joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sochačevas

Sochačevas () – miestas vidurio Lenkijoje. Sochačevo apskrities administracinis centras. Nuo 1999 m. priklauso Mazovijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Skernevicų vaivadijoje. 37 374 gyventojai (2011 m. duomenys).

Sochačeve yra siaurojo geležinkelio muziejus.

Istorija 
Pirmą kartą paminėtas 1138 m. dokumente, kai Lenkijos kunigaikštis Boleslovas III Kreivaburnis mirė vietiniame benediktinų vienuolyne. Iki 1221 m. Sochačevas buvo svarbus administracinis centras. XIII a. pirmoje pusėje pradėtos statyti dvi bažnyčios. 1257 m. užbaigtos ir pašventintos Plocko vyskupo.

Iki 1368 m. turėjo miesto teises (tiksli miesto teisių suteikimo data nėra žinoma). 1476 m. vasario 4 d. aneksuotas Lenkijos karalystės. 1478 m. baigtos statyti dar dvi bažnyčios. 1487 m. pastatyta ligoninė. 1461, 1506, 1539, 1590, 1618 ir 1644 m. miestas buvo sudegintas.

1570 m. turėjo 3 000 gyventojų. Sochačeve buvo medinė gynybinė siena, medinis tiltas per Bzurą. 1590 m. liepos mėn. gaisro metu sudegė trečdalis miestelio. Po Švedų tvano, 1661 m., miestelyje liko 13 gyvenamų pastatų. 1793 m. buvo okupuotas Prūsijos karalystės.

Galerija

Lenkijos miestai
Sremas

Sremas (; ) – miestas vidurio Lenkijoje. Sremo apskrities administracinis centras. Nuo 1999 m. priklauso Didžiosios Lenkijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Poznanės vaivadijoje. Per miestą teka Varta. 30 343 gyventojai (2011 m. duomenys). Nutolęs 45 km į pietus nuo Poznanės.

Svarbus pramonės centras. Veikia metalurgijos, baldų, transporto, tekstilės, langų ir durų bei maisto perdirbimo gamyklos.

Istorija 
Įkurtas X a. 1253 m. suteiktos savivaldybių teisės. Valdant Boleslovui Narsiajam, gyvenvietė turėjo gynybinę sieną. XIV a. tapo karališkuoju miesteliu.

Po Pirmojo pasaulinio karo tapo Antrosios Lenkijos Respublikos dalis.

Galerija

Lenkijos miestai
Vongrovecas

Vongrovecas () – miestas Didžiosios Lenkijos vaivadijoje, šiaurės vakarų Lenkijoje, 60 km nuo Poznanės, 40 km nuo Gniezno ir 70 km nuo Bydgoščiaus. 25 313 gyventojų (2011 m. duomenys).

Svarbus susisiekimo mazgas. Išvystyta mašinų, maisto perdirbimo ir baldų gamyba. Turizmo centras. Mieste yra keli viešbučiai.

Istorija 
Dabartinio miesto teritorijoje gyvenvietę, vadintą Prostynie, įkūrė vienuoliai. Rašytiniuose šaltiniuose, kaip Vongrovecas, pirmą kartą paminėtas 1381 m. Tais pačiais metais suteiktos miesto teisės. XV ir XVI a. buvo svarbus prekybos ir gamybos (daugiausia tekstilės) centras. 1656 m., Švedų tvano metu, sudegintas Karolio Gustavo pajėgų. Po 1793 m. Abiejų Tautų Respublikos padalijimo atiteko Prūsijos karalystei. 1807 m. perduotas valdyti Varšuvos kunigaikštystei.

Lenkijos miestai
Tommy Nilsson

Erik Tommy Nilsson (g. 1960 m. kovo 11 d. Stokholme) – švedų roko dainininkas ir kompozitorius.

Karjera 

8-tojo dešimtmečio pabaigoje atlikėjas buvo švedų sunkiojo metalo grupės „Horizont“ dainininkas. Grupė išleido du albumus, tačiau prancūzų prodiuseris Yves Accary susisiekė su Nilsson ir pasiūlė pasirašyti sutartį su prancūzų įrašų kompanija. Atlikėjas Prancūzijoje išpopuliarėjo 1981 metais su daina „No Way No How“, buvo parduota apie vieną milijoną kopijų, o to paties pavadinimo albumas – 200 000 kopijų. Albume „No Way No How“ vyrauja disko muzika ir baladės. Kitas jo albumas „Tommy Nilsson“ buvo išleistas 1982 metais, jį sudarė Tommy Nilsson ir Alex R Contanstinos sukurtos dainos. Tai buvo roko stiliaus albumas, įrašytas Stokholme ir Los Andžele, tačiau sėkmės nesulaukė.

1985 metais atlikėjas buvo glam metal grupės „Easy Action“ narys, kartu išleido du albumus. 1986 metais grupė galiausiai iširo ir Nilsson pradėjo solinę karjerą. 1989 metais jis atstovavo Švedijai 1989 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, atlikęs baladę „En dag“ užėmė ketvirtą vietą, iš viso surinkęs 110 taškų. Kūriniai „Allt som jag känner“ (su Tone Norum) (1987), „Öppna din dörr“ (1994), „Dina färger var blå“ (1996) ir „Amelia“ (2005) Švedijoje tapo hitais, o 1988 m. pelnė geriausio Švedijos dainininko apdovanojimą.

2001 metais dainų rinkinys „En samling 1981–2001“ Švedijoje tapo platininiu. 2007 metais Nilsson dalyvavo Švedijos nacionalinėje „Eurovizijos“ dainų konkurso atrankoje, tačiau su daina „Jag tror på människan“ finale užėmė paskutinę vietą.

Diskografija

Albumai 
 1982 – Tommy Nilsson
 1988 – It!
 1990 – Follow the Road
 1994 – En kvinnas man
 1996 – Så nära
 1999 – Fri att vara här
 2005 – Tiden före nu
 2010 – I år är julen min
 2013 – Stay Straight on the Current Road

Singlai 
 1981 – In The Mean Meantimes / No Way No How
 1981 – Radio Me
 1987 – Allt som jag känner (su Tone Norum)
 1987 – My Summer With You (su Tone Norum)
 1988 – Miss My Love
 1988 – Maybe We’re About To Fall In Love
 1989 – En dag
 1989 – Time (su Zemya Hamilton)
 1990 – Too Many Expectations
 1990 – Looking Through the Eyes of a Child
 1990 – Don’t Walk Away
 1991 – Long Lasting Love
 1994 – Öppna din dörr
 1994 – En kvinnas man
 1994 – Lämnar du mig
 1994 – Marianne
 1996 – Dina färger var blå
 1996 – Om jag är den du vill ha
 1996 – Å så nära
 1996 – Du är för mig
 1999 – Här är jag nu
 1999 – Din skugga på mitt täcke
 2001 – När du är här
 2002 – Nu är tid att leva (su Åsa Jinder)
 2005 – Amelia
 2005 – Allt ditt hjärta är
 2006 – Vi brann
 2007 – Jag tror på människan

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

|-

Švedijos roko atlikėjai
Švedijos atstovai Eurovizijoje
Petrašiūnų tiltas

Petrašiūnų tiltas – siaurojo geležinkelio tiltas Petrašiūnuose (Klovainių sen.), Pakruojo rajone, nutiestas per Mūšos upę kelyje . Greta jo ant praplatintų atramų įrengtas šiuolaikinis tiltas automobilių eismui.

Tiltas pastatytas 1937 m., priklauso siaurojo geležinkelio kompleksui (u.k. ), yra regioninis technikos paminklas, 1996 m. įrašytas į Kultūros paveldo registrą (u.k. ). Tiltas nenaudojamas ir yra užtvertas, stūkso neveikiančioje siauruko atšakoje, vedančioje nuo Petrašiūnų geležinkelio stoties į Linkuvą.

Konstrukcija 

Tilto tūrinė erdvinė kompozicija: plieninių sijų, 6 tarpatramių, vienkelis tiltas. Tilto ilgis – 74,2 m, 6 angos po 10,7 m. Automobilių tilto plotis – 7,0 m, su vienu 1,5 m pločio šalitilčiu pėstiesiems, geležinkelio tilto plotis – 4,4 m. Buvusi važiuojamoji kelio dalis rytų pusėje neišlikusi. 1957 m. tiltas išplatintas iki automobilių tilto. Geležinkelio tilto perdangos plieninės, automobilių tilto – gelžbetoninės.

