas
 Kazys Vitkus – Lokys, tėvas
 Regina Zdanavičiūtė – Marcinkaus žmona
 Algimantas Masiulis – sūnus Mykolas
 Laimonas Noreika – šventas Juozapas/„Aitvaras“
 Bruno Oja – sūnus Bronius
 Vytautas Tomkus – „Apuokas“
 Eugenija Šulgaitė – motina
 Antanas Šurna – sekretorius
 Danguolė Baukaitė – Aldona
 Ona Ališauskaitė, Balys Juškevičius, Algimantas Kundelis, Adomas Petkevičius, Juozas Rygertas, Henrikas Rimeika, Jonas Šablinskas, Algirdas Vrubliauskas, Leonas Zmirskas, Antanas Barčas

Kūrybinė grupė 
 Scenarijaus autorius ir režisierius – Vytautas Žalakevičius.
 Operatorius – Jonas Gricius.
 Dailininkai – Vytautas Kalinauskas, Algirdas Ničius.
 Kostiumų dailininkė – Viktorija Bimbaitė.
 Kompozitorius – Algimantas Apanavičius.
 Garso operatoriai – Julijonas Batuneris, Dovydas Ožechovas.
 Antrasis režisierius – Algimantas Kundelis.
 Antrieji operatoriai – Jonas Tomaševičius, Algirdas Šimkus.
 Grimas – Marija Oržekauskaitė.
 Montažas – Izabelė Pinaitytė
 Redaktorius – Grigorijus Kanovičius
 Filmo direktorius – E.Žabinskas.

Įvertinimas 
 Tarptautinis Karlovy Varų (Čekoslovakija) kino festivalis – geriausio aktoriaus prizas Donatui Banioniui už Vaitkaus vaidmenį.
 Sąjunginis Kijevo festivalis, 1966 m. – pirmoji premija; pirmosios premijos V. Žalakevičiui už geriausią scenarijų ir D. Banioniui už geriausią vyro vaidmenį.
 VI Pabaltijo, Baltarusijos ir Moldavijos kino festivalis, 1966 m. – pagrindinis prizas „Didysis gintaras“
 TSRS Kinematografininkų sąjunga – garbės diplomas V. Žalakevičiui už geriausią scenarijų.
 Lenino komjaunimo premija – V. Žalakevičiui už geriausią scenarijų ir režisūrą, 1966 m.
 TSRS valstybinė premija už 1967 metus – scenarijaus autoriui ir režisieriui V. Žalakevičiui, operatoriui J. Griciui, aktoriams D. Banioniui ir B. Ojai.
 Kino šimtmečio proga UNESCO filmą „Niekas nenorėjo mirti“ įtraukė į reikšmingiausių kino kūrinių šimtuką.

Išnašos

Nuorodos 
 Filmas LRT mediatekoje
 Filmo ištraukos svetainėje Youtube
 Gediminas Jankauskas. Niekas nenorėjo mirti svetainėje Gramofonas.lt

1965 filmai
Dramos
Lietuvos filmai
TSRS filmai
Sinis

Apie miestą žr. Sinis (Kroatija).

Sinis (lot. Siris arba Sinis; gr. Σῖρις arbs Σίνις) – 94 km ilgio upė Pietų Italijoje. Ji teka per Bazilikatos regioną į Jonijos jūrą prie Polikoro. Antikos laikais upės žiotyse buvo Sirio miestas.

Sinį mini Lykofronas (Alex. 982) ir Archilochas (ap. Athen. xii. p. 523), bet pastarasis jį vadina Σίνις. Dabartinis upės pavadinimas tikriausiai atsirado senovėje. Sinį mini Tabula Peutingeriana žemėlapis ir ten jis vadinamas Semnum, tikriausiai tai blogai įsimintas Ad Simnum ar Sinnum. Sinį ir Agrį kartu mini Plinijus Vyresnysis ir Stabonas, nes tai buvo dvi didžiausios upės Lukanijoje. (Plin. iii. 11. s. 15; Strab. vi. p. 264.) Sinio pakrantėje kovėsi Pyras Epyrietis su romėnais 280 m. pr. m. e. (Plut. Pyrrh. 16). Tačiau Floras ir Orosijus jį sumaišė su Liriu Kampanijoje (Flor. i. 18. § 7; Oros. iv. 1.).

Italijos upės
Bazilikata
Darželiai (Varėna)

Darželiai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, Dzūkijos nacionaliniame parke, 6 km į pietvakarius nuo Marcinkonių. Kaimą supa Dainavos giria (Darželių, Barsukinės, Ažutos miškai). Darželių girininkijos miške auga 5 drevėtos pušys (gamtos paminklai). Per Darželius teka Grūdos upė, eina kelias , pietuose eina nebenaudojama Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio atkarpa. Prie įvažiavimo į kaimą pastatytas medinis kryžius.

Istorija 

XIX a. pab. pateko į Trakų apskritį. Tarpukariu priklausė Lenkijai (Gardino apskrities Merkinės valsčius).

Iki XX a. pab. buvo girininkija.

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Senovė (Varėna)

Senovė – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 15 km į pietvakarius nuo Marcinkonių, Gudijos pasienyje. Kaimą supa Dainavos giria. Pro jį ėjo Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis, prie geležinkelio buvusi medinė stotelė išardyta XXI amžiaus antrajame dešimtmetyje. Keliukai į Kabelius, Šklėrius. Senovės girininkijos miške auga Dūbo pušis (gamtos paminklas).

Istorija 

Iki XX a. pr. Senovė priklausė Gardino apskrities Beržtų valsčiui. Tarpukariu priklausė Lenkijai, balstogės vaivadijos, Gardino pavieto, Pariečės valsčiui. Po II pasaulinio karo dalis kaimo priskirta Kabeliams. Kaime buvo kontora, krautuvė „Raudonasis kampelis“, lentpjūvė, sandėlys ir arklidė. Ten prikraudavo ir iškraudavo ešelonus.

Gyventojai 

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 26 žmonės, iš kurių 23 buvo užrašyti lenkais, 1 baltarusiu ir 2 lietuviais.

Senovėje gyvena tautosakininkas Danielius Mickevičius. Senovė yra orientalisto Algio Uždavinio tėviškė.

Galerija

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Leonardas Peseckas

Leonardas Peseckas (1899 m. rugsėjo 15 d. Remeikiai, Biržų apksrities Vabalninko valsčius – 1976 m. gegužės 29 d. Čikaga, palaidotas Šv. Kazimiero lietuvių kapinėse) – Lietuvos lakūnas, pirmasis Lietuvos karo aviacijos majoras.

Biografija 
Mokėsi Vilniaus realinėje mokykloje. 1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, paskirtas į pirmąjį husarų eskadroną dalyvavo kovose su bolševikais. Mokėsi Kauno aviacijos mokyklos pirmojoje laidoje, kurią kartu baigė Povilas Brazdžiūnas, Jurgis Dobkevičius, Antanas Gustaitis, Kostas Kanauka, Juozas Kumpis, Vytautas Rauba, Bronius Sidaravičius ir kiti. Nuo 1920 m. tarnavo karo aviacijoje, dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1925 m. 4-osios eskadrilės vadas. Aktyviai dalyvavo 1926 m. gruodžio 17 d. perversme. Vienas Lietuvos aeroklubo steigėjų. 1928 m. išgarsėjo visame pasaulyje, per rugsėjo 21 d. avariją kartu su žvalgu K. Šimkumi užsidegus lėktuvo varikliui, užlipo ant lėktuvo sparno ir nuplaniravo lėktuvą ir taip išgelbėjo savo bei žvalgo gyvybę. Lėktuvas „Sopwith 1 ½ Struter“ visiškai sudegė. 1928 m. spalio 9 d. specialiu Prezidento aktu pirmajam Lietuvoje suteiktas aviacijos majoro laipsnis.

