joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Golden State Warriors

Golden State Warriors – NBA Vakarų konferencijos Ramiojo vandenyno pogrupio krepšinio komanda iš Oklando, Kalifornijos.

NBA čempionais yra tapę 1947, 1956, 1975, 2015, 2017, 2018 ir 2022 metais.

Istorija 

Komandą įkurta 1946 m. Filadelfijoje, Pensilvanijos valstijoje Filadelfijos „Warriors“ vardu ir žaidė BAA lygoje (dabartinėje NBA). Pirmaisiais gyvavimo metais laimėjo BAA čempionatą. 1951 m. komandą nupirko Edward Gottlieb. 1959 m. komandoje pradėjo žaisti Wilt Chamberlain.

1962 m. komandos kontrolinį paketą perpirko Franklin Mieuli ir perkėlė komandą į San Fransisko įlankos vietovę. Komanda žaisdavo savo namų rungtynes Dalio Sičio, Oklando bei San Chosė miestuose. 1965 m. komanda pašaukė Riką Barį. 1966 m. atidarius Oklando „Coliseum Arena“, komanda į šią areną persikėlė 1971 m. ir pakeitė pavadinimą į „Golden State Warriors“.

2015 m. gruodžio 11 d. „Golden State Warriors“ komanda pasiekė geriausio NBA sezono starto rezultatą, laimėję iš eilės 24 rungtynes 2015–16 m. sezone. Jų pergalių serija nutrūko gruodžio 12 d., rungtynėse su Milvokio „Bucks“, kurios pasibaigė rezultatu 108–95. Šis pralaimėjimas taip pat nutraukė komandos 28 pergalių seriją (skaičiuojant nuo 2014–15 m. reguliariojo sezono), kuri yra antra ilgiausia NBA istorijoje.

Sezonai

Žaidėjai 
2020 m. gruodžio 12 d. duomenys:

Lietuviai 

1989–1994 m. komandoje žaidė pirmasis Lietuvos krepšininkas NBA - Šarūnas Marčiulionis. Jis buvo pašauktas į stipriausią lygą 1987 m. naujokų biržoje.

Šlovės muziejaus nariai 
 11 Paul Arizin
 24 Rick Barry
 13 Wilt Chamberlain
 10 Joe Fulks
 14 Tom Gola
 6 Neil Johnston
 16 Jerry Lucas
 00 Robert Parish
 17 Andy Phillip
 42 Nate Thurmond
 Eddie Gottlieb (komandos įkūrėjas ir savininkas)

Įamžinti marškinėliai 
Oklando „Golden State Warriors“ klubas yra įamžinęs garsiausių savo krepšininkų marškinėlius. Numeriai marškinėlių, kuriuos jie nešiojo, daugiau niekada nebus naudojami komandoje. Į šį sąrašą įeina:

 13 Wilt Chamberlain, C, 1959-65 (įskaitant 1959-62 m. Filadelfijoje)
 14 Tom Meschery, P, 1961-71 (įskaitant 1961-62 m. Filadelfijoje)
 16 Al Attles, G, 1960-71 (įskaitant 1960-62 m. Filadelfijoje); vyr. treneris, 1970-83; taip pat komandos vadovas
 24 Rick Barry, P, 1965-67 & 1972-78
 42 Nate Thurmond, CP, 1963-74

Pastabos

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali Oklando „Golden State Warriors“ svetainė

NBA klubai
Şalom

Şalom (, ) – turkų-žydų savaitraštis, leidžiamas Stambule, nuo 1947 m. spalio 29 d. turkijos-žydų žurnalisto Avram Leyon. Jis skelbiamas turkų kalba, o vienas puslapis – ladino. Leidėjas – İvo Molinas, redaktorius – Yakup Barokas. Tiražas yra 5 000 egzempliorių (2005 m.).

Nuorodos 
 Şalom svetainė (turkų k.)
 Şalom svetainė (ladino k.)

Şalom
Turkijos kultūra
Lietuvos gyventojų surašymai

Lietuvos gyventojų surašymai vykdomi nuo XVI amžiaus. Nepriklausomoje Lietuvoje yra įvykę trys visuotiniai gyventojų surašymai – 1923, 2001 ir 2011 m., tačiau skirtingais istoriniais laikotarpiais Lietuvos teritorijoje buvo įvykę daug surašymų. Taip, Lietuvos gyventojai buvo apskaitomi kitų valstybių gyventojų surašymuose – LDK (XVI–XVIII a.), Prūsijos ir Rusijos (XIX a.), Vokietijos ir Lenkijos (XX a. 1-oji pusė), Sovietų Sąjungos (XX a. 2-oji pusė).

Istorija

Kaip teigia Lietuvos statistikos departamentas, Lietuvos istorijoje minimi šie gyventojų surašymai:
 1528 m. LDK „žemininkų“ surašymas
 1790 m. pirmasis visų ATR gyventojų sluoksnių surašymas
 1897 m. pirmasis visuotinis Rusijos imperijos gyventojų surašymas
 1923 m. pirmasis nepriklausomos Lietuvos Respublikos gyventojų surašymas
 1942 m. okupacinės Vokietijos administracijos vykdytas gyventojų surašymas
 1959 m. TSRS gyventojų surašymas
 1970 m. TSRS gyventojų surašymas
 1979 m. TSRS gyventojų surašymas
 1989 m. TSRS gyventojų surašymas
 2001 m. visuotinis gyventojų surašymas pagal JTO rekomendaciją
 2011 m. Lietuvos Respublikos visuotinis gyventojų ir būstų surašymas

Kitų metų duomenys:
 LDK gyventojai 1570 m.
 Žemaitijos bajorai 1667 m.

Kitų šalių surašymai, buvę dabartinės Lietuvos teritorijoje:
 Lenkija:
 1921 m. Lenkija
 1931 m. Lenkija
 Vokietija
 1910 m. rezultatai
 1939 m. Vokietija

Rezultatai

Lietuvos gyventojų skaičius surašymų duomenimis:

Šaltiniai

 https://osp.stat.gov.lt/gyventoju-ir-bustu-surasymai1
Svierių apskritis

Svierių apskritis į šiaurės rytus nuo Lietuvos sienos. Centras – Svieriai.

Istorija

Apskritis buvo Ostlando teritorijoje Antrojo pasaulinio karo metu. Iš pradžių priklausė Baltarusijos generalinei sričiai, bet 1942 m. balandį perduota Lietuvos generalinei sričiai.

|-
| 1942 || || 77.600 || ||
|}
Dunilovas

Dunìlovas  (, ) – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 27 km į rytus nuo Pastovių. Miško pramonė.

Istorija 

XV a. pabaigoje buvo Galšios kunigaikščių valda, XVI a. priklausė Radviloms. XVII a. pastatytas dominikonų vienuolynas. XIX a. veikė Dunilovo valsčius. 1920–1925 m. Lenkijos sudėtyje buvo Dunilovo apskritis, vėliau pervadinta Pastovių apskritimi.

Šaltiniai 

Baltarusijos agromiesteliai
Pastovių rajono gyvenvietės
Žiedėjimas

Žiedėjimas - cheminis ir fizikinis virsmas duonoje ir panašiuose produktuose, kuris mažina jų gardumą. Sužiedėjusi duona būna sausa ir odiška.

Mechanizmai 
Žiedėjimas nėra vien tik džiūvimas, kaip dažnai manoma, išgaruojant vandeniui. Duona žiedėja net drėgnoje aplinkoje, ir sparčiausiai tai vyksta temperatūroje šiek tiek virš nulio.  

Žiedėjimo mechanizmas iki šiol nėra žinomas. Vienas spėjamų vyksmų, atrodo, yra vandens molekulių perėjimas iš krakmolo granulių į tarpus, ir dėl to vykstanti krakmolo deželatinizacija. Taip duonos tekstūra tampa odiška. 
Malonus šviežios duonos aromatas išsivadėja ore, o iš aplinkos gali būti perimami nemalonūs kvapai, ypač jei duona laikoma ankštoje erdvėje kartu su kitais produktais (pvz., šaldytuve).