Tilto konstrukcijas laiko 2 kranto betoninės atramos-ramtai ir 5 vidurinės betoninės atramos-taurai, kurie remiasi į gelžbetoninius pamatus. Geležinkelio tilto atramos sublokuotos su naujo automobilių tilto atramomis. Panaudotos plieninės dvitėjinės sijos. Inžinerinė įranga - atraminiai plieniniai guoliai. Ant geležinkelio tilto pakloti mediniai pabėgiai su medinėmis tvirtinimo sijomis (išlikę tik jų fragmentai). Senosios betoninės atramos padengtos tašyto granito blokais.

Nuorodos 

 Tiltas per Mūšą Pakruojo–Linkuvos kelio nr. 151 8,5 km (Petrašiūnų tiltas)  (Henriko Kebeikio kolekcija, 31-34 nuotraukos)

Lietuvos tiltai
Pakruojo rajono paveldas
Rimšonių tiltas

Rimšonių tiltas – nenaudojamas siaurojo geležinkelio tiltas Rimšonių kaime, apie 1 km į rytus nuo Petrašiūnų (Klovainių sen.), Pakruojo rajone. Nutiestas per Daugyvenės upę siauruko atšakoje, vedančioje iš Petrašiūnų geležinkelio stoties į Joniškėlį. Greta jo, už 120 m į žemupio pusę, matomas automobilių tiltas kelyje .

Tiltas yra regioninės reikšmės technikos paminklas. 2009 m. įrašytas į Kultūros paveldo registrą (u.k. ), yra siaurojo geležinkelio komplekso dalis (u.k. ). Nenaudojamas tiltas užtvertas, nelikę apsauginių turėklų, kelio sankasoje išlikusius bėgius slepia vešli žolė, krūmokšniai. 1944 m. jį buvo susprogdinę vokiečiai. Paskutiniai traukiniai čia pravažiavo 1984 m.

Konstrukcija 

Tiltas vienkelis, 3 tarpatramių, perdangoje – plieninės dvitėjinės kniedytos sijos. Perdanga remiasi ant atraminių plieninių guolių. Pamatai gelžbetoniniai. Ant jų įrengtos 2 kranto betoninės atramos-ramtai ir 2 vidurinės betoninės atramos-taurai. Bėgius laiko mediniai pabėgiai su medinėmis tvirtinimo sijomis

Šaltiniai 

Geležinkelio tiltai Lietuvoje
Pakruojo rajono paveldas
Teodoras Kazimieras Valaitis

Teodoras Kazimieras Valaitis (1934 m. liepos 4 d., Kaunas – 1974 m. rugsėjo 21 d.) – Lietuvos skulptorius ir tapytojas.

Biografija 
1959 m. baigė skulptūrą LTSR Valstybiniame dailės institute, 1961 m. pradėjo dirbti interjero skulptūros srityje. 1965 m. Vilniaus restoranui „Gintaras“ sukūrė dekoratyvinę sienelę, kurią 1966 m. pritaikė dekoruoti Lietuvos skyrių Leipcigo pavasarinėje mugėje. Kūrinio montavimas buvo pirma menininko išvyka už TSRS ribų. 1968 m. suvaidino dailininką Algirdo Aramino režisuotame filme „Kai aš mažas buvau“. Filmuodamasis pradėjo tapyti didelio formato paveikslus. 1969 m. pasaulinei parodai „Expo-70“ (Osaka) sukūrė biomorfų sienelės projektą, kuris liko neįgyvendintas. 1971 m. suvaidino viduramžių raitelį Almanto Grikevičiaus režisuotame filme „Herkus Mantas“. 1973 m. sukūrė kinetinę metalo skulptūrą „Vėtrungė“ (Lazdynų mikrorajonas, Vilnius). 1974 m. pavasarį dirbo Dailininkų kūrybos namuose Palangoje. Rugsėjo 21 d. neaiškiomis aplinkybėmis žuvo Smiltynėje. Oficiali versija – užduso gaisre. Palaidotas Vilniuje, Saulės kapinėse.

Kūriniai 
 „Saulė“, kalstyto metalo bareljefas kavinei „Dainava“, Vilnius, 1963 m.
 „Nemuno kraštas“, metalo kompozicija restoranui „Nemunas“, Alytus, 1964 m.
 Interjero dekoracijos restoranui „Vasara“, Palanga, 1964 m.
 Dekoratyvinė sienelė restoranui „Gintaras“, Vilnius, 1965 m.
 „Laivas“, dekoratyvinė kompozicija restoranui „Palanga“, Vilnius, 1965 m.
 Dekoratyvinis pano TSRS paviljono okeanografijos skyriuje pasaulinei parodai „Expo-67“, Monrealis, 1967 m.
 Brangių ir pusbrangių akmenų stendas TSRS paviljonui San Paulo tarptautinėje mugėje, San Paulas, 1969 m.
 Dekoratyvinė kompozicija restoranui „Šaltinėlis“, Vilnius, 1970 m.
 „Karys“, skulptūra, 1970 m.
 „Vėtrungė“, kinetinė metalo kompozicija, Vilnius, 1973 m.
 Vilniaus Gaono paminklas, gipsinis modelis.
 „Žiedas“, metalo plastikos skulptūra, „grojanti“ pučiant vėjui. Jaunimo parkas, Alytus, 1982 m.

Šaltiniai 

Lietuvos skulptoriai
Lietuvos tapytojai
Radviliškio Šv. apaštalų Petro ir Povilo sentikių cerkvė

Radviliškio sentikių cerkvė – rusų sentikių maldos namai Radviliškyje, Sakalausko g. 15, įsikūrę šalia pervažos į Radviliškio geležinkelio stotį. 

Cerkvė priklauso Radviliškio sentikių religinei bendruomenei. Statinys medinis, stačiakampis, paprastos architektūros, tūris primena gyvenamąjį namą. Lakoniškų formų pastatas bebokštis, su dviem kupoliukais ir kryžiais, kylančiais virš dvišlaičio stogo kraigo. Šoninius fasadus skaido stačiakampės durų ir langų angos, galinės sienos ir frontonai – aklini.

Parapijoje yra sentikių kapinės Radviliškyje ir Dvarčiūnuose.

Istorija 

Sentikių cerkvė (buv. Šv. Vladimiro stačiatikių cerkvė) pastatyta 1881 m. Jos fundatorius–  stambiausios Rusijos geležinkelių magnatų šeimos atstovas Vladimiras fon Mekas. 1892 m. padidinta. 1948 m. sovietmečiu uždaryta ir nacionalizuota. Nuo 1955 m. priklausė buitinam kombinatui. Atgimimo laikais buvo perduota sentikių bendrijai ir atkurta. 2012 m. atnaujinta.

Literatūra 

 Nijolė Steponaitytė. Stačiatikių ir sentikių architektūra Lietuvoje. Archiforma, Nr. 41

Šaltiniai

Nuorodos 

 Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
 Lietuvos sentikių svetainė
 Lietuvos sentikių kultūros paveldas 

Lietuvos sentikių cerkvės
Radviliškio rajono bažnyčios
Sahlene

Anna Cecilia Sahlin (g. 1976 m. gegužės 11 d. Sioderhamne) – Švedijos dainininkė, geriau žinoma kaip Anna Sahlene (anksčiau Sahlene). 2002 m. ji atstovavo Estijai „Eurovizijos“ konkurse su daina „Runaway“.

Biografija 

Gimė 1976 m. gegužės 11 d. Švedijos miestelyje Sioderhamne. Sahlene buvo vyriausias vaikas šeimoje, turi tris jaunesnius brolius ir tris jaunesnes seseris. Atlikėja dainuoja nuo mažens, be to, groja fortepijonu, violončele, gitara ir obojumi.

Savo karjerą pradėjo kaip aktorė: būdama devynerių metų, atliko pagrindinį vaidmenį filme „Alla vi barn i Bullerbyn“ (1986), pastatytame pagal Astridos Lindgren knygą „Padaužų kaimo vaikai“, o sekančiais metais pasirodė ir filmo tęsinys – „Mer om oss barn i Bullerbyn“.