Nuo 1933 m. liepos 27 d. Zoknių oro uosto įgulos viršininkas, nuo 1934 m. rugsėjo 1 d. 6-tosios (tolimosios žvalgybos) eskadrilės vadas Kaune, nuo 1935 m. rugsėjo 21 d. žvalgybos grupės vadas. Nuo 1936 m. balandžio 9 d. pulkininkas leitenantas, laikinai ėjo karo aviacijos vado pareigas. 1938 m. rugpjūčio 24 d. išėjo į atsargą, dirbo Prekybos, pramonės ir amatų rūmuose, aviacijos karininkų Ramovės pirmininkas. Į aviaciją trumpam sugrįžo 1939 m. mobilizacijos metu. 1940 m. dirbo Trikotažo treste, Vokietijos okupacijos metais – audinių fabriko „Lima“ direktorius.

1944 m. pasitraukė iš Lietuvos, dirbo UNRRA (Jungtinių Tautų administracijos pabėgėliams remti) autogaražo vedėju persikėlėlių stovykloje Vokietijoje, dalyvavo lietuvių kultūrinėje veikloje, Šeinfeldo lietuvių sporto klubo „Kovas“ pirmininkas. 1949 m. apsigyveno JAV. Detroite dirbo „Ford“ gamyklos darbininku. Išėjęs į pensiją apsigyveno pas sūnų Vytautą Čikagoje. Dalyvavo JAV lietuvių aeroklubo veikloje. 

Iki 1935 m. atliko 1696 skridimus, skraidė 1162 valandas. Tarnybos reikalais lankėsi Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje, Čekoslovakijoje, SSRS, Italijoje, Anglijoje. Išbandė lėktuvus Letov Š-20L „Šmolik“, Ansaldo A.120, ANBO-IV, ANBO-41.

Bibliografija 
 Karo lakūno pasakojimai: [atsiminimai] / Leonardas Peseckas; Lietuvos aviacijos muziejus. – 2-asis papild. ir naujai iliustr. leid. – K.: Plieno sparnai [i. e. Arx Baltica], 2006. – 176 p.: iliustr., portr. – ISBN 9955-638-51-6

Įvertinimas 
 Garbės ženklas „Plieno sparnai“
 D. L.K Gedimino 4 laipsnio ordinas
 Lietuvos nepriklausomybės 10-ties metų jubiliejinis medalis
 Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis
 Latvijos avacijos pulko ženklas
 Estijos aviacijos garbės ženklas
 Čekoslovakijos lauko lakūno piloto garbės ženklas

Šaltiniai 

Lietuvos karo lakūnai
Lietuvos majorai
JAV lietuviai
Lietuvos prekybos rūmų darbuotojai
Černiauskų piliakalnis

Černiauskų piliakalnis taip pat Leipalingio piliakalnis – vienintelis piliakalnis Druskininkų savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Leipalingio, Černiauskų kaimo galulaukėse, Bilsinyčios upės slėnyje, kairiajame krante, šiauriau Bilso Baltajo ežero.

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų pietryčių kryptimi, iki 1 m aukščio iškiliu viduriu. Yra kultūrinis sluoksnis kraštuose. Piliakalnis labai apardytas arimų, taip pat dėl neteisėto žvyro vežimo iš piliakalnio.

Į rytus nuo piliakalnio 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje randama žiestos, brūkšniuotos ir grublėtos keramikos, gyvulių kaulų, šlako, molio tinko, rastas molinis cilindrinis verpstukas.

Nuorodos 
 

Lietuvos piliakalniai
Druskininkų savivaldybės paveldas
Araz-Naxçıvan PFK

Nachičevanės „Araz“ – Azerbaidžano futbolo klubas iš Nachičevanės.

Istorija 
Klubo ištakos yra 1968 m., kai buvo įkurtas Araz klubas. 1991 m. pervadintas Bayramli. 1998 m. grįžta prie senojo pavadinimo.

2013 m. atkurtas. O 2014 m. lapkričio mėn., Araz-Naxçıvan pranešė, kad traukiasi iš pirmenybių. 2014 m. lapkričio 17 d. oficialiai tai patvirtinta.

2022–2023 m. sezone Araz FK rungtyniavo Pirmoje lygoje.

Pasiekimai 
 Azerbaidžano TSR čempionas (1987 m.)

Sezonai 

|}
 Šaltiniai:

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE

Araz Naxcivan
Komoė

Komoė () – upė Vakarų Afrikoje; Burkina Fase ir Dramblio Kaulo Krante. Prasideda Burkina Faso pietvakariuose, tarp Banforos ir Bobo Diulaso. Teka į pietryčius, kerta Dramblio Kaulo Krantą iš šiaurės į pietus. Teka lygumomis, plynaukštėmis; sudaro slenksčius, krioklius. Įteka į Gvinėjos įlankos Ebrijė lagūną.

Pagrindiniai intakai: Leraba, Iringu, Bajakokorė. Upės vanduo naudojamas drėkinimui, žemupys laivuojamas. Prie upės įrengtas Komoės nacionalinis parkas.

Šaltiniai 

Burkina Faso upės
Dramblio Kaulo Kranto upės
Moon Far Away

„Moon Far Away“ – neofolkloro, gotikinės, darkwave muzikos duetas iš Rusijos, Archangelsko.

Grupė susikūrė 1994 m., tačiau debiutinį albumą išleido tik 1997 m. „Moon Far Away“ kūrybai įtaką daro gamtos motyvai, šiaurės Rusijos etnotradicijos, viduramžių, ezoterikos, romantizmo tematika, klasikinė Rusijos ir Europos literatūra, menas (įskaitant Čiurlionio paveikslus). Ypač gerų vertinimų susilaukė grupės albumas „Belovodjė“, kuriame naujai atliktos šiaurės Rusijos liaudies dainos.

„Moon Far Away“ narės koncertų metu vilki tradicinius drabužius, o veidus slepia po kaukėmis. Filosofinis kūrėjų tikslas – kurti vientisą garso ir semantikos vaizdinį, kiek įmanoma laisvesnį nuo žmogiškosios kilmės.

„Moon Far Away“ dalyvavo neofolkloro muzikos festivalyje Mėnuo Juodaragis.

Diskografija 
 The Solovisha’s Songs (demo), 1995 m.
 Pra (demo), 1996 m.
 Lado World, 1997 m.
 Sator, 2000 m.
 Witchcraft By A Singing, 2002 m.
 Prutena, 2003 m.
 Belovodjė, 2005 m.
 Anti-Lado, 2005 m.
 Матица, 2007 m.
 Новый Гимн России, 2008 m.
 Minnesang, 2010 m.
 Воротца, 2011 m.
 Athanor Eurasia, 2019 m.