Receptai 
Sužiedėjusi duona naudojama kaip ingredientas kai kuriuose patiekaluose. Dalis patiekalų specialiai sukurti tam, kad sunaudoti susikaupiančios sužiedėjusios duonos atsargas. Pavyzdžiai yra duonos pudingas, duonos padažas ir daug kitų. 
Viduramžiais sužiedėjusios duonos riekes naudodavo vietoj lėkščių.

Atšviežinimas 
Duonos sužiedėjimą gali iš dalies panaikinti kaitinant duoną iki 60 °C orkaitėje ar mikrobangėje. Toks kaitinimas reželatinizuoja krakmolo grūdelius. Bet nesuvalgyta ir atvėsusi taip atšviežinta duona pasidaro dar prastesnio skonio, nes praranda dalį išgaravusio vandens.

Nuorodos 

Duona
Pentadinas

Pentadinas - saldus baltymas, atrastas Afrikos augale Pentadiplandra brazzeana.

Pentadiną 1989 m. atrado ir išskyrė iš 1985 m. aprašyto augalo Pentadiplandra brazzeana, laipiojančio krūmo, augančio kai kuriose Afrikos šalyse. Šio augalo uogomis minta žmoginės beždžionės, juos nuo senovės valgo ir vietiniai gyventojai. Uogos neįtikimai saldžios, jas vietiniai gyventojai vadina  'aš užmiršiu', nes jų paragavę žindomi kūdikiai užmiršta motinos pieną. 

Pentadiplandra brazzeana uogose buvo aptikti du saldūs baltymai - pentadinas ir brazeinas, pastarasis atrastas 1994 m.

Nurodoma, kad pentadinas apie 500 kartų saldesnis už sacharozę. Jaučiamas saldumas lėtai stiprėja ir ilgai išlieka, tuo pentadinas panašus į moneliną bei taumatiną, bet saldumo jutimo profilis artimesnis monelinui.

Nuorodos

Saldikliai
Baltymai
Svierys

Svierys () – ežeras Baltarusijos šiaurės vakaruose, Medilo ir Smurgainių rajonų paribyje, Strėčios upės baseine. Į ežerą įteka nedidelės upės – Smolka (Смолка) ir Didysis perakopas (Вялікі Перакоп).

Ežere salų nėra, jo ilgis – 14,12 km, plotis – 2,27 km. Ežeras ištįsęs iš šiaurės vakarų į pietryčius. Baseino plotas – 364 km². Rytinis šlaitas 12-15 m aukščio, vietomis iki 25 m. Krantai statūs, vietomis susiliejantys su šlaitu. Vakarinis šlaitas 3-5 m aukščio, krantai žemi, vietomis pelkėti. Vandens skaidrumas – 1 m.

Svierio ežeras yra vienas didžiausių komercinės žvejybos centrų Baltarusijoje. Ežero vandenyse gyvena paprastieji karšiai (Abramis brama), paprastieji karpiai (Cyprinus carpio), europinės lydekos (Esox lucius), europiniai upiniai unguriai (Anguilla anguilla), paprastosios kuojos (Rutilus rutilus), lynai (Tinca tinca), ešeriai (Perca fluviatilis), vėgėlės (Lota lota) ir kitos žuvys.

Prie ežero įsikūręs Svierių miestelis, įkurta sanatorija. Svierio ežeras priskirtas Naručio nacionalinio parko teritorijai.

Taip pat skaityti 
 Baltarusijos ežerai

Šaltiniai

Nuorodos 
 yandex.ru/maps / Svierių ežeras (žemėlapis)

Medilo rajono ežerai
Alexander Wurz

Alexander Wurz (1974 m. vasario 15 d.) – autosporto lenktynininkas iš Austrijos. Nuo 1997 iki 2007 m. jis buvo Formulės 1 lenktynininkas.

Šiuo metu jis dalyvauja 24 valandų Le Mano lenktynėse.

Karjera 
Savo karjerą Wurzas pradėjo dalyvaudamas BMX pasaulio čempionatuose. 1986 m. šioje sporto šakoje jis tapo čempionu. 

Vėliau jis pradėjo lenktyniauti kartingais. 1991 m. jis dalyvavo Formulės Ford čempionate. Kitais metais jis nugalėjo šiame čempionate.

1993 m. jis tapo Austrijos Formulės 3 čempionu. Vėliau jis dalyvaudavo įvairių šalių Formulės 3 čempionatuose.

1996 m. jis debiutavo 24 val. Le Mano lektynėse, kuriose su savo komanda tapo čempionu. Tai pasiekęs jis tapo jauniausiu šių lenktynių nugalėtoju ir iki šiol yra šio rekordo savininkas. 

1997 m. jis pakeitė austrą Gerhard Bergerį Benetton ekipoje ir debiutavo Formulės 1 čempionate. Kitais metais jis buvo pilnateisis šios ekipos narys ir per sezoną pelnė 17 taškų. Vėliau savo karjeroje jis dirbosu tokiomis ekipomis kaip McLaren, Williams ir Honda. Per savo karjerą Formulėje 1 Wurzas tris kartus yra pasiekęs trečiąją vietą. Šiuo metu jis yra Brawn GP ekipos lenktynininkas bandytojas.

2009 m. jis antrą kartą dalyvavo 24 val. Le Mano lenktynėse ir vėl tapo jų nugalėtoju.

Nuorodos 

 Oficiali lenktynininko svetainė

Wurz
Labučiai

Labučiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės rytuose. Geležinkelio stotelė (ruožas Radviliškis–Daugpilis).

Gyventojai

Šaltiniai 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
1996 m. vasaros olimpinės žaidynės

1996 metų vasaros olimpinės žaidynės, oficialiai vadinamos XXVI olimpinėmis žaidynėmis, vykusios 1996 m. liepos 19 – rugpjūčio 4 dienomis JAV mieste Atlantoje.

Medalių lentelė

Nuorodos 

 1996 m. IOC tinklalapis
Zeta-

zeta (daugelyje kitų kalbų zetta; žymima Z) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 1021 arba 1 000 000 000 000 000 000 000. Jis kilo iš  'septyni', nes daugiklis yra lygus 10007. Keli metai prieš paskelbiant priešdėlį zeta, daugiklis taip pat buvo žymimas priešdėliu hepta, kuris kilo iš graikų kalbos žodžio  (hepta) 'septyni'. Priešdėlis hepta niekada nebuvo oficialus ir dabar yra nebenaudojamas.

Šaltiniai 

SI sistemos priešdėliai
Lazauskas

Gražvydas Juozas Lazauskas – inžinierius, spaudos darbuotojas
 Juozas Lazauskas (1892) – pedagogas, vadovėlių autorius, publicistas
 Juozas Lazauskas (1931) – agronomas
 Linas Lazauskas – žemės ūkio technikos inžinierius, politikas
 Petras Algimantas Lazauskas – agronomas, pedagogas
 Remigijus Lazauskas - inžinierius, pedagogas, sporto treneris.
Kapitono Granto vaikai

„Kapitono Granto vaikai“ (pranc. Les Enfants du capitaine Grant) – Žiulio Verno nuotykių romanas, leistas dalimis 1867–1868 m.

1876 m. romanas perleistas pavadinimu „Kelionė aplink pasaulį“ ir suskirstytas į tris dalis: „Pietų Amerika“, „Australija“ ir „Naujoji Zelandija“.

Siužetas 
Knygoje pasakojama, kaip lordas Edvardas Glenarvanas su Kapitono Granto vaikais išplaukė su savo jachta į Pietų pusrutulio jūras ieškoti dingusio „Britanijos“ laivo kapitono Hario Granto.