Būdama 18-os metų, Sahlene persikėlė į Stokholmą, kur pradėjo dainininkės karjerą. Kelerius metus ji buvo Gospelo muziką atliekančios grupės „One Voice“ narė. „One Voice“ buvo pasirodę su garsiausiais Švedijos atlikėjais, tokiais kaip Eric Gadd, Carola Häggkvist ir Robyn. 1999 m. grupė pasirodė „Eurovizijos“ dainų konkurse kaip Charlotte Nilsson pritariantieji dainininkai, kur su daina „Take Me to Your Heaven“ laimėjo konkursą. 2000 metais šiame konkurse Sahlene pasirodė kaip Maltos atstovės Claudette Pace pritariančioji vokalistė.

Sahlene pirmasis solinis singlas buvo išleistas 2000 metais pavadinimu „The Little Voice“ (singlas didelio populiarumo nesulaukė, tačiau 2004 metais kūrinį perdainavo Hilary Duff). 2002 metais atlikėja išgarsėjo Europoje, kai su daina „Runaway“ „Eurovizijos“ konkurse atstovavo Estijai. „Runaway“ tapo populiarus ne tik Estijoje ir Švedijoje, bet ir kitose Šiaurės Europos ir Baltijos šalyse, taip pat Šveicarijoje ir Prancūzijoje.

2009 metais Sahlene su Maria Haukaas Storeng dalyvavo Švedijos muzikiniame konkurse „Melodifestivalen“ su daina „Killing Me Tenderly“.

Diskografija

Albumai 
 It’s Been A While (2003)
 Photograph (2005)
 Roses (2012)

Nuorodos 

 Oficiali svetainė 

|-

Švedijos dainininkai
Pop atlikėjai
Estijos atstovai Eurovizijoje
2002 m. Eurovizijos dalyviai
Tony Bennett

Entonis Dominikas Benedetas (, labiau žinomas kaip Tony Bennett; g. 1926 m. rugpjūčio 3 d. Niujorke) – JAV dainininkas ir tapytojas. Jis laimėjo 17 „Grammy“ apdovanojimų ir 2 „Emmy“ apdovanojimus.

Biografija 

A. Benedetas mokėsi Niujorko Aukštojoje dailės ir dizaino mokykloje (High School of Art and Design). Jis pradėjo dainuoti dar paauglystėje. Po tarnavimo JAV kariuomenėje per Antrąjį pasaulinį karą, jis 1950 m. pasirašė sutartį su įrašų kompanija „Columbia Records“. Jo pirmasis hitas buvo „Because of You“ (1951 m.). Jis sugrįžo į populiarumą XX a. 9-ojo deš. pabaigoje.

Nuo 2006 m. A. Benedetas yra išleidęs duetų albumus su jaunesniais atlikėjais, tokiais kaip Bono, Paul McCartney, Elton John, Mariah Carey ir Lady Gaga.

Jo pirmoji žmona buvo Patricia Beech, antroji žmona buvo Sandra Grant. Jo dabartinė žmona Susan Crow. Jo vaikai: D’Andrea Benedetto, Daegal Benedetto, Joanna Benedetto, Antonia Benedetto.

JAV dainininkai
Françoise Hardy

Françoise Madeleine Hardy (g. 1944 m. sausio 17 d. Paryžiuje) – prancūzų dainininkė, aktorė, rašytoja ir astrologė.

Biografija 

Françoise Hardy jau septintajame dešimtmetyje buvo viena populiariausių Prancūzijos pop atlikėjų. Vienas jos karjeroje didžiausių hitų Prancūzijoje tapo 1962 metais išleista daina „Tous les garçons et les filles“. 1963 metais su kūriniu „L’amour s’en va“ atstovaudama Monakui 1963 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, užėmė penktą vietą.

Kine Françoise debiutavo 1963 m. filme „Slott i Sverige“. Iš viso aktorė nusifilmavo dvylikoje filmų.

1994-aisiais atlikėja su grupe „Blur“ įrašė dainą „To the End“.

Françoise nuo 9-to dešimtmečio domisi astrologija ir nuo to laiko išleido keletą knygų šia tema. 2008 m. spalio mėnesį paskelbta jos autobiografija „Le Désespoir des singes… et autres bagatelles“, o 2012 metais išleistas romaną „L’Amour fou“.

Asmeninis gyvenimas 
Nuo 1981 m. yra ištekėjusi už dainininko ir aktoriaus Jacques Dutronc. Pora turi sūnų Thomas Dutronc (gimęs 1973 m.).

Nuorodos 

 Oficiali svetainė 

|-

Prancūzijos dainininkai
Pop atlikėjai
Prancūzijos aktoriai
Monako atstovai Eurovizijoje
1963 m. Eurovizijos dalyviai
Joy Fleming

Joy Fleming (tikrasis vardas Erna Raad; 1944 m. lapkričio 15 d. Rokenhauzene, Reino kraštas-Pfalcas – 2017 m. rugsėjo 27 d. Zinsheime) buvo Vokietijos džiazo, bliuzo ir pop muzikos dainininkė, geriausiai žinoma kaip Vokietijos atstovė 1975 m. „Eurovizijos“ konkurse, vykusiame Stokholme. Jame su daina „Ein Lied kann eine Brücke sein“ užėmė 17 vietą tarp 19 kitų šalių atstovų.

Kartu su Marc Berry 1986 metais dalyvavo Vokietijos nacionalinėje atrankoje į 1986 m. „Euroviziją“, tačiau su daina „Miteinander“ užėmė ketvirtą vietą ir tarptautiniame konkurse dalyvauti negalėjo. Vėliau atlikėja dar du kartus bandė patekti į „Euroviziją“ – 2001 metais atrankoje su Lesley Bogaert ir Brigitte Oelke su daina „Power of trust“, o sekančiais metais su grupe „Jambalaya“ pasirodė su kūriniu „Joy to the World“. Abu kartus dalyviai nacionaliniame konkurse užėmė antrąją vietą.

Nuorodos 

 Diskografija Discogs svetainėje

|-

Vokietijos atlikėjai
Džiazo atlikėjai
Bliuzo atlikėjai
Pop atlikėjai
Vokietijos atstovai Eurovizijoje
1975 m. Eurovizijos dalyviai
Sonja Lumme

Sonja Lumme (g. 1961 m. spalio 6 d. Kristinestad) – Suomijos pop muzikos dainininkė.

Atlikėjos karjera prasidėjo 8-to dešimtmečio pabaigoje, išleidus debiutinį singlą „Hi-Hat“, tačiau išgarsėjo 9-ajame dešimtmetyje, kai Sonja išleido debiutinį albumą „Anna olla vapaa“. 1985 metais Sonja Lumme atstovavo Suomijai 1985 m. „Eurovizijoje“ su daina „Eläköön elämä“.

Nuo 2008 m. yra MTV3 kanalo laidos „Ihana piha“ vedėja, o nuo 2011 m. dirba radijuje „Radio Nova“. Sonja yra ištekėjusi už aktoriaus ir operos dainininko Arne Nylanderin.

Diskografija 
 Anna olla vapaa (JP-Musiikki, 1983)
 Päivä ja yö (JP-Musiikki, 1984)
 Easy Life (JP-Musiikki, 1985)
 Sonja (Finnlevy, 1990)
 Sonja ja Timo (Inmusic, 1998)
 Kissanainen (Inmusic, 2003)
 Meri ja tuuli (Inmusic, 2007)

Nuorodos 
 Atlikėjos tinklalapis

|-

Suomijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Suomijos atstovai Eurovizijoje
Sen Deni vienuolyno bazilika

Sen Deni vienuolyno bazilika (pranc. Basilique royale de Saint-Denis arba Basilique Saint-Denis) – didelė viduramžių vienuolyno bažnyčia Sen Deni komunoje, šiandieniniame šiauriniame Paryžiaus priemiestyje. Pastatas yra unikalus istoriniu ir architektūriniu atžvilgiu bei yra laikomas pirmąja gotikine kada nors pastatyta bažnyčia.

Istorija 
Senovės Romos laikais dabartinės bazilikos vietoje buvo galų-romėnų kapinės. Žmonių, kurie buvo čia palaidoti, tikėjimas turėjo krikščioniško bei prieškrikščioniško kulto bruožų. Katedros požemiuose vis dar galima rasti  anksčiau Sen Deni bazilikos vietoje stovėjusių pastatų archeologines liekanas. Apie 475 m. Šv. Ženevjeva nusipirko žemės ir pastatė Sen Deni koplyčią, o apie 630 m. Dagobertas I padidino bažnyčią ir įkūrė benediktinų vienuolyną. 