Nuorodos 
 Oficialus Myspace puslapis
 

Rusijos atlikėjai
darkwave atlikėjai
Neofolkloro atlikėjai
Kataro savivaldybės

Kataras skiriamas į 10 savivaldybių:

 Dohos savivaldybė الدوحة
 Guvarija الغويرية
 Džumalija الجميلية
 Chauras الخور
 Vakra الوكرة
 Rajanas الريان
 Džarija al Batna جريان الباطنة
 Šamalas الشمال
 Um Salalas أم صلال
 Mesaidas مسيعيد

Statistikos reikmėms savivaldybės papildomai sudalintos į zonas (2004 m. iš viso buvo 97 zonos).

Šaltiniai 
 Population by Municipality and Zone
The dress

The dress (Suknelė) yra Alex van Warmerdam 1996 m. filmas, laimėjęs Olandų filmų kritikų apdovanojimą Tarptautiniame Nyderlandų Filmų Festivalyje ir FIPRESCI - Tarptautinį kino kritikų apdovanojimą Venecijos kino festivalyje. Pagrindiniame vaidmenyje - Ariane Schluter. Tai yra nuotaikinga komedija, kupina humoro, netgi su politiškai nekorektiškais juokais, pasakojanti keitusios savininkes suknelės istoriją.

Nuorodos 
 Filmo aprašymas
 Filmas 

1996 filmai
Nyderlandų filmai
Komedijos
Braunšveigas

Braunšveigas (saksų žemaičių k. Brunswiek) − didmiestis Žemutinės Saksonijos pietryčiuose. Po Hanoverio tai antrasis pagal dydį miestas Žemutinėje Saksonijoje. Kartu su miestais Zalcgiteriu (Salzgitter) ir Volfsburgu (Wolfsburg) − vienas iš 9 aukštutinių centrų (Oberzentrum) šalyje. Braunšveigas yra dalis 2005 m. įkurto metropolinio regiono Hanoveris−Braunšveigas−Gėtingenas−Volfsburgas. Teisnis statusas − apskričiai nepriklausantis miestas (kreisfreie Stadt).

Braunšveigo ištakos siekia IX amžių. Miestą sparčiai plėtojo Heinrich der Löwe (Heinrichas Liūtas) į galingą ir įtakingą prekybos metropoliją, priklaususią nuo XIII a. vidurio Hanzai. Braunšveigas buvo sostinė to paties pavadinimo federalinės žemės (Braunšveigas) iki 1946 m., įjungtai į naujai sukurtą Žemutinės Saksonijos federalinę žemę.

Braunšveigas yra svarbus mokslo ir tyrimų centras. Veikia Braunšveigo technikos universitetas, VGTU partneris, ERASMUS programos tinklo narys. Fondų steigėjų Vokietijos mokslui asociacija (Stifterverband für die Deutsche Wissenschaft) suteikė Braunšveigo miestui „Miesto mokslas 2007" vardą.

Demografija 
2015 m. Braunšveige gyveno 252 768 žmonės. Šiandien Braunšveigas yra vienas iš 20-ies Vokietijos miestų, į kuriuos norėtų atsikraustyti jauni žmonės.

Sportas 
 TSV Eintracht Braunschweig (futbolas)

Žymūs žmonės 
Karlas Frydrichas Gausas (1777–1855), matematikas
Gotthold Ephraim Lessing (1729–1781), rašytojas ir filosofas
Imperatorius Otonas IV (1175–1218), Šventosios Romos imperatorius

Taip pat skaitykite 
 Braunšveigo technikos universiteto Tarptautinių vasaros kursų stipendijų programa

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficialus Braunšveigo miesto tinklalapis (vokiečių, anglų k.)

 
Vokietijos universitetiniai miestai
Polimeru klijuota sprogstamoji medžiaga

Polimeru klijuota sprogstamoji medžiaga, kitaip – plastiku klijuota sprogstamoji medžiaga (, PBX, plastic – bonded explosive) – sprogstamoji medžiaga, sudaryta sprogstamosios medžiagos miltelius surišant nedideliu kiekiu (paprastai 5-10 % gaminamo mišinio masės) sintetinio polimero (plastiko).

Polimeru klijuota sprogstamoji medžiaga po kietinimo () nėra plastiška (jos neįmanoma minkyti pirštais), todėl nėra plastinė sprogstamoji medžiaga.

PBX gamina iš sprogstamųjų medžiagų, kurias sunku išlydyti ir nulieti reikiamos formos užtaisą.

PBX privalumai:
 Kai panaudotas rišiklis yra elastomeras (gumos tipo medžiaga), PBX sugeria smūgius, todėl labai nejautri atsitiktinei detonacijai, tinka gaminti šaudmenis, kurie turi būti nejautrūs smūgiams.
 Kai panaudotas rišiklis yra kietas polimeras, iš PBX suformuotas užtaisas yra labai tvirtas ir net veikiamas apkrovų išlaiko pradinę formą.
 PBX gali būti formuojama kambario temperatūroje, tuo tarpu formuojant užtaisus iš liejamų sprogstamųjų medžiagų jų išlydymui reikia aukštos temperatūros.
 Presuojant dideliu slėgiu suformuotos PBX tankis gali siekti beveik kristalinės būsenos pradinės sprogstamosios medžiagos tankį, kas užtikrina didelį detonacijos greitį.
 Daugelis PBX yra saugiai mechaniškai apdorojamos – iš jų galima ištekinti, išdrožti sudėtingos formos trimačius užtaisus. Taip daromi paprastos sprogstamosios medžiagos užtaisai, naudojami branduolinėse bombose.

Nuorodos 
 Cooper, Paul W. Explosives Engineering. New York: Wiley-VCH, 1996. ISBN 0-471-18636-8.
 Norris, Robert S., Hans M. Kristensen, and Joshua Handler. „The B61 family of bombs“, 2003.

Sprogstamosios medžiagos
Dohos savivaldybė

Apie miestą Dohą žr. Doha.

Doha () – Kataro savivaldybė. Dohos savivaldybės centras, Doha, yra ir šalies sostinė. Savivaldybės sienos sutampa su Dohos miesto sienomis. Į Dohos savivaldybės sudėtį taip pat įeina anklavas Rajanos savivaldybėje (į pietus nuo Dohos), kuriame yra Kataro pramoninis rajonas.

Dohos rytinis pakraštys yra Persijos įlankos pakrantė. Sausumoje ji ribojasi su šiomis savivaldybėmis:
Vakra (Al Wakrah) – pietuose
Rajanas (Ar Rayyan) – vakaruose
Um Salalas (Umm Salal) – šiaurėje

Kataro savivaldybės
Koperis (upė)

Koperis (, ahtna k. 'Atna) – upė JAV, centro pietų Aliaskoje. Prasideda Vrangelio kalnuose, ledyne Vrangelio kalno papėdėje, Vrangelio-Sent Elijo nacionaliniame parke. Teka į vakarus, sudaro ribą tarp Vrangelio ir Mentastos kalnų. Toliau pasuka į pietryčius, prateka pelkėtą Čitinos lygumą. Kerta Čugačo kalnus. Įteka į Ramiojo vandenyno Aliaskos įlanką 80 km į pietryčius nuo Kordovos.

Didžiausias intakas – Čitina. Apie 6 mėnesius upę dengia ledas. Vykdoma laivyba. Lašišų žvejyba. Upės pavadinimas kilo dėl vario telkinių jos baseine.

Šaltiniai 

Aliaskos upės
Guvarija

Guvarija () – Kataro savivaldybė.