Ekranizacijos 
 1936 m. sovietų režisierius Vladimiras Vainštokas pagal knygą sukūrė filmą „Kapitono Granto vaikai“ (rus. Дети капитана Гранта). 
 1962 m. JAV režisierius Robertas Styvensonas sukūrė filmą „Beieškant išsigelbėjusiųjų“ (angl. In Search of the Castaways). 
 1985 m. sovietų ir bulgarų kino kūrėjai sukūrė mini serialą „Kapitono Granto beieškant“ ().

Leidimai lietuvių kalba 
Knyga leista lietuvių kalba ne vieną kartą (pirmasis leidimas pasirodė dar 1929 m.). Taip pat yra pasirodžiusios knygos lietuvių kalba versijos Brailio raštu bei audioknygos formatu.

Šaltiniai

Literatūra 
 Kapitono Granto vaikai: romanas / Jules Verne (iš prancūzų kalbos vertė Rožė Jankevičiūtė ir Juozas Naujokaitis). – Vilnius: Alma littera, 2005. – 719 p.: iliustr. – ISBN 9955-08-099-X
 Kapitono Granto vaikai: romanas / Jules Verne (iš prancūzų kalbos vertė Rožė Jankevičiūtė ir Juozas Naujokaitis). – Vilnius: Alma littera, 2008. – 724 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-38-198-3
 Kapitono Granto vaikai: romanas / Jules Verne (iš prancūzų kalbos vertė Rožė Jankevičiūtė ir Juozas Naujokaitis). – Vilnius: Alma littera, 2007. – 719 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-08-099-2

Žiulio Verno knygos
Makarevičius

Makarevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Makarevičienė (ištekėjusi moteris) ir Makarevičiūtė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

 Algirdas Makarevičius (g. 1928) – Lietuvos ekonomistas, socialinių mokslų daktaras;
 Antanas Makarevičius (g. 1968) – Lietuvos ir Kauno rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
 Gintaras Makarevičius (g. 1965) – Lietuvos dailininkas, scenografas, kino režisierius;
 Romas Makarevičius (g. 1952) – choro dirigentas, dainininkas (tenoras);
 Vytautas Vincentas Makarevičius (g. 1930) – Lietuvos inžinierius mechanikas, šilumininkas, habilituotas technologijos mokslų daktaras;
Hekto-

hekto (kitose kalbose gali būti rašomas hecto arba pan.; žymima h) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 102 arba 100. 
Priešdėlis kilo iš graikų kalbos žodžio  (hekaton) 'šimtas'.

Priešdėlis yra retai vartojamas, išskyrus keliose specifinėse srityse:
Hektaras (ha) yra naudojamas žemės plotui skaičiuoti ir yra lygus 100 arų
Hektopaskalis (hPa) lygus 100 paskalių arba 1 milibarui ir meteorologijoje yra naudojamas nusakyti atmosferos slėgiui
Hektolitras (hl) yra lygus 100 litrų ir žemės ūkyje yra naudojamas nusakant skysčių (ypač vyną ir pieną) bei kitų maisto produktų (pvz., grūdų) tūrį.
Hektogramas (hg) yra lygus 100 gramų ir yra naudojamas skaičiuojant gyvūnų pašaro kiekius ir žemės našumą.

Šaltiniai 

SI sistemos priešdėliai
Nano-

nano (žymima n) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 10-9 arba  arba 0,000 000 001.  Dažniausiai naudojami vienetai su priešdėliu:
1 nanosekundė = 0,000 000 001 sekundės (arba 1 ns = 0,000 000 001 s)
1 nanometras = 0,000 000 001 metro (arba 1 nm = 0,000 000 001 m)
1 nanofaradas = 0,000 000 001 farado (arba 1 nF = 0,000 000 001 F)

Priešdėlis kilo iš graikų kalbos žodžio  'nykštukas'. Kai priešdėlis nano- vartojamas ne prieš matavimo vienetus (pvz., nanodalelė) jis dažniausiai reiškia kažką susijusio su nanotechnologijomis arba labai mažais objektais.

Šaltiniai 

SI sistemos priešdėliai
Ato-

ato (kitose kalbose gali būti rašoma atto; žymima a) – SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 10-18 arba 0,000 000 000 000 000 001. Pvz.: 1 am (atometras) = 10-18 m.  Priešdėlis kilo  'aštuoniolika'.

Šaltiniai 

SI sistemos priešdėliai
Zepto-

zepto (žymima z) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 10-21 arba 0,000 000 000 000 000 000 001. Pvz.: 1 zm (zeptometras) = 10-21 m.  Priešdėlis kilo iš  arba  'septyni'. Tokie žodžiai pasirinkti todėl, kad priešdėliu žymimas daugiklis yra lygus . Naudojimo pavyzdžiai: 

 Vieno elektrono elektros krūvis yra 160 zeptokulonų (zC).
 Viename medžiagos zeptomolyje (zmol) yra 602 molekulės.

Šaltiniai 

SI sistemos priešdėliai
Jokto-

jokto (žymima y; kitose kalbose gali būti rašoma yocto arba yokto) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 10-24 arba 0,000 000 000 000 000 000 000 001.   Pvz.: 1 ym (joktometras) = 10-24 m. Priešdėlis kilo iš graikų kalbos žodžio οκτώ 'aštuoni', nes priešdėliu žymimas daugiklis yra lygus . Naudojimo pavyzdžiai: 

 elektrono rimties masė: 0,000911 yg
 protono rimties masė: 1,6726 yg
 neutrono rimties masė: 	1,6749 yg

Šaltiniai 

SI sistemos priešdėliai
Šatelperono kultūra

Šatelperono kultūra () – vėlyvojo paleolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal Šatelperono (Châtelperron)  vietovę (Aljė departamentas, Prancūzija).

Arealas 
Šatelperono kultūra 33 000-28 000 m. pr. m. e. buvo paplitusi Prancūzijos pietvakarių dalyje ir viduryje.

Kultūra 
Žmonės, spėjama, Homo sapiens neandertalensis, paveikti dabartinių žmonių protėvių kultūros, gyveno urvuose ir olose. Vertėsi medžiokle, maisto rinkimu. Smulkūs dirbiniai išlaikė daug Mustjė kultūrai būdingų bruožų. Būdingas įrankis – titnaginis antgalis (peilis) su išgaubtais šonais ir retušuota nugarėle.

Šaltiniai

Literatūra 
 Baffier D., Les derniers Néandertaliens, le Châtelperronien, Maison de roches, Paris, 1999.
 Bordes, J.-G. Les interstratifications Châtelperronien / Aurignacien du Roc-de-Combe et du Piage (Lot, France). Analyse taphonomique des industries lithiques ; implications archéologiques., Université de Bordeaux I, 2002.
 Bordes, J.-G. News from the West : a reevaluation of the classical Aurignacian sequence of the Périgord », in: Toward a definition of the Aurignacian, Bar-Yosef, O. et Zilhão, J.,, Trabalhos de Arqueologia 45, 2006, pp. 147-171.
 d'Errico, F., Zilhão, J., Baffier, D., Julien, M. et Pelegrin, J. Neanderthal acculturation in Western Europe? A critical review of the evidence and its interpretation, Current Anthropology, 39, 1998, pp. 1-44.
 Gravina, B., Mellars, P. et Bronk Ramsey, C. « Radiocarbon dating of interstratified Neanderthal and early modern human occupations at the Chatelperronian type-site », Nature 2005 483: 51–56. 
 Mellars, P., Gravina, B. et Bronk Ramsey, C. Confirmation of Neanderthal/modern human interstratification at the Chatelperronian type-site. PNAS 2007 104: 3657-3662. 
 Zilhão, J., D'Errico, F., Bordes, J.-G., Lenoble, A., Texier, J.-P. et Rigaud, J.-P. Analysis of Aurignacian interstratification at the Châtelperronian-type site and implications for the behavioral modernity of Neandertals, Proceedings of the National Academy of Sciences, vol. 103, n° 33, 2006 - pp. 12643–12648.