Bazilika tapo piligrimystės ir Prancūzijos karalių laidojimo vieta. Bazilikoje buvo palaidotas beveik kiekvienas karalius, valdęs nuo X iki XVIII a. bei daug anksčiau valdžiusių karalių. Bazilika nebuvo naudojama karalių karūnacijai, nes ši funkcija buvo priskirta Reimso katedrai. Tačiau karalienės buvo dažnai vainikuojamos Sen Deni bazilikoje. Sen Deni bazilika greitai tapo vienuolyno bažnyčia. 

XII a. abatas Siužė perstatė vienuolyno bažnyčios dalis naudodamas novatoriškus struktūrinius ir dekoratyvinius elementus. Tokiu būdu jis sukūrė pirmąjį gotikinį pastatą. Bazilikos XIII a. nava, geras spindulinio () gotikinio stiliaus pavyzdys, pagal kurį buvo statomos katedros ir vienuolynai šiaurės Prancūzijoje, Anglijoje ir kitose šalyse.

1966 m. vienuolyno bažnyčia tapo katedra. Joje palaidoti daugelis šalies monarchų, tarp jų ir Henrikas Valua – paskutinis Valua dinastijos Prancūzijos karalius bei Abiejų Tautų Respublikos valdovas.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Informacija apie katedrą (en)
 Katedra fotografijose
 Informacija apie katedrą (fr) 
 Sen Deni bazilika // saint-denis.monuments-nationaux.fr (en)

Paryžiaus bažnyčios
Katedros
Bazilikos
Sen Deni
Rodų tiltas

Rodų II dvaro sodybos tiltas – automobilių tiltas, kertantis Upytės upę Rodų II kaime, Krekenavos seniūnijoje, Panevėžio rajone, šalia kelio . Šiuo tiltu patenkama į buvusio Rodų II dvaro sodybą, netoliese stūkso Rodų koplyčia.

1927 m. pastatytas Rodų tiltas yra vienas iš Panevėžio regiono technikos paminklų, 2011 m. įrašytas į LR nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą (unikalus kodas ), priklausantis Rodų II dvaro sodybos kompleksui (u.k. ). Dvaro sodyba patenka į Krekenavos regioninio parko teritoriją.

Konstrukcija 

Dviejų tarpatramių tiltas gelžbetoninis. Konstrukcijos: 8 kvadratinio skerspjūvio gelžbetoniniai stulpai su skersiniais, gelžbetoninės sijos ir pasparos. Siaura važiuojamoji dalis pažymėta kelio ženklais apie eismo pirmenybę.

Šaltiniai 
 

Panevėžio rajono paveldas
Lietuvos tiltai
Ščorsai

Ščorsai () – kaimas Baltarusijoje, Gardino srityje, Naugarduko rajone, 24 km į pieryčius nuo Naugarduko, prie Nemuno. Ščorsų kaimiškosios apylinkės centras. Yra XVIII a. Chreptavičių dvaro sodyba su biblioteka (rūmai neišlikę), cerkvė.

Istorija 
Apie 1386 m. Ščorsuose pastatyta stačiatikių cerkvė, kuri po Bresto unijos tapo unitų. 1566 m. kaimas priskirtas Naugarduko pavietui. 1758 m. sena medinė bažnyčia sudegė, jos vietoje 1776 m. kancleris Joachimas Liutauras Chreptavičius pastatydino mūrinę. Tuo pat metu jis pastatydino ir rūmus su parkais bei sodais. 1790 m. jis atleido valstiečius nuo baudžiavos. Ščorsų rūmuose jis sukaupė vertingą biblioteką su rankraščiais ir žemėlapiais, paveikslų galeriją, archyvą, įkūrė pradinę mokyklą (Belio ir Lankasterio sistemos). Biblioteka naudojosi daug iškilių to meto veikėjų – Joachimas Lelevelis, Juzefas Jaroševičius, Jonas Čečiotas, Adomas Mickevičius, Ignas Danilavičius, Michailas Malinovskis, Martynas Počobutas, Vladislovas Sirokomlė.

XIX a. Ščorsų reikšmė sumenko, o tarybiniais metais dvaras visiškai sunyko.

Šaltiniai 

Naugarduko rajono gyvenvietės
Krasnojė

Krasnojė (; ) – miestelis Slabodzėjos rajone, pietų Padniestrėje, Moldavijoje. Išsidėstęs kairiajame Dniestro krante. Nutolęs 7 km nuo Dnestrovsko, 15 km nuo Slabodzėjos, 40 nuo Tiraspolio, 55 km nuo Benderų, 110 km nuo Kišiniovo, 90 km nuo Odesos. 3 553 gyventojai (2014 m. duomenys).

Šaltiniai 

Padniestrės miestai
Brock Lesnar

Brock Lesnar (g. 1977 m. liepos 12 d.) – profesionalus imtynininkas, buvęs mišrių kovos menų kovotojas ir buvęs profesionalus amerikietiškojo futbolo žaidėjas. Šiuo metu jis pasirašęs sutartį su WWE. Jis laikomas vienu geriausių visų laikų profesionalių imtynininkų ir mišrių kovos menų kovotojų bei yra vienintelis žmogus, kuriam priklauso visi pagrindiniai WWE, UFC, NJPW ir NCAA sunkiasvorių čempionų titulai.

Titulai ir apdovanojimai 

 World Wrestling Entertainment
 WWE čempiono titulas (7 kartus)
 WWE Universalusis čempiono titulas (3 kartus)
 King of the Ring (2002)
 Money in the Bank (2019)
 Elimination Chamber (2022)
 Royal Rumble (2003, 2022)
 UFC
 UFC sunkiasvorių čempionas (1 kartas)
 New Japan Pro-Wrestling
 IWGP sunkiasvorių čempionas (1 kartas)

Išnašos 

JAV profesionalūs imtynininkai
WWE asmenybės
Donbasas

Donbasas () – neformalus istorinis, ekonominis ir kultūrinis regionas, į kurį įeina Rytų Ukrainai priklausančios Luhansko bei Donecko sritys ir dalis Rostovo srities Pietų Rusijoje, anksčiau buvęs pasienio regionu tarp Zaporožės Sečės ir Dono kazokų žemių. Pavadinimą įgijęs nuo Dono upės intako Doneco vardo (Doneco baseinas) ir čia vystomos akmens anglies gavybos.

Donbase įsikūrę stambūs Ukrainos anglies gavybos, juodosios ir spalvotosios metalurgijos pramonės centrai, čia išvystyta chemijos, mašinų gamybos ir kitos pramonės šakos, miestai kenčia nuo didelės aplinkos taršos. Doneco akmens anglies baseinas () pramoniniu būdu eksploatuojamas nuo XIX a. ir užima 60 tūkst. km² plotą, o jo anglies atsargos gylyje iki 1800 m sudaro 109 mlrd. tonų. Donbasą sieja tamprūs ekonominiai ryšiai šalies viduje ir su kaimynine Rusija, priėjimas prie Azovo jūros jūros ir gerai išvystyta transporto infrastruktūra. Pagrindiniai anglies gavybos centrai – Doneckas (neoficiali Donbaso sostinė), Makijivka, Lysyčanskas, Horlivka, Sverdlovskas, Antracitas, Torezas, Krasnyj Lučas ir kt., chemijos ir mašinų gamybos – Sjevjerodoneckas, Luhanskas, Lysyčanskas, Horlivka, Pervomaiskas, Stachanovas.

Po 2014 m. Krymo krizės separatistinis judėjimas persimetė į Ukrainos rytus. Donbasą sudarančiose srityse įkurtos nepripažintos Donecko ir Luhansko Liaudies Respublikos. 2014 m. balandžio mėn. prasidėjo karas Donbase tarp Ukrainos ginkluotųjų pajėgų ir prorusiškųjų separatistų.

Išnašos 

Europos istoriniai regionai
Ukrainos istorinės žemės
Jeff Ament

Jeff Ament (g. 1963 m. kovo 10 d.) – amerikiečių kilmės muzikantas ir dainų rašytojas, geriausiai žinomas, kaip alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ bosistas. Jis, kartu su Stone Gossard, Mike McCready ir Eddie Vedder, įkūrė šią grupę. Taip pat yra grojęs tokiose grupėse, kaip „Green River“ ir „Mother Love Bone“, davusioms pradžią grunge judėjimui. Šiuo metu taip pat priklauso grupėms „Three Fish“, „Tres Mts.“ ir „RNDM“. 2008 m. muzikantas išleido savo solinį albumą „Tone“, taip pat 2012 m. antrąjį – „While My Heart Beats“.