Guvarijos vakarinis pakraštys yra Persijos įlankos pakrantė. Sausumoje ji ribojasi su šiomis savivaldybėmis:
Šamalas (Ash Shamal - šiaurėje
Chauras (Al Khawr) - rytuose
Džumalija (Al Jumaliyah) - pietuose

Nuo 1920 m. čia daugiausia apgyvendinta Kataro genties Al-Naimi žmonėmis.

Kataro savivaldybės
Džumalija

Džumalija ()  – Kataro savivaldybė.

Džumalijos vakarinis pakraštys yra Persijos įlankos pakrantė. Sausumoje ji ribojasi su šiomis savivaldybėmis:
Guvarija (Al Ghuwariyah) – šiaurėje
Chauras (Al Khawr) – šiaurės rytuose
Um Salalas (Umm Salal) – rytuose
Rajanas (Ar Rayyan) – pietryčiuose
Džarija al Batna (Jariyan al Batnah) – pietuose

Kataro savivaldybės
Kosis

Košis arba Kosis (, ) – upė Pietų Azijoje; Gango kairysis intakas. Prasideda Nepale, susiliejus Sun Kosio, Aruno ir Tamoro upėms, nešančioms savo vandenis iš Tibeto ir Himalajų aukštikalnių. Aukštupyje teka pro Nepalą Himalajų priekalnėmis, Kančendžangos kalno apylinkėmis. Žemupyje teka Indo-Gango lyguma, Indijos Biharo valstija.

Vasaromis patvinsta, neretai žemupio baseine sukelia didelius potvynius. Jiems reguliuoti įrengta keletas hidroelektrinių užtvankų. Lygumoje laivuojama, vanduo naudojamas drėkinimui.

Šaltiniai 

Indijos upės
Nepalo upės
Chauras

Chauras () – Kataro savivaldybė. Arabų kalboje Al Khawr reiškia įlanka. Chauro miestas yra Kataro šiaurės rytų pakrantėje, už 50 km nuo sostinės, Dohos.

Iki Kataro nepriklausomybės paskelbimo 1971 m. ir šiuo metu Chaurą valdo Al-Thani gentis. Tikima, kad Al Mohanadi gentis, kuri gyvena Chaure, atsirado XIX a. pabaigoje ir susidaro iš 7 beduinų ir persų šeimų. Šiais laikais, dauguma Chauro gyventojų yra iš šios genties. Turizmo aspektu, miestas žinomas dėl Al-Sultan beach viešbučio ir kurorto, rūmų, paverstų viešbučiu, ir dėl didelės šiuolaikinių ir istorinių mečečių koncentracijos. Pagrindinė miesto pramonės šaka – žvejyba. Futbolo komanda Al-Khor žaidžia Chauro stadione. 

Chauro rytinis pakraštys yra Persijos įlankos pakrantė. Sausumoje ji ribojasi su šiomis savivaldybėmis:
 Um Salalas (Umm Salal) – pietuose
 Džumalija (Al Jumaliyah) – pietvakariuose
 Guvarija (Al Ghuwariyah) – vakaruose
 Šamalas (Ash Shamal) – šiaurės vakaruose

Chauro miestas 

Chauro miestas yra rytinėje pakrantėje, už 50 km į šiaurę nuo Dohos. Jis yra žinomas dėl savo svarbos perlų industrijai praeityje, taip pat dėl uosto, pilno žvejybinių laivų ir mažų laivelių. Mieste yra nuostabūs paplūdimiai, keletas istorinių bokštų.

Šaltiniai 

Kataro savivaldybės
Rajanas

Rajanas () – miestas ir savivaldybė Katare. 
Rajanas taip pat yra universalus, tinkantis tiek vyrams, tiek moterims, arabiškas vardas. Jis kilo iš Rojaus vartų pavadinimo (arba Jannah): Rajano vartai.

Rajanas yra vienintelė Kataro savivaldybė be išėjimo į jūrą. Ji ribojasi su šiomis savivaldybėmis:
 Um Salalas (Umm Salal) – šiaurės rytuose
 Doha (Ad Dawhah) - rytuose
 Vakra (Al Wakrah) - pietryčiuose
 Džarija al Batna (Jariyan al Batnah) - pietvakariuose
 Džumalija (Al Jumaliyah) – šiaurės vakaruose

Sportas 
Čia įsikūrusi futbolo komanda Al-Rayyan sporto klubas.

Kataro savivaldybės
Vakra

Vakra () – Kataro savivaldybė.

Vakros rytinis pakraštys yra Persijos įlankos pakrantė. Sausumoje ji ribojasi su šiomis savivaldybėmis:
Doha (Ad Dawhah) - šiaurėje
Rajanas (Ar Rayyan) – šiaurės vakaruose
Džarija al Batna (Jariyan al Batnah) – vakaruose ir pietuose
Mesaidas (Mesaieed) - pietryčiuose

Raudonai pažymėta teritorija apima Vakrą ir Mesaidą; pastaroji savivaldybė apima beveik visą pakrantę.
 
Praeityje Vakra buvo Kataro sostine. Iki šių dienų Vakra žinoma dėl klestinčios žvejybos pramonės. Dohos uostas bus perkeltas į sklypą esantį į pietus nuo miesto.

Sportas 
 al-Wakrah SC (Vakros sporto klubas) turi vyrų futbolo komandą, krepšinio komandą; užsiimama futsalu, rankiniu, tinkliniu, boulingu, šachmatais ir kt. Klubo ištakos siekia 1959 m., oficialiai įkurtas 1965 m. Nuo 1967 m. žinomas kaip Vakros sporto klubas (Al Wakrah Sports Club).
 
 Vakros futbolo stadionas (dar vadinamas al-Janubo stadionu). Jame namų rungtynes žaidžia al-Wakrah SC futbolininkai; talpina 40 tūkst. žiūrovų.

Šaltiniai 

Kataro savivaldybės
Džarija al Batna

Džarija al Batna () – didžiausia pagal plotą Kataro savivaldybė.

Persijos įlanka ribojas su Džarija al Batna jos vakaruose ir pietryčiuose. Dėl to, kad savivaldybė yra šalies pietuose, ji vienintelė turinti sieną su užsienio šalies teritorija: Saudo Arabijos Rytų emyratas. Šalies viduje Džarija al Batna ribojasi su šiomis savivaldybėmis:
Džumalija (Al Jumaliyah) – šiaurėje
Rajanas (Ar Rayyan) – šiaurės rytuose
Vakra (Al Wakrah) – rytuose

Kataro savivaldybės
Um Babas

Um Babas – miestas Katare, Džarija al Batna savivaldybės sostinė. 1287 gyventojai (2004 m. duomenimis). Mieste veikia Nacionalinė cemento kompanija (Qatar National Cement Company).

Etimologija 
Umm Bab () pažodžiui reiškia „Babo motina“ (Umm () – motina, Bab () – arabiškas vardas, reiškiantis „durys, vartai“).

Šaltiniai 

Kataro miestai
Šiaurės savivaldybė (Kataras)

Šiaurės savivaldybė () – Kataro savivaldybė. Jos administracinis centras – Madinat aš Šamalas („miestas šiaurėje“), kitaip Ruaisas.

Šiaurės savivaldybė apima Rakano kyšulį, tolimiausią tašką Kataro pusiasalio šiaurėje, kuris yra apsuptas Persijos įlankos.

Savivaldybė suskirstyta į trus rajonus.