Nuorodos 
Šatelperono kultūros rekonstrukcijos piešiniai

Europos paleolito kultūros
Prancūzijos archeologija
Jonas Furmanavičius

Jonas Furmanavičius (1962 m. Stakliškėse, Prienų rajonas – 2009 m. spalio 5 d. Kaune) – teisininkas, Kauno apygardos teismo teisėjas.

Biografija 
Motina Anelė Furmanavičienė (g. ~1921 m.). Šeimoje augo 8 vaikai. 1980 m. baigė Stakliškių vidurinę mokyklą, 1985 m. – teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. Mokėjo rusų, prancūzų kalbas.

1985–1992 m. Tardymo valdybos prie Kauno miesto vyriausiojo policijos komisariato tardytojas. 1992–1995 m. gruodžio mėn. Tardymo valdybos prie Kauno m. PK vyresnysis tardytojas. 1995–1996 m. rugsėjo mėn. Tardymo skyriaus prie Kauno m. Žaliakalnio policijos komisariato viršininkas. Nuo 1996 m. rugsėjo mėn. iki 2000 m. vasario mėn. Kauno m. apylinkės teismo teisėjas, nuo 2000 m. vasario mėn. iki 2002 m. birželio Kauno apygardos administracinis teismo teisėjas, nuo 2002 m. birželio iki 2009 m. spalio 5 d. Kauno apygardos teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjas.

Drąsiaus Kedžio buvo apkaltintas pedofilija ir, kaip įtariama, jo nušautas 2009 m. spalio 5 d. Kauno senamiestyje suvaidinto eismo įvykio metu (žr. 2009 m. pedofilijos byla).  Palaidotas savo tėviškėje – Stakliškėse (Prienų rajonas).

Šaltiniai 

Lietuvos teisėjai
Lietuvos tardytojai
Lietuvos policininkai
Backstreet Boys

Backstreet Boys – JAV pop ir R&B muzikos grupė. Susikūrė 1993 m. Grupė kartu yra pardavusi virš 100 milijonų albumų ir tapo daugiausiai albumų pardavusia vaikinų grupe istorijoje. 2005 m. grįžo į sceną po ilgos pertraukos.

Diskografija 
 Backstreet Boys (1996/1997) 
 Backstreet's Back (1997)
 Millennium (1999)
 Black & Blue (2000)
 Never Gone (2005)
 Unbreakable (2007)
 This Is Us (2009)
 In a World Like This (2013)
 DNA (2019)

Nuorodos 
Oficiali svetainė 

Pop atlikėjai
R&B atlikėjai
JAV atlikėjai
Kazėnai

Kazėnai () – gyvenvietė Baltarusijoje, Vitebsko srityje. Įsikūrusi prie Dysnos ir Drūkšos santakos, netoli Lietuvos sienos. Pirmą kartą paminėta 1563 m. kai caras Ivanas Rūstusis užėmęs Polocką ten įrengė fortą.

XX a. pradžios plytinė Šv. Trejybės bažnyčia.

Vaizdų galerija

Nuorodos 
 

Breslaujos rajono gyvenvietės
Biarozauka

Biariozauka – miestas vakarų Baltarusijoje kairiajame Nemuno krante (1,5 km nuo upės), prie kelio Lyda–Naugardukas. Veikia stiklo muziejus.

Istorija

Miestas išaugo šalia stiklo fabrikų (pirmasis įkurtas 1875 m.). Pagrindą dabartiniam miestui davė 1898 m. įkurtas ir nuo 1900 m. Nemuno vardu vadinamas stiklo fabrikas. 1928 m. įkurta katalikų parapija, 1932 m. pastatyta bažnyčia.

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai 

Gardino srities miestai
Lydos rajono gyvenvietės
Frank-Walter Steinmeier

Frankas Valteris Štainmajeris (; g. 1956 m. sausio 5 d.) – vokiečių teisininkas, politikas, buvęs Vokietijos užsienio reikalų ministras, Bundestago narys. Šiuo metu – Vokietijos prezidentas.

Biografija 
Steinmeier tėvas – stalius, mama – fabriko darbininkė. Frankas užaugo Brakelsieke (dabartinio Schieder-Schwalenberg miesto dalis). Po abitūros 1974 metais Blomberge atliko karinę prievolę, o nuo 1976 m. studijavo teisės, nuo 1980 – politikos mokslus Justo Lybigo universitete (Gysenas). Studijų metais kartu su Brigitte Zypries buvo (išeinančio kas ketvirtį) kairiųjų žurnalo „Demokratie und Recht“ (DuR) redakcijos narys (leidinys buvo tapęs Vokietijos saugumo tarnybų () tyrimų objektu).

1982 m. išlaikė pirmąjį, o 1986 m. – antrąjį valstybinį teisės egzaminą. Gyseno universiteto Viešosios teisės ir politikos mokslų katedros mokslinis bendradarbis. 1991 metais apgynė disertaciją tema „Valstybinės intervencijos, siekiant išvengti ir pašalinti benamystę, tradicija ir perspektyvos“ (), teisės mokslų daktaras.

Nuo 1991 m. Žemutinės Saksonijos valstybės kanceliarijos referentas medijų teisės ir medijų politikos klausimais. Nuo 1993 m. tuometinio federalinės žemės ministro pirmininko Gerhardo Šrėderio biuro vadovas, nuo 1994 m. Politikos, sričių koordinavimo bei planavimo gairių departamento vadovas. Nuo 2005 m. Vokietijos užsienio reikalų ministras Angela Merkel vyriausybėje. Dalyvavo Vokietijai padedant išspręsti Gruzijos ir nuo jos atsiskirti siekiančios Abchazijos konfliktą (vieną iš pavojingiausių ir sunkiausiai valdomų krizių buvusios Sovietų Sąjungos erdvėje), lankėsi Gruzijoje bei Rusijoje. Nuo 2007 m. Vokietijos vicekancleris, nuo 2009 m. rugsėjo 29 SPD frakcijos Bundestage pirmininkas, Bundestago opozicijos lyderis.

Nuo 2007 m. vienas iš trijų Vokietijos socialdemokratų partijos (SPD) federalinio pirmininko pavaduotojų.
2008 m. Steinmeier buvo SPD kandidatas į kanclerio postą Bundestago rinkimų 2009 m. metu.

Vedęs (1995 m.); žmona Elke Büdenbender, administracinio teismo teisėja (buvusi teisės bendramokslė), turi dukrą.

2017 m. kovo 19 d. pradėjo eiti Vokietijos prezidento pareigas.

Baltijos šalyse 
2007 m. liepą su kultūros misija lankėsi visose Baltijos šalyse. Jį lydėjo iškilūs vokiečių kultūros veikėjai (rašytojas Sten Nadolny, Vokietijoje gyvenantis ir dirbantis lietuvių kultūros veikėjas violončelininkas Davidas Geringas, teisės istorikas Joachim Tauber ir kiti), gausybė Vakarų Europos žurnalistų. Apsilankė Vilniuje, XI tarptautiniame Tomo Mano festivalyje (Nida), kuriame pasakė sveikinimo kalbą. Nidoje jį užklupusiems vokiečių turistams šypsodamasis ir pokštaudamas dalijo autografus.

Išnašos

Nuorodos 
 Asmeninis Štainmajerio rinkimų į Bundestagą 2009 m. tinklalapis (vokiečių k.).