Diskografija

Green River diskofrafija

Mother Love Bone diskografija

Temple of the Dog diskofrafija

Pearl Jam diskografija

Soliniai albumai 

Ament, Jeff
Ament, Jeff
Matt Cameron

Matthew David „Matt“ Cameron (g. 1962 m. lapkričio 28 d.) – amerikiečių kilmės muzikantas, geriausiai žinomas kaip alternatyvaus roko grupių „Pearl Jam“ ir „Soundgarden“ būgnininkas. Pradėjęs karjerą grupėje „Skin Yard“, jis greitai prisijungė prie „Soundgarden“ ir grojo su ja iki pat išsiskyrimo 1997 m. Po metų jis buvo pakviestas į grupę „Pearl Jam“. 2010 m., atsikūrus „Soundgarden“, jis yra oficialus abiejų grupių būgnininkas.

Diskografija 

Soundgarden
 Ultramega OK (1988)
 Louder Than Love (1989)
 Badmotorfinger (1991)
 Superunknown (1994)
 Down on the Upside (1996)
 King Animal (2012)

Pearl Jam
 Binaural (2000)
 Riot Act (2002)
 Pearl Jam (2006)
 Backspacer (2009)
 Lightning Bolt (2013)

Temple of the Dog
 Temple of the Dog (1991)

Cameron, Matt
Stone Gossard

Stone Carpenter Gossard (g. 1966 m. liepos 20 d.) – amerikiečių kilmės muzikantas, geriausiai žinomas kaip alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ gitaristas. Šią grupę jis įkūrė kartu su Jeff Ament, Mike McCready ir Eddie Vedder. Prieš tai jis grojo su tokiomis grupėmis, kaip „Green River“ bei „Mother Love Bone“, kurios davė pradžią grunge judėjimui. Muzikantas taip pat užsiima prodiusavimu ir turi savo studiją, priklauso grupei „Brad“ ir 2001 m. išleido savo solinį albumą „Bayleaf“, 2013 m. – „Moonlander“.

Diskografija

Green River diskofrafija

Mother Love Bone diskografija

Temple of the Dog diskografija

Pearl Jam diskografija

Soliniai albumai 

Gossard, Stone
Gossard, Stone
Gitaristai
Mike McCready

Michael „Mike“ David McCready (g. 1966 m. balandžio 5 d.) – amerikiečių kilmės muzikantas, geriausiai žinomas kaip alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ gitaristas. Kartu su Jeff Ament, Stone Gossard ir Eddie Vedder jis buvo vienas iš grupės įkūrėjų. Taip pat muzikantas yra grojęs tokiose grupėse, kaip „Flight to Mars“, „Temple of the Dog“, „Mad Season“ ir „The Rockfords“.

Diskografija 
Temple of the Dog diskografija 

Pearl Jam diskografija 

Mad Season diskografija 

McCready, Mike
Gitaristai
Dave Krusen

David Karl Krusen (g. 1966 m. kovo 10 d.) – amerikiečių kilmės muzikantas, geriausiai žinomas kaip pirmasis alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ būgnininkas. Jis grupę paliko iškart po debiutinio albumo „Ten“ įrašymo. Vėliau grojo su tokiomis grupėmis, kaip „Hovercraft“, „Candlebox“ ir „Unified Theory“.

Krusen, Dave
Būgnininkai
Matt Chamberlain

Matthew Chamberlain (g. 1967 m. balandžio 17 d.) – amerikiečių kilmės būgnininkas, prodiuseris ir garso inžinierius. Jis yra samdomas būgnininkas, grojantis įvairiuose kitų grupių ar atlikėjų albumuose bei koncertuose. Yra grojęs su tokiomis grupėmis ar atlikėjais, kaip Tori Amos, „Pearl Jam“, „Soundgarden“, taip pat dirbo laidos „Saturday Night Live“ muzikinėje grupėje.

Chamberlain, Matt
Būgnininkai
Pearl Jam diskografija

Amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ diskografiją sudaro dešimt studijinių albumų, aštuoni koncertiniai, trys dainų rinkiniai, trisdešimt trys singlai ir daugybė oficialiai išleistų koncertų įrašų. Grupė yra pardavusi virš 60 milijonų įrašų visame pasaulyje.

Albumai

Studijiniai albumai

Koncertiniai albumai

„Official bootlegs“
Nuo pat 2000 m. vykusio turo, grupė įrašo kiekvieną savo koncertą ir išleidžia CD ir skaitmeniniu formatu. Grupė yra pardavusi virš 3.5 milijonų šių įrašų.

Rinkiniai

EP

Singlai 

 "–" žymi, jog įrašas nepateko į tą topą

Kitos dainos, patekusios į topus

Fanklubo Kalėdiniai singlai
Kiekvienąmet nuo 1991 m. (išskyrus 1994 m.) grupė savo fanklubą („Ten Club“) apdovanodavo tik jiems skirtais singlais, išleistais vinilo formatu. Kartu su singlu buvo pridedamas ir kasmetinis grupės žurnalas „Deep“.

Vaizdo įrašai

Vaizdo klipai 

Diskografijos
Graikijos krepšinio lyga

ESAKE – Graikijos krepšinio klubų asociacija ΕΣΑΚΕ (graikų kalba: Ελληνικός Σύνδεσμος Ανωνύμων Καλαθοσφαιρικών Εταιρειών), arba dažniau Europoje naudojamas angliškas pavadinimas HEBA (Hellenic basketball club association).

Asociacija vykdo Graikijos krepšinio čempionatą, kurį sudaro dvi lygos. Stipriausia lyga vadinasi A1, o antroji Graikijos lyga – A2. Pirmojoje lygoje dalyvauja 14 komandų, antrojoje – 14. Kasmet du praščiausius rezultatus reguliariajame sezone pademonstravę klubai iškrenta į žemesnę lygą, iš kurios į A1 divizioną pakyla jos čempionai bei vicečempionai.

Nors lyga įkurta 1927 metais, vos 9 klubai iki šiol yra laimėję čempionų žiedus. Daugiausiai kartų (net 39) tai yra pavykę padaryti Atėnų „Panathinaikos“ ekipai.

Lygos čempionai 
 39 kartus: Atėnų „Panathinaikos“
 13 kartų: Pirėjo ,,Olympiacos"
 10 kartų: Salonikų „Aris“
 9 kartus:  Atėnų AEK
 6 kartus: Atėnų „Panellinios“
 po 2 kartus: Salonikų PAOK, Salonikų „Iraklis“
 po 1 kartą: Atėnų Universitetas, Near East

2018-2019 m. sezono komandos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Krepšinio lygos
Graikijos krepšinis
Vokietijos krepšinio lyga

Basketball Bundesliga – profesionalus krepšinio turnyras Vokietijoje, kuriame varžosi 18 komandų. Pasibaigus reguliariajam sezonui aštuonios stipriausios komandos patenka į atkrintamąsias varžybas, o 17 ir 18 vietas užėmusios ekipos iškrenta į žemesnę lygą. Nuo 2010–2011 metų sezono lygos logotipas pakeistas į pagrindinio rėmėjo „Beko“.

2010-2011 metų sezono komandos

Krepšinio lygos
Vokietijos krepšinis
Italijos krepšinio lyga

Lega Basket A (arba Serie A) – aukščiausia profesionali Italijos krepšinio lyga, įkurta 1920 m. 

Pirmąjį Serie A čempionų titulą iškovojo Milano „SEF Costanza“, tačiau vėliau jai taip gerai nesisekė. Visgi, sekėsi kitoms komandoms. Nors kartą čempionatą laimėjusios yra 20 ekipų, o dažniausiai čempionų žiedus matuodavosi Milano „Olimpia“ klubo žaidėjai. Ši komanda titulą iškovojo 25 kartus. Pastaruosius sezonus lygoje dominuoja Sienos „Montepaschi“ ekipa.  XX a. pabaigoje – XXI a. pradžioje geriausius rezultatus rodė Bolonijos „Virtus“ klubas, kuris tarp 1993 ir 2001 metų čempionais tapo 5 kartus, Trevizo „Benetton“  ekipa, nuo 1992 metų laimėjusi 5 čempionatus, bei Bolinijos „Fortitudo“, kuriems čempionatą laimėti pavyko vos 2 kartus, tačiau nuo 1996 metų jie finale varžėsi netgi 10 kartų.