Savivaldybėje yra trys miestai (ir gyv. skaičius 2004-03-01 duomenimis) :
 Madinat aš Šamalas (Ruaisas) – 3267 žm.
 Fuvairtas – 1306 žm.
 Zubara – 826 žm.

Šaltiniai 

Kataro savivaldybės
Fuvajritas

Fuvajritas (, arba ) – miestas Katare, Šamalo savivaldybėje. 1306 gyventojai (2004 m. duomenimis).

Šaltiniai 

Kataro miestai
Ruajisas

Ar Ru'ays (, kiti pavadinimai ar-Ruways, Madīnat-aš-Šamāl, Madinat-ash-Shamalis) – miestas Katare, Šamalo savivaldybės sostinė. 3267 gyventojai (2004 m. duomenimis).

Šaltiniai 

Kataro miestai
Um Salalas

Um Salalas () – Kataro savivaldybė.

Savivaldybės teritorijoje yra daug istorinių vietų, pvz., Barzan bokštai. Taip pat yra naujas miestas Lusail, esantis savivaldybės šiaurinėje pakrantėje ir priklausantis vadinamajam Naujosios Dohos rajonui. Administracinis centras yra už ~10 km nuo pakrantės ir 15 km į šiaurę nuo Dohos, Kataro sostinės.

Um Salalo rytinis pakraštys yra Persijos įlankos pakrantė. Sausumoje ji ribojasi su šiomis savivaldybėmis:
Doha (Ad Dawhah) - pietryčiuose
Rajanas (Ar Rayyan) - pietvakariuose
Džumalija (Al Jumaliyah) - šiaurės vakaruose
Chauras (Al Khawr) - šiaurėje

Kataro savivaldybės
Um Salal Muhamadas

Umm Salal Muhammad (, kiti pavadinimai Umm Şalāl, al-Kharaytiyah, Al Kharaitiyat) – miestas Katare, Um Salalo savivaldybės administracinis centras. 27703 gyventojai (2004 m. duomenimis).

Šaltiniai 

Kataro miestai
Mesaidas

Mesaidas (, Mesaieed, arba Musay'id, Umm Sa'id) – Kataro savivaldybė. Jos administracinis centras taip pat vadinamas Mesaidas. Tai pramoninis miestas, valdomas Mesaieed Industrial City, „Qatar Petroleum“ filialo.

Rytuose ir pietuose Mesaidas ribojasi su Persijos įlanka. Sausumoje, šiaurėje ir vakaruose, ribojasi su Vakra.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Kataro savivaldybės
Kostroma

Kostroma – miestas Rusijoje, 352 km į šiaurės rytus nuo Maskvos, prie buvusių Kostromos upės žiočių; svarbus uostas Volgos upės pakrantėje. Srities centras. Geležinkelio stotis. Plentai į Jaroslavlį, Bujų, Čuchlomą, Ivanovą. Yra Sokerkino oro uostas.

Ekonomika, švietimas 

Svarbus tekstilės pramonės centras, mašinų gamybos, laivų statybos, medienos apdirbimo, maisto, baldų gamybos, juvelyrikos pramonė. Yra Nekrasovo valstybinis, Kostromos valstybinis technologijų universitetai, žemės ūkio akademija, radiacinės, cheminės ir biologinės gynybos karo akademija.

Architektūra 

Kostroma įeina į Rusijos „Aukso Žiedą“. Išlikęs XVI–XIX a. senamiestis. Pagrindiniai architektūriniai paminklai: Bogojevleno soboras (1565 m.), Ipatjevo vienuolyno Trejybės soboras (1657 m.), Atsimainymo cerkvė (1652 m.), Turgaus antsamblis, XIX a. gaisrinės bokštas, Borščiovo namai ir kt.

Istorija 

Kostroma įkurta 1152 m. 1213 m. minima kaip svarbus miestas. Vėliau Kostroma sugriauta, bet 1239 m. atstatyta Jaroslavo Vsevolodovičiaus. 1246 m. tapo vietinės kunigaikštystės sostine.

Miestų giminystė 
  Achenas, Vokietija
  Daremas, Jungtinė Karalystė
  Daremas (Šiaurės Karolina), JAV
  Samokovas, Bulgarija
  Tojama, Japonija
  Hiuvinkė, Suomija
  Cetinė, Juodkalnija
  Žaškovas, Ukraina

Šaltiniai 

Kostromos srities miestai
Albertas Lakštauskas

Albertas Lakštauskas (g. 1974 m. gegužės 10 d. Gilučiuose, Kaišiadorių rajonas) – pedagogas, Lietuvos ir Kaišiadorių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1992 m. metais baigė Žaslių vidurinę mokyklą, 1992-1996 m. Vilniaus pedagoginiame universitete studijavo geografiją ir kraštotyrą, 1998 m. baigė geografijos magistrantūros studijas.

1997-2001 m. Paparčių pagrindinės mokyklos direktorius, 2001-2006 m. Šiuolaikinės mokyklos centro ugdymo programų vadovas, geografijos mokytojas, 2007-2008 m. Seimo pirmininko pavaduotojo patarėjas, nuo 2009 m. Švietimo ir mokslo ministro Gintaro Steponavičiaus patarėjas.

Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. Nuo 2011 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys. 

Žmona Jūratė, sūnus Rimantas.

Visuomeninė veikla 
2001-2008 m. – Žaslių bendruomenės veiklos centro įkūrėjas ir tarybos pirmininkas. Kartu su bendraminčiais organizuoja miestelio gyventojų kultūrinį, sportinį gyvenimą, skatina bendruomenės narių pilietinį aktyvumą. Nuo 2001 m. Pilietinių iniciatyvų centro narys.

Šaltiniai 

Lietuvos pedagogai
Lietuvos mokyklų direktoriai
Zubara

Zubara (, Al Zubarah ar Az Zubarah) – sugriuvęs ir apleistas miestas Kataro pusiasalio šiaurės vakarų pakrantėje,105 km nuo Kataro sostinės Dohos, priklauso Šamalo savivaldybei. 826 gyventojai (2004 m. duomenimis). Tai buvo įtvirtintas miestas su vidinėmis ir išorinėmis sienomis.

Zubaros fortas 
Zubara žinomas dėl savo senos tvirtovės, pastatytos 1938 m. Kataro šeicho Abdula bin Jasimas al Tanis įsakymu ir atstatytas 1987 m. kaip muziejus. Jis skiriasi nuo Murair forto, kuris buvo pastatytas už Zubaros miesto ribų.

Nuorodos 
 Zubaros forto nuotraukos

Šaltiniai 

Kataro miestai
Kosu tvenkinys

Kosu tvenkinys, Kosu ežeras () – didžiausias tvenkinys Dramblio Kaulo Krante. Įrengtas šalies centrinėje dalyje, Bandamos upės slėnyje. Ilgis ~150 km. Sudarytas 1972–1978 m. pastačius užtvanką prie Kosu gyvenvietės. Skirtas energetikos ir irigacijos reikmėms. Dėl tvenkinio ~85 tūkst. baulių tautos žmonių turėjo palikti savo žemes.