Vokietijos prezidentai
Vokietijos užsienio reikalų ministrai
Bundestago nariai
Vokietijos teisininkai
Vokietijos vicekancleriai
Unalaška (kolonija)

Unalaška (; ) – gyvenvietė, Rusijos kolonija Unalaskos saloje (Aleutų salos), egzistavusi nuo 1759 m. iki Rusijos Amerikos pardavimo Jungtinėms Amerikos Valstijoms 1868 m.

Istorija 

Unalaskos salą 1741 m. atrado Vitus Beringas. Iki XVIII a. antros pusės Unalaskos ir Amaknako salose gyveno tik aleutai. Neoficialia Unalaškos gyvenvietės pradžia laikoma 1759 m. rugpjūčio 1 d., kai saloje išsilaipino rusų keliautojas ir prekeivis kailiais Stepanas Glotovas.

1763 m. saloje kilo konfliktas tarp rusų medžiotojų ir vietinių gyventojų. Aleutai sunaikino 4 Rusijos prekybinius laivus (pirklių Kulkovų „Šv. Joanas“ ir „Šventieji Zacharijus ir Jelizaveta“, Trapeznikovo kompanijos galiotus „Šv. Nikolajus“ ir „Šventoji Trejybė“). Buvo nukauti 162 medžiotojai. Po metų laivo „Šventieji Petras ir Pavelas“ kapitonas Ivanas Solovjovas aptiko saloje sunaikintos rusų artelės pėdsakus. 1765 m. birželį prie Solovjovo prisijungė Korovinas su sunaikintos „Šventos Trejybės“ įgulos likučiais. Bendromis jėgomis jie surengė baudžiamąjį reidą, kuriame buvo išžudyta daugiau kaip 5 tūkstančiai aleutų.

1768 m. Unalaška tapo pagrindiniu Rusijos uostu regione, per jį vyko didžioji dalis prekybos kailiais. 1772 m. Solovjovas vadinamajame „Olandų uoste“ () įkūrė pastovią rusų gyvenvietę. 1778 m. gyvenvietę aplankė Džeimso Kuko ekspedicija, kurią sudarė laivai „Resolution“ ir „Discovery“. Unalaškoje su Kuku susitiko rusų pirklys ir jūrų tyrinėtojas Gerasimas Izmailovas ir padovanojo jam vietinių jūrų žemėlapį.

1796 m. buvo įkurta Rusijos Amerikos kompanija, o Unalaška tapo jos pagrindine baze.
1825 m. buvo pastatyta rusų stačiatikių Viešpaties Paėmimo Dangun cerkvė. Parapijos įkūrėjas Inokentijus Venjaminovas, padedamas vietinių gyventojų, sukūrė pirmą aleutų abėcėlę ir išvertė į aleutų kalbą Bibliją. Tuo metu saloje gyveno apie 1000 žmonių, iš kurių ne daugiau kaip 300 buvo aleutai. 1836 m. saloje prasidėjo tymų, vėjaraupių ir kokliušo epidemija, nuo kurios išmirė daug vietinių gyventojų.

1867 m. miestas kartu su visa rusų kolonija buvo parduotas JAV. Rusijos Amerikos kompanija užsidarė, jos vietą Unalaškoje užėmė Aliaskos komercinė kompanija.
Angliškai miestas imtas vadinti Unalaska.

Rusijos kolonijinė imperija
Aliaskos miestai
Madeleine Albright

Madlena Korbel Olbrait (, tikrasis vardas – Marie Jana Korbelová, 1937 m. gegužės 15 d. – 2022 m. kovo 23 d.) – Jungtinių Valstijų politikė, diplomatė, pirmoji moteris tapusi JAV valstybės sekretore.

Biografija 
Gimė Prahoje žydų kilmės Čekoslovakijos diplomato, vėliau perėjusio į katalikybę, šeimoje. Antrojo pasaulinio karo metais Madlinos tėvai persikėlė į JAV; tėvas dėstė Denverio universitete. Po karo šeima grįžo į Čekoslovakiją, tėvas trumpai vėl dirbo diplomatinėje tarnyboje. 1948 m. tėvai persikėlė gyventi į JAV, kur dirbo The Denver Post dienraštyje. 1957 m. Madlina gavo JAV pilietybę. 1959 m. ji baigė politologijos studijas Wellesley koledže. Vėliau studijavo Kolumbijos universitete, kuriame apgynė magistro laipsnį ir daktaro disertaciją. Nuo 1972 m. pradėjo dirbti JAV demokratų partijoje. Nuo 1976 m. iki 1978 m. buvo JAV senatoriaus E. Muskie padėjėja teisiniais klausimais. 1978 m. pradėjo dirbti JAV prezidento Dž. Karterio administracijos Nacionalinio saugumo tarybos nare, atsakinga už ryšius su visuomene. Nuo 1982 m. iki 1993 m. dirbo Džordžtauno universiteto profesore, dėstė TSRS ir Rytų Europos politikos seminare, vadovavo JAV nacionalinės politikos centrui. 1992 m. paskirta JAV ambasadore prie Jungtinių Tautų.   
1996 m. gruodžio 5 d. JAV prezidentas Bilas Klintonas ją paskyrė JAV valstybės sekretore. JAV Senatas patvirtino jos kandidatūrą vienbalsiai – 99-0. Madlina buvo prisaikdinta 1997 m. sausio 23 d. Šiose pareigose M. Albright buvo JAV pozicijų stiprinimo šalininkė. 2000 m. ji apsilankė Šiaurės Korėjoje, kur susitiko su Kim Čen Iru. Ji buvo Džordžtauno universiteto profesorė, dirbo JAV tarptautinių santykių tarybos direktorių valdyboje, įvairiuose JAV politikos tyrimų centruose.

Šaltiniai 

JAV valstybės sekretoriai
JAV diplomatai
JAV politikai
Melagėnai

XX a. tarpukariu Melagėnais vadinti Mielagėnai.

Melagėnai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Sarių, Labanoro girioje, prie vieškelio , netoli Vilniaus–Turmanto geležinkelio (prie jo yra Liūlinės pilkapynai).

Istorija 

1943 m. minima Melagėnų girininkija, kuri buvo apiplėšta.

Gyventojai 

1979 m. gyventojų surašyme Melagėnų girininkija (3 gyv.) nurodyta kaip atskira gyvenvietė nuo Melagėnų kaimo.

Šaltiniai 

Švenčionių rajono savivaldybės gyvenvietės
Diplomuotas teisininkas

Diplomuotas teisininkas – pirmosios pakopos akademinis kvalifikacinis laipsnis, suteikiamas aukštosios mokyklos absolventams, baigusiems vienpakopes (diplomines) teisės studijas.

Lietuva 
Lietuvoje (VU TF) sovietiniais metais buvo suteikiama teisininko kvalifikacija, baigus diplomines (vienpakopes) teisės studijas, apgynus diplominį darbą, atlikus diplominę praktiką ir įvykdžius kitus reikalavimus. Šiuo metu šias studijas pakeitė teisės magistro studijos (išliko vientisosios studijos).

Vokietija 
Vokietijoje diplomuotas teisininkas yra akademinis laipsnis (, 'diplomuotas juristas', sutr. Dipl.-Jur.), suteikiamas daugumoje Teisės fakultetų arba Teisės studijų padalinių () įvairiose aukštosiose mokyklose, kai yra išlaikomas pirmasis valstybinis egzaminas arba baigiamasis aukštosios mokyklos egzaminas (kai kur - tik kai yra pateikiamas absolvento prašymas jį suteikti). Daugumoje fakultetų suteikia papildomai visiems, anksčiau išlaikiusiems pirmąjį valst. egzaminą.

Kai kuriuose fakultetuose po pirmojo valst. egzamino alternatyviai yra suteikiamas teisės magistras (, Mag. jur.) arba universitetinį išsilavinimą turinčio teisininko vardas (). Hamburgo universitete teisės magistro laipsnis () gali būti suteikiamas ir nelaikius pirmojo valst. egzamino, remiantis universitete studijuotais dalykais bei išlaikytas egzaminais. 