Italijos čempionate dvejų ratų sistema žaidžiama 30 rungtynių. Dvi prasčiausiai pasirodžiuisios komandos iškrenta į žemesnę lygą (Serie A2 Basket), o 8 geriausios komandos toliau varžosi atkrentamosiose varžybose. Ketvirtfinaliuose ir pusfinaliuose žaidžiama iki 3 pergalių. Nugalėtojas paaiškėja finaluose, kur žaidžiama iki 4 pergalingų rungtynių.

Iki 2000 metų Italijos čempionatas buvo stipriausias Europoje. Pastaruoju metu jį gerokai lenkia Ispanijos lyga. Visgi Serie A išlieka tarp keturių stipriausių Europoje vykdomų čempionatų, šalia minėtos Ispanijos ACB, Rusijos Superlygos, bei Graikijos A1 Lygos.

Serie A komandos 2018–2019 m. 

 Avelino Sidigas
 Venecijos Umana Reyer
 Milano AX Armani Exchange
 Trento Dolomiti Energia
 Sasario Banco di Sardegna
  Triesto Alma Pallacanestro
 Kantu Red October
 Bolonijos Virtus Sagafredo
 Varezės Openjobmetis
 Brindio New Basket
 Emilijos Redžo Grissin Bon 
 Turino FIAT
 Brešos Germani Basket
 Pistojos OriOra
 Pezaro VL
 Kremonos Vanoli

Nuorodos 

 Oficialus puslapis

Krepšinio lygos
Italijos krepšinis
Prancūzijos krepšinio lyga

LNB (pranc. Ligue Nationale de Basketball) – stipriausia Prancūzijos krepšinio lyga, įkurta 1987 m., Prancūzijos nacionalinio čempionato tęsėja. Lyga turi du divizionus: Pro A (stipriausias) ir Pro B (antroji Prancūzijos lyga). Pirmajame divizione žaidžia 18 komandų.

Turnyro sistema 
Reguliarusis sezonas žaidžiamas dviejų ratų sistema: kiekviena ekipa sužaidžia su kiekvienu savo varžovu dvi rungtynes (namuose ir išvykoje). 8 geriausiai pasirodžiusios komandos patenka į atkrintamąsias varžybas. Visuose atkrintamųjų varžybų turuose (išskyrus finalą) žaidžiama iki dvejų pergalių. Finale žaidžiamos vienerios rungtynes Paryžiaus Palais omnisports de Paris-Bercy arenoje.

Dėl 2009 m. planuojamos įkurti Prancūzijos Superlygos, net trys silpniausiai pasirodę klubai iškrenta į antrąjį Pro B divizioną, o iš jo pakyla tik vienas klubas. Taip daroma siekiant sumažinti pirmojo diviziono komandų skaičių iki 14. Аnksčiau dvi ekipos iš Pro A nukrisdavo į Pro B, kaip ir dvi geriausiai pasirodžiusios Pro B komandos pakildavo į elitinę šalies lygą.

Pastarieji sezonai 

Pagrindinis straipsnis: LNB 2006–2007 m. sezonas

Pagrindinis straipsnis: LNB 2007–2008 m. sezonas
2018-2019 m. sezone Pro A divizione rungtyniaujančios ekipos:

Visi Prancūzijos čempionai 
Pastaba: iki 1949 lyga vadinosi „Excellence“, nuo 1950 iki 1993 – „Nationale 1“, ir tik nuo 1994 dabartiniu pavadinimu – „LNB Pro A“.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Krepšinio lygos
Prancūzijos krepšinio varžybos
Adrijos krepšinio lyga

Adrijos lyga – tarptautinė krepšinio lyga, kurioje žaidžia 14 komandų iš Bosnijos ir Hercegovinos, Kroatijos, Serbijos, Juodkalnijos, Makedonijos ir Slovėnijos. Visos šios valstybės anksčiau buvo Jugoslavijos sudėtyje. Vis dėlto lygoje nežaidžia nei vienas klubas iš taip pat buvusios Jugoslavijos respublikos Kosovo.

Lyga gyvuoja kartu su nacionaliniais šalių čempionatais. Lygą organizuoja Adrijos Krepšinio Asociacija, kuri yra pilnateisė ULEB organizacijos narė. Baltijos krepšinio lyga buvo sukurta atsižvelgiant į Adrijos lygos pavyzdį.

Istorija 

Lyga įkurta 2001 metais. Pirmajame sezone žaidė 12 stipriausių buvusios Jugoslavijos komandų. Kitame sezone prie lygos prisijungė Izraelio čempionas Tel Avivo „Maccabi“ klubas. Nors 2003-2004 metų sezone „Maccabi“ ir paliko lygą, ji išsiplėtė iki 14-os, o 2004-2005 metų sezone – iki 16-os klubų. Tačiau pastaruosius sezonus lygoje dalyvauja 14-a ekipų.

Nuo įsikūrimo pradžios lyga vadinosi generalinio remėjo vieno žinomiausių padangų ir gumos gamintojo Goodyear pavadinimu, bet 2006 m. rudenį pasirašė remimo kontraktą su Nova ljubljanska banka (NLB) ir pakeitė pavadinimą į NLB Liga. Goodyear išliko vienu pagrindinių remėjų.

Varžybų sistema 

Kaip daugelis Europos lygų, reguliarusis sezonas žaidžiamas dviejų ratų sistema, kuomet kiekviena komanda su kiekviena sužaidžia po vienerias rungtynes išvykoje ir namuose. Geriausiai pasirodžiusios 8 ekipos patenka į atkrintamąsias varžybas. Ketvirtfinalio etape žaidžiama iki dviejų pergalių, o laimėtojas išaiškinamas finalinio ketverto varžybose.

2018-2019 m. sezono komandos

Lygos čempionai 

 2001–02  Union Olimpija
 2002–03  Zadar
 2003–04  Reflex FMP
 2004–05  Hemofarm
 2005–06  FMP
 2006–07  Partizan
 2007–08  Partizan Igokea
 2008–09  Partizan Igokea
 2009–10  Partizan
 2010–11  Partizan

 2011–12  Maccabi Electra Tel Aviv
 2012–13  Partizan mt:s
 2013–14  Cibona
 2014–15  Crvena zvezda Telekom 
 2015–16  Crvena zvezda Telekom
 2016–17  Crvena zvezda mts
 2017-18   Buducnost VOLI
 2018-19   Crvena Zvezda mts

Nuorodos 

 Oficialus puslapis anglų kalba

Krepšinio lygos
Turkijos krepšinio lyga

Turkijos Krepšinio Lyga – stipriausias vyrų krepšinio turnyras Turkijoje. Turnyre žaidžia 16 komandų, kurios kiekviena su kiekviena reguliariajame sezone susitinka po du kartus. Reguliariojo sezono pabaigoje išsiaiškinamos 8 stipriausios komandos, kurios suskirstomos į keturias grupes po dvi komandas. Keturios stipriausios komandos patenka į pusfinalius, kur išsiaiškinamos dvi turnyro finalistės. 

2022-2023 metų sezono komandos

Nuorodos 

 Oficiali Turkijos krepšinio lygos svetainė 

Krepšinio lygos
Turkijos krepšinis
Kaukysa

Kaukysa – nedidelis upelis Vilniuje; Vilnios kairysis intakas. Prasideda kalvose ties Ribiškėmis. Giloku slėniu teka į šiaurę. Upelį kerta kelias  (Didžioji Ribiškių g.) ir Vilniaus–Naujosios Vilnios geležinkelio atkarpa. Toliau Kaukysa teka pro Markučius. Įteka į Vilnią ~4 km nuo jos žiočių, ties šios vingiu tarp Subačiaus g. daugiabučių ir Markučių dvaro parko.

Visas baseinas patenka į Pavilnių regioninį parką.

Etimologija 

Upėvardis nuo XVIII a. minimas kaip Каукиса, Коукииса. Kildinamas iš šaknies kauk-, siejamos su kauku.