Šaltiniai 

Afrikos tvenkiniai
Dramblio Kaulo Kranto geografija
Choras (Kataras)

Choras () – miestas, įsikūręs Persų įlankos pakrantėje, šiaurės Katare, 50 km į šiaurę nuo Dohos, Kataro sostinės. Chauro savivaldybės administracinis centras. 17642 gyventojai (2004 m. duomenimis). Miesto pavadinimas arabiškai reiškia „nedidelė įlanka“. Koras yra naftos industrijos darbuotojų namai, dėl Kataro šiaurinių naftos ir gamtinių dujų laukų, bei industrinio Ras Laffan miesto.

Kore gerai žinomas Al-Sultan paplūdimio viešbutis ir poilsiavietė, rūmai, kurie perdaryti į viešbutį, taip pat modernios ir istorinės mečetės. Pagrindinė miesto pramonės šaka – žvejyba. Čia yra keletas paplūdimių, supančių Korą.

Istorija 
Koras valdomas Al-Thani giminės iki šių dienų. Manoma, kad Al Mohanadi giminė, kuri gyveno Kore susiformavo XIX a. pabaigoje. Giminė susideda iš 7 beduinų ir persų šeimų. Mūsų laikais dauguma Koro piliečių yra iš minėtų šeimų.

Šaltiniai 

Kataro miestai
Filipas Fortunatovas

Filipas Fortunatovas (, 1848 m. sausio 2 d. Vologda – 1914 m. rugsėjo 20 d. Kosalma prie Petrozavodsko) – rusų kalbininkas, Maskvos lingvistinės mokyklos įkūrėjas.

Biografija 
1868 m. baigė Maskvos universitetą. Tobulinosi Leipcige, Berlyne, Tiubingene, Karaliaučiuje, Paryžiuje, Londone. 1876–1902 m. dėstė Maskvos universitete, nuo 1884 m. profesorius. Pirmasis nuo 1878 m. Rusijos universitetuose pradėjo dėstyti lietuvių kalbą. Nuo 1902 m. dirbo Peterburgo mokslų akademijos Rusų kalbos ir literatūros skyriuje. 1898 m. Peterburgo mokslų akademijos narys korespondentas, nuo 1902 m. tikrasis narys, 1907 m. Lietuvių mokslo draugijos garbės narys. Bendravo su Jonu Spuduliu.

Mokslinė veikla 
Tyrė įvairias indoeuropeistikos problemas, daugiausia fonetiką. Kalbą suvokė kaip tam tikrą sistemą, griežtai skyrė sinchroniją ir diachroniją. Pirmasis išanalizavo prūsų kalbos kirtį ir priegaidę, nustatė keletą bendrų baltams ir slavams kirčiavimo dėsningumų, atskirai nuo F. de Sosiūro suformulavo kirčio nukėlimo baltų ir slavų kalbose dėsnį (Sosiūro-Fortunatovo dėsnis).

1871 m. kartu su V. Mileriu atvyko į Lietuvą, į Andriaus Botyriaus tėviškę Triobiškių kaime, netoli Liudvinavo, kur užrašė 150 lietuviškų dainų, pasakų, priežodžių. Liudvinavo šnektos aprašą ir didesnę dalį surinktos tautosakos paskelbė Maskvos universiteto leidinyje Izvestija Moskovskogo universiteta (nr. 1-2/3, 1872 m.). Redagavo dalį Antano Juškos žodyno (A-D raides), parašė įžangą. Su Eduardu Volteriu rengė naują Mikalojaus Daukšos „Postilės“ leidimą (3 sąsiuviniai, 1904–1927 m.). Prisidėjo prie spaudos draudimo lotyniškais rašmenimis panaikinimo.

Mokiniai – žymūs rusų ir užsienio kalbininkai: Aleksejus Šachmatovas, Viktoras Poržezinskis, Dmitrijus Ušakovas, Jonas Jablonskis, Jozepis Mikola, Holgeris Pedersenas, Olafas Brochas ir kiti.

Bibliografija 
 Избранные труды, т. I–II. М., 1956.

Šaltiniai 

Baltistai
Rusijos kalbininkai
Rusijos literatūrologai
Peterburgo mokslų akademijos nariai
Fonetikai
Jaugiliai

Jaugiliai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, Krakių seniūnijoje, 4 km į šiaurę nuo Krakių. Ties kaimu yra kelių  ir  sankirta. Pietvakariniu pakraščiu teka Jaugila, telkšo Jaugilių ežeras.

Istorija 
XX a. pr. Jaugiliai buvo dvaro valda ir okolica Krakių valsčiuje. Dvaro valda priklausė Liudkevičiams, o okolicos žemės – Malinavičiams, Valatkoms ir Savičiams.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Eugenija Šulgaitė

Eugenija Šulgaitė-Karkienė (1923 m. birželio 1 d. Raguvoje, Panevėžio apskritis – 2014 m. liepos 28 d. Panevėžyje) – Lietuvos teatro ir kino aktorė. Palaidota Ramygalos g. kapinėse Panevėžyje.

Biografija 
Mokėsi Raguvos progimnazijoje, 1943 m. baigė Panevėžio mergaičių gimnaziją. 1942–1944 m. mokėsi Panevėžio dramos teatro vaidybos studijoje. 1945–1998 m. Panevėžio J. Miltinio dramos teatro aktorė.

Teatre sukūrė daugiau kaip 100 vaidmenų: Irinos Arkadinos, Hedos Gabler, Ledi Makbet ir kt. Kine dažniausiai vaidino patraukiančios gyvenimiška išmintim ir šiluma žmonos-motinos tipą. 

Vyras – aktorius Gediminas Karka (1922–1991). Vaikai – dvyniai Andrius Karka ir Kristina Karkaitė-Mazūrienė (g. 1948).

Filmografija 
 1959 m. Adomas nori būti žmogumi, rež. Vytautas Žalakevičius
 1961 m. Valstietė Budrienė – Kanonada, rež. Arūnas Žebriūnas, Raimondas Vabalas
 1962 m. Motina – Žingsniai naktį, rež. Raimondas Vabalas
 1963 m. Marija Rimšienė – Vienos dienos kronika, rež. Vytautas Žalakevičius
 1965 m. Motina Lokienė – Niekas nenorėjo mirti, rež. Vytautas Žalakevičius
 1968 m. Rytų koridorius, rež. Valentinas Vinogradovas
 1972 m. Blindos motina – Tadas Blinda, rež. Balys Bratkauskas
 1973 m. Juozo motina – Laimingas laimės neradęs, rež. Algirdas Araminas
 1976 m. Sonetų vainikas, rež. Valerijus Rubinčikas
 1976 m. Koga – Kardo šešėlyje, rež. Imants Krenbergs, Rygos KS
 1976 m. Motina – Virto ąžuolai, rež. Gytis Lukšas
 1976 m. Vainorienė („Katrė Pypkiorė“) – Sodybų tuštėjimo metas, rež. Almantas Grikevičius
 1978 m. Jomanto motina – Pasigailėk mūsų, rež. Algirdas Araminas
 1979 m. Rupainė – Už stiklinių durų, rež. Olgerds Dunkers, Rygos KS
 1979 m. Motina Budrienė – Rungtynės nuo 9 iki 9, rež. Raimondas Vabalas
 1979 m. Luknienė – Kaimynai, rež. Vidmantas Bačiulis
 1980 m. Stanislovo motina – Faktas, rež. Almantas Grikevičius
 1982 m. Motina – Atsiprašau, rež. Vytautas Žalakevičius
 1983 m. Motina – Svetimos aistros, rež. Janis Streičs, Rygos KS
 1984 m. Sodas su vaiduokliu, rež. Olgerds Dunkers
 1986 m. Senelė Viktorija – Elektroninė senelė, rež. Algimantas Puipa
 1987 m. Šešiolikmečiai, rež. Raimundas Banionis
 1988 m. Gyvenimas po klevu, rež. Kazimieras Musnickas
 1988 m. Letos senelė – Neatmenu tavo veido, rež. Raimundas Banionis
 1997 m. Namai, rež. Šarūnas Bartas
 2003 m. Vienui vieni, rež. Jonas Vaitkus, Valdas Jakniūnas

Įvertinimas 
 1960 m. LSSR nusipelniusi artistė
 2001 m. labiausiai nusipelniusi panevėžietė

Šaltiniai 

Lietuvos aktoriai
Kubos futbolo čempionatas

Kubos futbolo čempionatas – aukščiausias Kubos futbolo federacijos divizionas, įkurtas 1912 m. Nors lyga priklauso CONCACAF, nuo 1990 m. nei vienas Kubos klubas nežaidė nei CFU klubų čempionate, nei CONCACAF Čempionų lygoje.