Vokietijos taikomųjų mokslų aukštosiose mokyklose () bei kai kuriuose universitetuose (pvz., Erlangeno/Niurnbergo u.) taip pat yra suteikiamas kitas akademinis laipsnis - diplomuotas verslo teisininkas (, Dipl. jur. oec.)  Diplomuotų specialistų vardų suteikimą pakoregavo Bolonijos procesas: baigus diplomines studijas, atitinkami vardai suteikiami, laikantis pereinamųjų nuostatų (vėliau Vokietijoje ketinama visiškai pereiti prie bakalauro bei magistro studijų).

Pažymėtina, kad norint įsidarbinti aukščiausio rango valstybės tarnyboje (), tapti advokatu arba notaru, būtina baigti podiplominę praktiką (žr. Teisės referendariatas).

Šaltiniai 

Kvalifikaciniai teisės laipsniai
Kankinimas

Kankinimas – sąmoningas, nežmoniškas elgesys, sukeliantis dideles kančias. Draudžia įstatymai, tarptautiniai aktai. Pvz., 1950 m. Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencija (Niekas negali būti kankinamas, su niekuo neturi būti žiauriai, nežmoniškai ar žeminantį jo orumą elgiamasi, ar jis baudžiamas, EŽTPLAK 3 str.). Prieglobsčio teisėje kankinimų draudimas ir apsauga nuo grąžinimo – tai papildoma pabėgėlių apsauga, kurios pagrindas išplaukia iš Konvencijos 3 straipsnio, draudžiančio kankinimus. .

Lietuva 
Draudžiama žmogų kankinti, žaloti, žeminti jo orumą, žiauriai su juo elgtis, taip pat nustatyti tokias bausmes (Lietuvos Respublikos Konstitucijos 21 str. 3 d.). Baudžiamąją atsakomybę numato LR BK.

Šaltiniai
Aaron Burr

Aronas Buras (, 1756 m. vasario 6 d. – 1836 m. rugsėjo 14 d.) buvo JAV politikas, JAV nepriklausomybės karo didvyris ir nuotykių ieškotojas. Tomo Džefersono valdymo metais jis tai pat buvo trečiasis JAV viceprezidentas (1801–1805).

Buras kovojo JAV nepriklausomybės kare, kurio metu jis gavo pulkininko rangą.

Prieš tapdamas viceprezidentu, Aronas Buras dirbo Niujorko valstijos įstatymų leidžiamajame susirinkime, buvo paskirtas Niujorko valstijos teisingumo ministru, ir JAV senatoriumi.

1804 metais, vis dar eidamas viceprezidento pareigas, Buras dvikovoje nužudė Aleksandrą Hamiltoną.

Aronas Buras rengė sąmokslą sukurti naują šalį pietvakarinėje JAV teritorijoje. Jis norėjo dirbtinai įplieksti karą su Ispanija, kad galėtų pasiekti savo tikslą. Keli žmonės, įskaitant ir prezidentą Tomą Džefersoną, kuris savo antrajai prezidento kadencijai pasirinko kitą viceprezidentą, Buro veiksmus laikė išdavyste. Tačiau Aronas Buras dėl šių kaltinimų buvo išteisintas.

JAV viceprezidentai
JAV Senato nariai
JAV filosofai
George Clinton

Džordžas Klintonas (, 1739 m. liepos 26 d. – 1812 m. balandžio 20 d.) buvo JAV politikas ir karys. Jis buvo pirmasis (ir ilgiausiai pareigas ėjęs) Niujorko valstijos gubernatorius. Valdant prezidentams Tomui Džefersonui ir Džeimsui Medisonui, Džordžas Klintonas ėjo JAV viceprezidento pareigas.

Prancūzų ir indėnų kare Klintonas kovojo britų pusėje.

Klintonas buvo Kontinentinio kongreso narys ir balsavo už JAV nepriklausomybės deklaraciją. Jis buvo Džordžo Vašintono draugas.

Klintonas buvo JAV Demokratų-Respublikonų partijos. Klintonas dirbo viceprezidentu, valdant dviem skirtingiems JAV prezidentams. Jis yra vienas iš dviejų tai padarusių viceprezidentų. John C. Calhoun taip pat dirbo viceprezidentu, valdant dviem prezidentams. 1808 metų JAV prezidento rinkimuose Klintonas buvo kandidatas į JAV prezidentus ir gavo šešis rinkikų kolegijos balsus.

Mirė 1812 metais nuo širdies smūgio. Jis tapo pirmuoju viceprezidentu, mirusiu einant šias pareigas.

JAV viceprezidentai
FK Radnički Obrenovac

Obrenovaco „Radnički“ – Serbijos futbolo klubas iš Obrenovaco.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1927 m. Ilgą laiką rungtyniavo žemesnės pakopos pirmenybėse.

Subyrėjus komunistinei Jugoslavijai ir įvykus lygų restruktūrizacijai, klubas pamažu iškopę į aukštesnius divizionus.

Serbijos ir Juodkalnijos aukščiausiojoje lygoje debiutavo 2002 m., o ekipa 2003–2004 m. sezone liko dvylikta ir išsaugojo vietą tarp stipriausių klubų. 

Sekantis sezonas buvo lemiamas, nes ekipa liko penkioliktoje vietoje iš šešiolikos dalyvių ir sekė kritimas į žemesnį divizioną.

Nuo 2006–2007 m. eilę metų rungtyniavo Serbų lygoje (III pakopa, Belgradas).

Pasiekimai 
 s ketvirtfinalis (2002 m.)

Sezonai

Serbijos pirmenybėse

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta raudona apranga.

išnašos

Nuorodos 
 Facebook paskyra
 SOCCERWAY
 soccerway 1955
 Transfermarkt
 zerozero.pt
 soccerpunter.com
 footballdatabase.eu
 worldfootball.net
 Globalsportsarchive
 srbijasport.net 
 srbijafudbal.com

Radnicki Obrenovac
FK Radnički 1923

Kragujevaco „Radnički“ – Serbijos futbolo klubas iš Kragujevaco.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1923 m.

Pasiekimai

Sezonai

Serbijos pirmenybėse

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt

Radnicki Kragujevac
FK Loznica

Loznicos FK – Serbijos futbolo klubas iš Loznicos.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1919 m.

Galutinai subyrėjus Jugoslavijai ir susikūrus Serbijos futbolo sistemai, rungtyniavo žemesniųjų pakopų pirmenybėse. 

2015–2016 m. pateko į Pirmą lygą, tačiau joje užėmė keturioliktą vietą ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.

Keturis sezonos praleido trečioje pakopoje. 2019–2020 m. joje liko vos septinti, bet dėl pandemijos sukeltos sumaišties po sezono buvo perkelti į aukštesnį divizioną.

2020–2021 m. sezono debiutavo Pirmoje lygoje. Joje užėmė penktą vietą.

2021–2022 m. sezone rungtyniavo Pirmoje lygoje (II) ir joje užėmė aštuntą vietą.

2022–2023 m. sezone ir toliau žaidė Pirmoje lygoje.

Sezonai

Serbijos pirmenybėse 

|}

Pasiekimai

Emblema

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Loznica
FK Sloboda Užice

Užicės „Sloboda“ – Serbijos futbolo klubas iš Užicės.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1925 m. 2010 m. susijungė su FK Sevojno. Pradėjo naudoti FK Sloboda Point Sevojno pavadinimą. 

2011 m. spalio 11 d. vėl grįžo prie Sloboda pavadinimo.

2021–2022 m. rungtyniavp Serbijos lygoje, trečioje pakopoje. Vakarų grupėje užėmė pirmą vietą ir pateko į Pirmą lygą (antra pakopa)

Logotipas

Pasiekimai

Sezonai

Serbijos pirmenybėse

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY

Sloboda Uzice
KF Prishtina

Prishtinos KF – Kosovo futbolo klubas iš Prištinos.