Literatūra 
 Razauskas, Dainius Kaukysa ir kaukai, Sovijus, 2016, Nr. 1, Lietuvos kultūros tyrimų institutas

Šaltiniai 

Vilniaus upės
Buratino ordinas

Buratino ordinas () – visuomeninis Rusijos Federacijos apdovanojimas. Įsteigtas 2005 m. birželio 21 d., steigėjai kūrybinis susivienijimas „Tikrieji Buratino draugai“ (Настоящие друзья Буратино) ir municipalinio susivienijimo „Zelenogradsko rajonas“ (Kaliningrado sritis) administracija. Kartu buvo įsteigtas ir Buratino medalis.

Išvaizda 
Eskizą sukūrė G. Poliščiukas (Г. Г. Полищук) padedant P. Astapenkai (П. В. Астапенко). Buratino figūrėlę sukūrė dailininkas V. Stilvė (В. А. Стильве),

Pagrindinė ordino medžiaga – gintaras, kitos medžiagos – tompakas, bronza. Apdaila – sidabravimas ir oksidavimas.

Kas apdovanojami 
Buratino ordinu apdovanojami kultūros, meno ir literatūros veikėjai, mokslininkai, pedagogai ir kiti suaugusieji, labai daug pasiekę ugdydami vaikuose ir paaugliuose vidinę laisvę, dorą, pilietinį aktyvumą, pasitikėjimą savimi.

Buratino ordino kavalieriai yra kino režisierius Leonidas Nečiajevas (Леонид Нечаев), mokytojas ir psichologijos mokslų daktaras Šalva Amonašvilis (Шалва Амонашвили), dailininkas iliustratorius Leonidas Vladimirskis (Леонид Владимирский), kompozitoriai Maksimas Dunajevskis (Максим Дунаевский) ir Aleksejus Rybnikovas (Алексей Рыбников), psichologijos mokslų daktaras, profesorius Aleksandras Suvorovas (Александр Суворов, aklas ir kurčias nuo vaikystės).

Nuorodos 
 Настоящие друзья Буратино — награды 
 Кавалер ордена Буратино // «Новая газета». — 6 июля 2009.
 Буратино выбрал самых достойных // «Учительская газета». — 23 июня 2009.

Rusijos organizacijų apdovanojimai
Antifosfolipidinis sindromas

Antifosfolipidinis sindromas (AFS) – būklė, kai organizmas gamina antifosfolipidinius antikūnus prieš savo organizmą, dėl ko pasireiškia venose ar arterijose trombų susidarymu ar moterims pasikartojančiais persileidimais. Šis sindromas gali būti viena iš jungiamojo audinio ligų pasireiškimo formų (pvz., sistemine raudonąja vilklige) arba pasireikšti atskirai – dėl infekcinės ligos, vėžio, tam tikrų vaistų vartojimo.

Simptomai 
Esant AFS organų pažeidimas gali pasireikšti nuo besimptomio iki staigaus ir mirtino.

Pagrindinis AFS simptomas – trombai, kurie gali susidaryti bet kurioje organizmo vietoje, pagal tai formuojasi ir simptomatika. Pvz., jei susidaro trombas giliosiose venose, trombas gali atitrūkti, nukeliauti į plaučius ir sukelti plaučių infarktą. Jei trombas susidaro smegenyse, vystosi insultas. Rečiau jie susidaro inkstų kraujagyslėse, sukeldami inkstų hemolitinį ureminį sindromą, jų nepakankamumą. Taip pat gali sukelti širdies vainikinių, akių tinklainės pažeidimus.

Moterims, kurioms yra šis sindromas, sunku susilaukti vaikų – nuolat įvyksta persileidimai.

Kitas svarbus kliniškai pasireiškiantis simptomas yra vadinamasis livedo reticularis. Tai daugiausia nugaroje ir sėdmenyse susidarančios rausvos dėmelės, primenančios marmurinę odą. Jos gali susidaryti visame kūne, tačiau nugaroje ir sėdmenyse dažniausiai. Jos pasitaiko 11–22 % pacientų.

Diagnostika 
Remiamasi klinikiniais simptomais (dažni persileidimai bei trombozės, kurios linkusios pasikartoti, nepaisant antikoaguliacinės terapijos). Atliekami išsamūs kraujo krešėjimo tyrimai, antikūnų nustatymas. Taip pat tiriama, ar nėra trombocitų, svarbių už kraujo krešėjimą, sumažėjimo, anemijos (tai dažnai kartu pasireiškia su šiuos sindromu).

Gydymas 
Gydymas skirstomas į tris dalis:
 profilaktinis, norint išvengti trombų susidarymo. Sergantiesiems negalima rūkyti, jie privalo palaikyti normalų kūno svorį, riboti gliukozės ir kitų angliavandenių kiekį. Iš medikamentų skiriama aspirino ar varfarino.
 stambių arterijų ir venų gydymas – skiriamas heparinas didelėmis dozėmis, po kelių savaičių – varfarinas.
 nėštumo priežiūra. Prieš pastojimą būtinai vartojamas varfarinas, pastojus – heparinas ar fraksiparinas.

Ligos
2015 m. AFC Azijos taurė

2015 m. AFC Azijos taurė – šešioliktasis AFC Azijos taurės turnyras, vykęs 2015 m. sausio 9-31 dienomis Australijoje. Turnyre dalyvavo 16 komandų. Nugalėtojas įgijo teisę dalyvauti 2017 m. FIFA konfederacijų taurės turnyre Rusijoje.

Čempionais pirmą kartą tapo šeimininkai australai, finale po pratęsimo nugalėję Pietų Korėjos futbolininkus.

Stadionai 

Čempionato varžybos vyko 5 Australijos stadionuose.

Atranka 

Be atrankos į čempionatą pateko šeimininkai, 2011 m. čempionato prizininkai, 2012 ir 2014 m. AFC Iššūkio taurių laimėtojai, kitos 11 komandų pateko per atranką.

Į čempionatą pateko šios komandos:

  (šeimininkai)
 
 
  (2014 AFC Iššūkio taurės laimėtojai)
 
 
  (praeito čempionato nugalėtojai)
 

  (2012 AFC Iššūkio taurės laimėtojai)
  (praeito čempionato medalininkai)

Grupių turnyras

A grupė

B grupė

C grupė

D grupė

Atkrentamosios varžybos

Ketvirtfinaliai

Pusfinaliai

Mažasis finalas

Finalas

Įvarčių autoriai 
5 įvarčiai
  Ali Mabkhout

4 įvarčiai
  Hamza Al-Dardour
  Ahmed Khalil

3 įvarčiai

  Tim Cahill
  Sun Ke
  Keisuke Honda
  Mohammad Al-Sahlawi
  Son Heung-min

2 įvarčiai

  Massimo Luongo
  James Troisi
  Sardar Azmoun
  Reza Ghoochannejhad
  Younis Mahmoud
  Ahmed Yasin
  Lee Jung-hyup
  Sardor Rashidov

1 įvartis

  Jason Davidson
  Mile Jedinak
  Tomi Juric
  Robbie Kruse
  Matt McKay
  Mark Milligan
  Trent Sainsbury
  Sayed Jaafar Ahmed
  Jaycee John Okwunwanne
  Sayed Saeed
  Wu Xi
  Yu Hai
  Ehsan Hajsafi
  Morteza Pouraliganji
  Masoud Shojaei
  Dhurgham Ismail
  Amjad Kalaf
  Yaser Kasim
  Waleed Salem
  Yasuhito Endō
  Shinji Kagawa
  Shinji Okazaki
  Gaku Shibasaki
  Maya Yoshida
  Yousef Al-Rawashdeh
  Hussain Fadhel
  Ryang Yong-gi
  Abdulaziz Al-Muqbali
  Jaka Ihbeisheh
  Hassan Al Haidos
  Khalfan Ibrahim
  Nawaf Al Abed
  Naif Hazazi
  Cho Young-cheol
  Kim Young-gwon
  Nam Tae-hee
  Odil Ahmedov
  Igor Sergeev
  Vokhid Shodiev

Į savo vartus
  Mohamed Husain (JAE naudai)
  Gao Lin (Šiaurės Korėjos naudai)

Nuorodos 
 Čempionato svetainė

AFC Azijos taurė
2015 sporte
Australijos futbolas
Mustenių akmuo

Mustenių akmuo – vienas stambiausių riedulių Elektrėnų savivaldybėje, saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Mustenių kaime (Pastrėvio sen.), Elektrėnų marių pietrytiniame gale. Akmuo slūgso ant kalnelio įsikūrusiose veikiančiose kaimo kapinėse, šiaurės vakariniame tvoros kampe. Apylinkių kraštovaizdis banguotas, atviras, akmuo pastebimas iš tolo, vykstant keliu . Pastatyta informacinė rodyklė. Kaime taip pat saugomas Mustenių pilkapynas.