Lygoje dalyvauja 16 lygos klubų, suskirstytų į 4 grupes po keturis. Žaidžiama 30 turų. Grupės laimėtojai patenka į pusfinalį, kuriame kiekviena komanda žaidžia namų ir išvykos varžybas. Pusfinalių laimėtojai dalyvauja finale, kuriame išaiškėja šalies čempionas.

Nugalėtojai 

Šaltinis:

Šaltiniai 

Amerikos futbolo lygos
Kubos sportas
Grenados futbolo čempionatas

Grenados futbolo čempionatas – aukščiausia Grenados futbolo lyga, įkurta 1983 m. Organizuojama Grenados futbolo asociacijos. Kasmetiniame šalies čempionate žaidžia 10 šalies futbolo klubų. Dešimtąją, paskutinę vietą, užėmusi komanda yra perkeliama į žemesnį divizioną.

Grenados futbolo klubai nėra žaidę nei CFU klubų čempionate, nei CONCACAF Čempionų lygoje.

Nugalėtojai 

 1969–1975 : Nėra duomenų
 1975–1976 : Queens Park Rangers SC
 1977–1981 : Nėra duomenų
 1982 : Queens Park Rangers SC
 1983 : Nėra duomenų
 1984 : Queens Park Rangers SC
 1985 : Nėra duomenų
 1986 : Carenage FC
 1987–1993 : Nėra duomenų
 1994 : Queens Park Rangers SC
 1995 : Queens Park Rangers SC
 1996 : Queens Park Rangers SC
 1997 : Seven Seas Rock City
 1998 : Fontenoy United
 1999 : St. Andrews Football League
 2000 : Grenada Boys Secondary School
 2001 : Grenada Boys Secondary School
 2002 : Queens Park Rangers SC
 2003 : Carib Hurricane FC
 2004 : Nevyko
 2005 : ASOMS Paradise
 2006 : Carib Hurricane FC
 2007 : ASOMS Paradise
 2008 : Carib Hurricane FC
 2009 : Nevyko
 2010 : Nevyko
 2011 : Hard Rock FC
 2012 : Hard Rock FC
 2013 : Hard Rock FC
 2014 : ASOMS Paradise
 2015 : Carib Hurricane FC
 2016 : Nutraukta
 2017–2018 : Carib Hurricane FC
 2018–2019 : ASOMS Paradise
 2019–2020 : Nevyko

Šaltinis:

Šaltiniai 

Amerikos futbolo lygos
Grenados sportas
Marijonas Giedrys

Marijonas Giedrys (1933 m. kovo 16 d. Kaune – 2011 m. gegužės 24 d. Vilniuje) – Lietuvos kino režisierius, aktorius, scenaristas.

Biografija 
1959 m. baigė Sąjunginį kinematografijos institutą Maskvoje, mokytojas režisierius ir pedagogas Sergejus Gerasimovas. 1959–1992 m. Lietuvos kino studijos režisierius. 1964–1968 m. kūrė dokumentinius filmus. Nuo 1987 m. kūrybinio susivienijimo „LKS“ meno vadovas.

1975 m. LSSR nusipelnęs meno veikėjas. 1983 m. LSSR liaudies artistas. 

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Kūryba 
Per 30 metų nufilmavo 14 vaidybinių ir 8 dokumentinius filmus. M. Giedrys buvo realistinės pasaulėjautos menininkas. Jo filmams būdingas ryškus socialinis skambesys, didelė dramaturginė ir psichologinė veiksmo įtampa, atviros herojaus aistros.

Filmografija: 
 1960 m. Mums nebereikia; kino novelės rinkinyje „Gyvieji didvyriai“ scenarijaus autorius ir režisierius
 1962 m. Svetimi, režisierius
 1964 m. Dangus priklauso mums, režisierius
 1965 m. Jubiliejus, režisierius
 1965 m. Lino daina, režisierius
 1966 m. Žirgai ir vištos, režisierius
 1966 m. Do-re-mi, režisierius
 1967 m. Suaugusių žmonių žaidimai, režisieriaus padėjėjas, vaidino
 1967 m. Kas tu?, režisierius
 1967 m. 50-50, režisierius
 1968 m. Kalnai, kalnai..., režisierius
 1969 m. „Lietuva“, režisierius
 1970 m. Vyrų vasara, režisierius
 1971 m. Žaizdos žemės mūsų, režisierius
 1972 m. Herkus Mantas, režisierius
 1974 m. Perskeltas dangus, režisierius, scenarijaus autorius
 1975 m. Smokas ir Mažylis, vaidino, rež. Raimondas Vabalas
 1977 m. Dulkės saulėje, režisierius
 1978 m. Nesėtų rugių žydėjimas
 1981 m. Medaus mėnuo Amerikoje
 1981 m. Amerikietiška tragedija
 1984 m. Sūnus paklydėlis
 1988 m. Parodų rūmai, scenarijaus autorius ir režisierius (kartu su Andriumi Šiuša)
 1990 m. Marius (kartu su Jonu Pakuliu)

Apdovanojimai 
 1960 m. pagrindinis prizas kino novelių rinkiniui „Gyvieji didvyriai“ Karlovy Varų tarptautiniame kino festivalyje
 1973 m. LSSR valstybinė premija už filmą „Herkus Mantas“ 
 2010 m. vasario 24 d. už viso gyvenimo kūrybą paskirta Vyriausybės kultūros ir meno premija

Įdomūs faktai 
„Herkus Mantas“ – gana plačiai rodytas SSRS kino teatruose filmas. Ten jį pažiūrėjo net virš 16 mln. žiūrovų.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Apie M. Giedrį

Lietuvos scenaristai
Lietuvos kino režisieriai
LTSR valstybinės premijos laureatai
Omnipol

Omnipol () - Čekijos kompanija, prekiaujanti karine, aviacijos ir pramonės įranga.

Omnipol yra tarpininkė tarpvalstybiniuose sandoriuose, prekiaujant karine sausumos ir aviacijos technika su įvairiomis pasaulio šalimis.

Istorija 
Kompanija buvo įkurta 1934 m. kaip prekybinė kompanija, pardavinėjusi Škodos gamyklų (Škodovy závody; Pilzenas) produkciją. Kompanija turėjo prekybinius atstovus daugiau kaip 60 pasaulio šalių, todėl sėkmingai prekiavo ne tik karinės, bet ir kitokios Čekoslovakijos pramonės gaminiais.
>br>Antrasis pasaulinis karas nutraukė kompanijos veiklą.