Istorija 
Klubas įkurtas 1922 m. tuo metu vadinosi Kosova. kiti žinomi pavadinimai: Proleter, Jedinstvo, Kosova ir KF Prishtina.

Kosovui tapus nepriklausoma valstybe, klubas ne kartą tapo šalies čempionais, bei iškovojo šalies futbolo taurę.

Sezonai 

|}

Pasiekimai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 RSSSF duomenų bazė

Pristina
Brduvas

Brduvas () – kaimas centrinėje Lenkijoje, Didžiosios Lenkijos vaivadijoje ir Kolo paviete, Babiako savivaldybėje. Nutolęs 4 km į rytus nuo Babiako. ~1000 gyventojų.

Istorija 
Brduvas iki 1870 m. turėjo miesto teises.

Galerija 

Lenkijos gyvenvietės
Durys

Durys – įtaisas namo įėjimui uždaryti. Pagal paskirtį būna išorinės, vidinės, specialiosios (nedegios, hermetiškos ir kt.); pagal konstrukciją – vienvėrės ir dvivėrės, lygios ir įsprūdinės, įstiklintos ir aklinos; pagal varstymo būdą – varstomosios (į vieną pusę), švaistinės (varstomos į abi puses, statomos intensyvaus judėjimo vietose, paprastai įstiklintos), stumdomosios (dažniausiai dvivėrės, statomos plačiose angose, mažo judėjimo vietose), sukamosios (statomos dažno, bet neintensyvaus judėjimo visuomeninių pastatų tamburuose).

Durys daromos iš pjautinės medienos, faneros, medienos drožlių ar pluošto plokščių, metalo (plieno, aliuminio), plastikų, stiklo; dažomos, apdailinamos plastikais, faneruojamos, lakuojamos.

Durys įstatomos į staktas, prie kurių tvirtinamos dviem, sunkesnės – trimis metaliniais vyriais. Išorinių, kartais ir vidinių, durų staktų apačioje būna slenkstis, sulaikantis šilumą, neleidžiantis pro išorines duris skverbtis vandeniui, sniegui. Staktos ir slenkstis sudaro durų rėmą. Durų užsidarymui reguliuoti įtaisomas durų uždarytuvas.

Lietuva 

Lietuvių valstiečių senovės gyvenamųjų namų durys buvo sudarytos iš dviejų (viršutinės ir apatinės) varstomų dalių. Atidarius viršutinę dalį, būdavo išleidžiami dūmai. Kartais durys būdavo daromos dvigubos (iš 2 lentų sluoksnių).

Seniausios durys būdavo įtaisomos ant bėgūnų (medinių vyrių, kurie dar XIX a. vartoti kluonuose), vėlesnės – ant metalinių vyrių. Nuo XX a. 4 dešimtmečio visoje Lietuvoje valstiečių pastatuose daromos rėminės įsprūdinės konstrukcijos durys, dažnai dvivėrės. Durų puošybai dažniausiai naudojami konstrukciniai elementai (ornamentą sudaro įvairiai išdėstytos lentos, įsprūdos). Kartais durys puošiamos polichromine (daugiausia ornamentine) tapyba.

Šaltiniai 

Fasadas
Kšemionkai

Kšemionkai () – neolito titnago kasyklos Pietų Lenkijoje, prie Opatovo Kšemionkų kaimo (Šventojo Kryžiaus vaivadija. Lenkija).

Paminklas 
Kšemionkų titnago kasyklos priskiriamos piltuvėlinės keramikos kultūrai. Tai viena didžiausių šios archeologinės kultūros titnago kasyklų Europoje. 1919 m. rasta apie 700 šachtų. Jos 10–11 m skersmens ir 11 m gylio, sujungtos požeminiais takais, šachtose aptikta senovės kasybos įrankių ir titnaginių kirvių. Netoli Kšemionkų titnago kasyklų rasta Čmieluvo gyvenvietė su dirbtuvėmis, kuriose gaminti titnaginiai kirviai, naudoti Šiaurės Europoje; manoma, jie buvo gaminami iš Kšemionkų kasyklų titnago.

Nuo 1994 m. priskiriamas prie Lenkijos istorijos paminklų.

Šaltiniai

Literatūra 
 S. Krukowski, Krzemionki Opatowskie. Warszawa 1939.
 Teresa Węgrzynowicz, Jacek Miśkiewicz, Wędrówki po wykopaliskach. Wiedza Powszechna, Warszawa 1972.
 Praca zbiorowa: Polska. Pradzieje – Piastowie. T. 31. Poznań: Polskie Media Amer. Com, ss. 18-19. ISBN 978-83-252-0200-2.

Nuorodos 
 Kšemionkų rezervatas 

Neolitas
Lenkijos archeologinės vietos
Prancūzijos Marokas

Prancūzijos Marokas () buvo Prancūzijos protektoratas Maroke. Jis apėmė dabartinę Maroko teritoriją, išskyrus šiaurinę dalį (Ispanijos Maroką), tarptautinę Tanžero zoną ir Ispanijos Vakarų Afriką.

Istorija 
1904 m. Prancūzija ir Ispanija slapta pasidalino sultonatą į įtakos zonas. 1912 m. kovo 30 d. Prancūzija ir Maroko sultonas Feso sutartimi susitarė dėl Prancūzijos protektorato įkūrimo Maroke, išskyrus Tanžerą. Valstybės vadovu oficialiai liko sultonas. 1912 m. lapkričio 27 d. Prancūzijos-Ispanijos sutartimi Prancūzija pripažino Ispanijos įtakos zoną Maroko šiaurėje, Tanžeras tapo tarptautinės demilitarizuotos srities centru.

Prancūzijos Maroko administraciniu centru buvo Rabatas. Pirmuoju Prancūzijos generaliniu rezidentu po protektorato sukūrimo  tapo Louis-Hubert Lyautey (1912 m. balandžio 28 d.-1925 m. rugpjūčio 25 d.). Savo tarnybos metu šalis buvo intensyviai modernizuojama. Naujos gyvenvietės buvo kuriamos už senųjų senamiesčių ribų. 

Antrojo pasaulinio karo metu Maroko sultonas palaikė bendradarbiavimą su prancūzais, Maroko berberų dalinys tarnavo Prancūzijos kariuomenėje.

Protektoratas nustojo egzistuoti 1956 m., kai Prancūzija ir Ispanija pripažino Maroko nepriklausomybę.

Nuorodos 

Maroko istorija
Prancūzijos kolonijos Afrikoje
Papua (Indonezijos provincija)

Papua () – Indonezijos provincija, užimanti didžiąją dalį Indonezijai priklausančios Naujosios Gvinėjos salos dalies (Vakarų Naujosios Gvinėjos). Administracinis centras – Džajapura.

Geografija 

Provincijos centrinėje dalyje iškilę aukšti kalnai, iškylantys į 4884 m aukštį (Džajos kalnas). Paviršių dengia tropinės džiunglės, yra savanų ruožų, o pakrantėse – milžiniški mangrovių sąžalynai. Pagrindinė upė – Mamberamas. Yra įsteigtas Lorenco nacionalinis parkas (UNESCO pasaulio paveldas).

Gyventojai 
 Tautos: vietiniai melaneziečiai (asmatai, daniai, biakai, kombajai, serujai, ajamarai ir kt.), javiečiai, bugiečiai, batakai, kinai;
 Religijos: protestantizmas (51,2 %)katalikybė (25,42 %)islamas (23 %)vietiniai ir kiti tikėjimai (2,5 %);
 Kalbos: indoneziečių, 269 vietinės kalbos.

Administracinis skirstymas 

Papua provincija padalinta į 28 regencijas ir 1 miestą. Skliaustuose pateikti administraciniai centrai.

 Asmato regencija (Agatsas)
 Biak Numforo regencija (Biakas)
 Boven Digoelo regencija (Tanahmerahas)
 Dejajaus regencija (Tigis)
 Dogijajaus regencija (Kigamanis)
 Intan Džajos regencija (Sugapa)
 Džajapuros regencija (Sentanis)
 Džajavidžajos regencija (Vamena)
 Keromo regencija (Varisas) 
 Japeno salų regencija (Serujis)
 Lani Džajos regencija (Tiomas)
 Didžiojo Mamberamo regencija (Burmesas)
 Viduriniojo Mamberamo regencija (Kobakma)
 Mapio regencija (Kepis)
 Meraukės regencija (Meraukė)
 Mimikos regencija (Timika)
 Nabirės regencija (Nabirė)
 Ndugos regencija (Kenjamas)
 Paniajaus regencija (Enarotalis)
 Bintango kalnų regencija (Oksibilis)
 Puncako regencija (Ilaga)
 Puncak Džajos regencija (Kotamulija)
 Sarmio regencija (Sarmis)
 Supiorio regencija (Sorendiveris)
 Tolikaros regencija (Karubaga)
 Varopeno regencija (Botava)
 Jahukimo regencija (Sumohajus)
 Jalimo regencija (Elelimas)
 Džajapura

Indonezijos provincijos
Kelteminaro kultūra

Kelteminaro kultūra – neolito ir eneolito archeologinė kultūra, pavadinta Kelteminaro kanalo vardu (Karakalpakija). Kultūrą 1939 m. išskyrė S. Tolstovas.

Arealas 
Kelteminaro kultūra 4 – 2 tūkstantmetyje pr. m. e. buvo paplitusi Vidurinėje Azijoje, kur dabar Afganistanas, Kazachija, Turkmėnija, Uzbekija.

Kultūra 
Kelteminaro kultūros žmonės gyvenvietes dažniausiai kūrė palei upes, gyveno dideliuose, manoma, gimininės bendruomenės, namuose, rasta karkasinių pastatų liekanų. Viename name galėjo gyventi 100–120 žmonių. Iš pradžių vertėsi žvejyba ir medžiokle, vėliau ir gyvulininkyste. Naudojo akmeninius įrankius, rasta daug mikrolitų – jie buvo įtveriami į medinį ar kaulinį įrankį. Keramika lipdyta apskritadugnė ar smailiadugnė, puošta brūkšnelių ir įspaudų ornamentu. Kultūrai būdingi papuošalai daryti iš įvairių kriauklių. Kelteminaro kultūra turėjo įtakos Vakarų Sibiro (daugiausia Obės baseino) ir Pauralės archeologinėms kultūroms.

Šaltiniai

Literatūra 
 С.П. Толстов. По следам древнехорезмийской цивилизации. Ч. II. Гл. V

Archeologinės kultūros
Eneolitas
Neolitas
Afganistano archeologija
Kazachstano archeologija
Turkmėnijos archeologija
Uzbekijos archeologija
Azijos archeologija
Andrzej Abramovicz

Andžejus Abramovičius (, g. 1926 m. sausio 14 d. Liublinas) – Lenkijos archeologas ir istorikas, daktaras.

Biografija 
1949-1955 m. dirbo Lodzės archeologijos muziejuje, nuo 1955 – Lenkijos mokslų akademijos Materialinės kultūros istorijos institute (dab. Lenkijos archeologijos ir etnologijos institutas). Nuo 1967 m. daktaras, nuo 1982 m. profesorius.

Mokslinė veikla 
Svarbiausia tyrinėjimų sritis – Lenkijos archeologijos mokslo ir senovės meno istorija. Lietuvoje dirbusių (rašiusių lenkiškai) archeologų Eustachijaus ir Konstantino Tiškevičių, A. H. Kirkoro, V. Sirokomlės bei istorikų M. Strijkovskio, J. Lelevelio, T. Narbuto mokslinį palikimą nagrinėja kaip bendrą lenkų ir lietuvių įnašą į mokslo raidą. Aprašė Laikinosios archeologijos komisijos ir Senienų muziejaus (Vilniuje) istoriją ir nurodė jų tarptautine reikšmę.

Bibliografija 
 Studia nad geneza̜ polskiej kultury artystycznej. Państwowe Wydawn. Naukowe, 1962
 Wiek archeologii (Archeologijos amžius), Państwowe Wydawn. Naukowe, 1967
 Podróznicy po przeszłości, Zakład Narodowy im. Ossolińskich, 1970
 Dalecy i bliscy (Tolimi ir artimi), 1974 m.
 Urny i ceraunie (Urnos ir perkūno strėlės), Zakład Narodowy im. Ossolińskich, 1979
 Dzieje zainteresowań starożytniczych w Polsce, Zakład Narodowy im. Ossolińskich, 1983
 Historia archeologii polskiej, XIX i XX wiek, (Lenkijos archeologijos istorija XIX – XX a.), Instytut Historii Kultury Materialnej Polskiej Akademii Nauk, 1991
 Rzeczy, idee i maski, Wydawn. Retro-Art, 1998

Šaltiniai

Nuorodos 
 Andrzej Abramowicz. openlibrary

Lenkijos archeologai
Lenkijos istorikai
Santorinas

Santorinas () – Graikijai priklausanti vulkaninės kilmės sala pietų Egėjo jūroje. Sala priklauso Kikladų salų grupei. Graikijoje Santorinas dar žinoma kaip Tira ir Tera. Salos sostinė yra Fira, pagrindinis uostas – Atiniosas. Salos plotas 73 km². Joje gyvena 13,4 tūkst. gyventojų (2001 m.).

Sala gerai žinoma dėl baltų namų su mėlynais stogais. Anksčiau namai baltai buvo dažomi dėl praktinių sumetimų: buvo manoma, kad balta spalva ne taip praleidžia karštį. Vėliau, 1974 metais, buvo išleistas įstatymas, kuris įpareigojo visus namus dažyti baltai dėl politinių priežasčių. Jau po kelių dešimtmečių baltos ir mėlynos spalvos kombinacija (tokios spalvos sudaro ir Graikijos vėliavą) tapo žinomiausiu Kikladų salų prekės ženklu. Pastaruoju metu tarp Graikijos kultūros ministerijos ir kitų valdžios institucijų vyksta debatai dėl leidimo dažyti namus ir kitomis spalvomis.

Santorinas yra seismiškai aktyvus. Paskutinis vulkano išsiveržimas fiksuotas 1956 m., tada žemės drebėjimas sunaikino 85 % statinių, žuvo daug žmonių. Tik 1970 metais pradėjus turizmo verslą, Santorinas atsigavo.

Manoma, kad pirmasis išsiveržimas įvyko 1645 m. pr. m. e. Išsiveržimas sukėlė cunamį, kuris atsirito iki šiaurinės Kretos pakrantės ir, manoma, sugriovė mino civilizaciją.

Kartais daromos prielaidos, kad būtent seismiškai aktyvus Santorino vulkanas lėmė Mozės organizuotą žydų tautos pabėgimą iš Egipto.

Beveik 1300 metų po išsiveržimo, vulkanas buvo visiškai neaktyvus. Tačiau vėliau mažesni išsiveržimai sukūrė Palea Kameno, Mikra Kameno, Makroniso, Asproniso ir Nea Kameno salas.

Iš salos gerai matoma didžiulė kaldera yra ankstesnių vulkano išsiveržimų pėdsakas. Tai vienintelė paskendusi kaldera pasaulyje.

Nepaisant vulkano išsiveržimo pavojaus turistai iš viso pasaulio plūsta į šią salą.

Šaltiniai 
 Santorinio geografija
 Santorinio istorija
 Geriausi pasaulio paplūdimiai pagal Forbes

Kikladai