Akmuo yra saugomas remiantis Elektrėnų savivaldybės tarybos 2013 m. vasario 13 d. sprendimu Nr. TS-26, siekiant išsaugoti įspūdingų matmenų riedulį.

Duomenys 

Akmuo – pilkas granitas, savo forma panašus į netaisyklingą rutulį, nelygiu paviršiumi.
 Aukštis: 2,80 m
 Ilgis: 3,80 m
 Plotis: 3,30 m
 Perimetras: 10,70 m

Nuorodos 

 Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
 Atsigręžkime į savo kraštą. Gamtos paveldas Elektrėnų savivaldybėje

Elektrėnų savivaldybės paveldas
Lietuvos gamtos paveldo objektai
Žudynės Charlie Hebdo redakcijoje

Žudynės „Charlie Hebdo“ redakcijoje įvyko 2015 m. sausio 7 d. Jų metu trys kaukėti užpuolikai įsiveržė į satyrinio savaitraščio „Charlie Hebdo“ redakciją ir automatais sušaudė 12 žmonių, tarp jų 2 redakciją saugojusius policininkus. Dar 11 žmonių buvo sužeista.

Trys įtariamieji iššovė apie 50 šūvių ir pabėgo iš įvykio vietos automobiliu.

Iš karto po įvykio socialiniais tinklais išplito redakcijos darbuotojus paremiančios žinutės su užrašu „Je suis Charlie“ (Aš esu Charlie), taip pat Paryžiuje, kituose didesniuose Prancūzijos miestuose bei Europos valstybėse žmonės išėjo į gatves palaikyti žurnalistus.

Sausio 8 d. pietų Paryžiuje vienas nusikaltėlis (vėliau įvardintas kaip Amedy Coulibaly) nušovė policininkę ir sužeidė gatvės šlavėją.

Sausio 9 d. policija surado įtariamuosius ir pradėjo jų gaudynes iki Dammartin-en-Goële miestelio. Ten žudikai su vienu įkaitu užsidarė spaustuvėje. Tuo pačiu metu viename Paryžiaus priemiesčių Amedy Coulibaly įsiveržė į košerinio maisto parduotuvėlę ir ten paėmė kelis įkaitus.

Po kelių valandų Prancūzijos policija vienu metu šturmavo abi įkaitų paėmimo vietas. Policija nukovė visus tris žudikus abejose vietose ir išlaisvino įkaitus. Amedy Coulibaly, įkaitais paėmęs parduotuvės lankytojus, nužudė keturis iš jų dar iki policijos reido.

Iš viso per šias dienas žuvo 20 žmonių, sužeistas 21. Visi trys įtariamieji buvo nušauti.

Likusi žurnalo „Charlie Hebdo“ redakcija paskelbė, kad stengsis išleisti trijų milijonų tiražo kitos savaitės numerį, lyginant su įprastu 60 000 tiražu. Ant šio numerio viršelio vėl bus pavaizduotas pranašas Mahometas, laikantis rankose plakatą su užrašu „Je suis Charlie“, o virš jo galvos bus užrašas „Tout est Pardonné“ („viskas yra atleista“). Vėliau tiražas padidintas iki 5 milijonų, kilus dideliam ažiotažui ir daugelyje pardavimų vietų pritrūkus žurnalo kopijų.

Šis įvykis daugiausiai gyvybių nusinešęs teroro aktas Prancūzijoje nuo 1961 m., kai buvo nužudyti 26 žmonės.

Šaltiniai 

Terorizmas Prancūzijoje
2015 metai
Prancūzijos istorija
Paryžius
Krakovskio akmuo

Krakovskio akmuo – stambus riedulys Trakų rajono savivaldybėje, saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Užugirio kaime (Trakų sen.). Pasiekiamas kelyje  pasukus iš kryžkelės ties Bražuolės gyvenvietės šiauriniu pakraščiu į rytus, į kelią, pažymėtą kaip Bokšto gatve, pavažiuoti apie 500 m ir ties nr.6 pasukti į kairę įkalnėn, dar pavažiuoti apie 300 m, iki užtvaro su užrašu „Privati valda“. Praėjus tiesiai, pasukus dešiniau, tarp dviejų sodybų, atsiveria nedirbamas laukas. Akmuo guli šalia nedidelės lauko rūsio pašiūrės. Vietovė banguota, netoliese statomi pavieniai nauji namai. Riedulys informacinėmis nuorodomis nepažymėtas.

Krakovskio akmuo paskelbtas saugomu 1964 m. Jo matmenys – 2,7 x 2,4 x 1,25 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Saugomų teritorijų valstybės kadastras  

Trakų rajono paveldas
Lietuvos gamtos paveldo objektai
Lietuvos rieduliai
2015 m. Afrikos Tautų taurė

2015 m. Afrikos Tautų taurė – 30-asis Afrikos Tautų taurės turnyras, vykęs Pusiaujo Gvinėjoje 2015 m. sausio 17-vasario 8 dienomis, 4 miestuose.

Šį turnyrą surengti turėjo Marokas, bet dėl Vakarų Afrikoje kilusios ebolos epidemijos 2014 m. spalį paprašė čempionatą atidėti. CAF tą padaryti atsisakė, todėl Marokas nusprendė čempionato iš viso neberengti. Vėliau pasiūlymus rengti čempionatą teikta Ganai, PAR, Sudanui, Egiptui, Angolai, tačiau šios šalys atsisakė. Galiausiai, turnyras perkeltas į Pusiaujo Gvinėją, kurioje jis jau vyko 2012 m.

Čempionais tapo Dramblio Kaulo Kranto futbolininkai, finale po baudinių serijos nugalėję Ganą.

Stadionai 
Čempionatas vyko 4-se Pusiaujo Gvinėjos miestuose.

Atranka 

Atrankoje į Afrikos Tautų taurę dalyvavo 51 rinktinė, tame tarpe debiutavo Pietų Sudanas. Čempionatą perkėlus iš Maroko į Pusiaujo Gvinėją, Maroko rinktinė pašalinta, ją pakeitė Pusiaujo Gvinėjos komanda.

Patekusios komandos:

  (kaip šeimininkai)

Grupės etapas

A grupė

B grupė

C grupė

D grupė

Atkrentamosios varžybos

Ketvirtfinaliai

Pusfinaliai

Dėl 3 vietos

Finalas

Įvarčių autoriai 
3 įvarčiai

  Thievy Bifouma
  Dieumerci Mbokani
  Javier Balboa
  André Ayew
  Ahmed Akaïchi

2 įvarčiai

  Jeremy Bokila
  Christian Atsu
  Wilfried Bony
  Gervinho
  Max Gradel

1 įvartis

  Nabil Bentaleb
  Faouzi Ghoulam
  Riyad Mahrez
  Islam Slimani
  El Arbi Hillel Soudani
  Aristide Bancé
  Benjamin Moukandjo
  Ambroise Oyongo
  Héldon
  Férébory Doré
  Fabrice Ondama
  Prince Oniangue
  Yannick Bolasie
  Joël Kimwaki
  Emilio Nsue
  Ibán Edú
  Pierre-Emerick Aubameyang
  Malick Evouna
  Kwesi Appiah
  Jordan Ayew
  John Boye
  Asamoah Gyan
  Wakaso Mubarak
  Kévin Constant
  Ibrahima Traoré
  Mohamed Yattara
  Seydou Doumbia
  Wilfried Kanon
  Yaya Touré
  Bakary Sako
  Modibo Maïga
  Sambou Yatabaré
  Mame Biram Diouf
  Kara Mbodj
  Moussa Sow
  Oupa Manyisa
  Mandla Masango
  Thuso Phala
  Yassine Chikhaoui
  Mohamed Ali Moncer
  Emmanuel Mayuka
  Given Singuluma

Į savo vartus
  Thulani Hlatshwayo (Alžyro naudai)

Išnašos 

Afrikos futbolo čempionatai
Afrikos Tautų taurė