6-ojo dešimtmečio antroje pusėje Omnipol prekinis ženklas buvo atgaivintas, įkurta nauja kompanija tokiu pačiu pavadinimu. Naujoji kompanija pradžioje daugiausia prekiavo medžiokliniais ir sportiniais šautuvais, civiliniais lėktuvais. Vėliau Omnipol buvo įgaliota prekiauti (stebint valstybės institucijoms) ir karinėmis bei saugos sistemomis. Paskutinį XX a. dešimtmetį parduodamų prekių spektras plėtėsi, ir dabar apima ne tik sausumos kariuomenės ir karo aviacijos sistemas, bet ir maisto perdirbimo ir tekstilės pramonių mašinas, vykdo aplinkos apsaugos projektus, nuomoja transporto priemones ir įrangą.

Veikla 
Omnipol kompanija, prekiaudama užsienyje, atstovauja keliasdešimties Čekijos kompanijų komercinius interesus. Omnipol tradiciškai tiekia užsienio valstybėms ginkluotosioms pajėgoms, policijai bei civilinei gynybai skirtus gaminius bei paslaugas. Ši kompanija taip pat yra pačios Čekijos kariuomenės ir policijos tiekėjas. Omnipol kompanija yra vienu iš Čekijos respublikos Gynybos pramonės asociacijos (Association of the Defence Industry) narių steigėjų.

Omnipol prekiauja:
 Vikšrinėmis ir ratinėmis karinėmis mašinomis:
 Tiltatiesėmis ir inžinerijos mašinomis
 Pėstininkų ginklais ir šaudmenimis
 Branduolinės, biologinės ir cheminės gynybos įranga
 Civiliniai ir kariniai orlaiviais, nepilotuojamais lėktuvais.
 Asmeniniais ir orlaivių stabdymo parašiutais.
 Skrydžių simuliatoriais ir treniravimo įranga
 Komponentais ir atsarginėmis dalimis.
 Alaus ir kitų gėrimų gamybos įranga
 Maisto perdirbimo įranga
 Metalo formavimo mašinomis,
• ir kt.

Nuorodos 
 OMNIPOL a.s.

Karinės technikos gamintojai
Gvadelupos futbolo čempionatas

Gvadelupos futbolo čempionatas – aukščiausia Gvadelupos futbolo lyga, įkurta 1952 m. 14 šalies klubų žaidžia kasmetiniame čempionate, kurį organizuoja Gvadelupos futbolo federacija. 3 paskutines vietas užėmusios komandos yra perkeliamos į žemesnę lygą (pranc. Guadeloupe Championnat de Promotion Honneur Régionale).

1998 m. L’Etoile de Morne-à-l’Eau futbolo klubas dalyvavo CFU klubų čempionate. Nuo to laiko, nei vienas Gvadelupos klubas nežaidė nei CONCACAF Čempionų lygoje, nei CFU klubų čempionate.

Gvadelupos futbolo klubai gali dalyvauti Prancūzijos futbolo taurėje.

2008–2009 m. sezono metų komandos 

 Amical Club Marie Galante
 L’Etoile de Morne-à-l’Eau
 AS Dragon (Gosier)
 La Gauloise de Basse-Terre
 Evolucas (Lamentin)
 CS Moulien
 Camaz 89 (Capesterre Belle-Euve)
 Racing Club de Basse-Terre
 Red Star Baie Mahault (Baie-Mahault)
 Solidarité Scolaire (Baie-Mahault)
 JS Vieux-Habitants
 USR Sainte-Rose
 US Baie-Mahault
 Jeunesse Evolution (Abymes)

Nugalėtojai

Nuorodos 
France - D.O.M. - Guadeloupe - List of Champions, RSSSF.com
Guadeloupe Division of Honor summary (SOCCERWAY)

Amerikos futbolo lygos
Gvadelupa
Henrikas Zabulis

Henrikas Zabulis (1927 m. vasario 18 d. Virkščiuose, Ukmergės apskritis – 2010 m. rugsėjo 11 d. Vilniuje) – sovietinės Lietuvos politinis veikėjas, filologas, pedagogas, rašytojas.

Biografija 
1939 m. baigė Šešuolių pradžios mokyklą ir įstojo į Ukmergės gimnaziją. 1943 m. iš jos perėjo į Ukmergės mokytojų seminariją, kurią baigė 1945 m.

1950 m. Vilniaus universitete baigė klasikinę filologiją. 1955–1958 m. Maskvos universiteto Klasikinės filologijos katedros aspirantas.

1950–1951 m. Lietuvos radijo pranešėjas. 1951–1955 m. LSSR „Žinijos“ draugijos valdybos referentas, atsakingasis sekretorius. 1952–1955 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame institute. Nuo 1958 m. Vilniaus universitete dėstė lotynų ir graikų kalbos antikinę literatūrą, estetiką, retoriką.

1972 m. profesorius. 1983 m. Maskvoje apgynė habilitacinį darbą, filologijos mokslų daktaras.  1977 m. LSSR nusipelnęs mokslo veikėjas.

1962–1966 m. LSSR Aukštojo ir spec. vidurinio mokslo komiteto pirmininkas. 1966–1988 m. aukštojo ir spec. vidurinio mokslo ministras. 1988–1990 m. LSSR Liaudies švietimo ministras. 1964–1966 m. kandidatas į LKP CK narius, nuo 1966 m. LKP CK narys. 1967–1990 m. LSSR AT deputatas.

Svarbiausi darbai 
 Aukštasis mokslas Lietuvoje, 1968, anglų k.
 Vilniaus universitetas Lietuvos istorijoje, 1979, rusų k.
 Respublikos idealai Romos aukso poezijoje, 1982.
 Knygelė apie pakylėtumą, kažkada Longinui priskirta, 1997. Už pastarąją 1998 m. apdovanotas Lietuvos mokslo premija. 

Iš graikų ir lotynų kalbų išvertė Katulo „Lyriką“ (1969), Euridipo „Hipolitą Apvainikuotąjį“ (1973), Horacijaus „Lyriką“ (1977).

Šaltiniai 

Lietuvos mokslo premijos laureatai
Lietuvos TSR politiniai veikėjai
Lietuvos švietimo ministrai
Lietuvos rašytojai
Lietuvos diktoriai
Lietuvos TSR ministrai
Genionys

Genionys – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Žilinų, prie Dusmenų miškų. Stūkso akmuo Kiškio bažnyčia (archeologijos paminklas). Prie kaimo telkšo Urmio ežeras. Praeina keliukas Sarapiniškės–Diržamenys.

Gyventojai 

1866 m. iš 80 gyventojų 72 buvo katalikai, 8 žydai.

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Maksimonys (Varėna)

Maksimonys – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Merkinės, Nemuno dešiniajame krante (priešais Jonionis), šalia Straujos žiočių. Šiaurinės sodybos siekia Pakampio ežerą. Nemuno pakrantėje aptikta Maksimonių akmens amžiaus gyvenvietė ir stovyklavietės (vėlyvasis mezolitas ir neolitas).

Gyventojai

Žymūs žmonės
 Vytas Milius (g. 1949 m.), teisėjas, Lietuvos apeliacinio teismo pirmininkas.

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės