joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Santakos parkas

Santakos parkas – 12,69 ha teritoriją užimantis parkas Nemuno ir Neries upių santakoje Kauno senamiestyje. Parko ribos patvirtintos 1993 m. gegužės 11 d.

Parko rytinėje dalyje stovi Kauno pilis ir Šv. Jurgio bažnyčia su Bernardinų vienuolyno ansambliu, Kauno kunigų seminarija, „Santakos“ stadionas, Popiežiaus kalnelis ir aikštė, kurioje 1993 m. lankėsi ir Šv. Mišias laikė popiežius Jonas Paulius II. Ant dešiniojo Nemuno šlaito 2008 m. įrengtas tūkstančio vietų amfiteatras su kilnojama scena. 2017 m. pagal įmonės „Kauno planas“ techninį projektą, įrengtas 1100 sėdimų vietų amfiteatras Papilio gatvės šlaite, netoli Šv. Jurgio Kankinio bažnyčios. Santakos parko pabaigoje atidarytas naujas riedučių, riedlenčių ir BMX dviračių parkas. 2018 m. rugsėjo 23 d. Šv. Mišias santakos parke laikė popiežius Pranciškus.  

Pilyje ir jos prieigose kasmet rengiamas „Kauno operetės“ festivalis, Mindaugo karūnavimo proga statomi istoriniai spektakliai, vyksta miesto šventės, į kurias susirenka ne tik kauniečiai, bet ir miesto svečiai. 2011 m. birželio 4 d. parke atidengta popiežiaus Jono Pauliaus II statula. 2016 m. paskelbtas saugomu Santakos gluosnis.

Parko želdiniuose vyrauja lapuočių medžių rūšys, gausu įvairių rūšių paukščių, pvz., varnėnų, kurapkų, keršulių, šarkų, kėkštų ir vabalų, neretai galima išvysti smulkių gyvūnų – kiškių ar ežių. Deja, tačiau dėl didėjančios urbanizacijos bei Kauno miesto savivaldybės atlaidumo santakos parko gyvūnija vis labiau išstumiama iš teritorijos. 

Parke atsiveria vaizdai į Aleksotą ir Vilijampolę bei Neries deltą. Pasak legendos, būtent šioje vietoje kunigaikštis Kunas įkūrė Kauno miestą bei pastatė pilį. Taigi, santaka gali būti laikoma viso Kauno miesto įkūrimo vieta.

Šaltiniai 

Kauno parkai
Romtelecom Arad

Arado „Romtelecom“ – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Arado.

Istorija

Pasiekimai

Nuorodos 
 

Romtelecom
Eitekonys

Eitekonys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Kaišiadorių, prie kelio .

Etimologija 

Pavadinimas kilęs iš žodžio „eiti“ (krašto aukštaitiška tarme aiti) ir vietovardinės (asmenvardinės) priesagos bei galūnės -konys. Iki vietovardžių sunorminimo būta ir kitos formos – Aitekonys.

Istorija 

1923 m. Eitekonių kaime buvo 47 ūkis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kaišiadorių rajono savivaldybės gyvenvietės
Jasna Guros vienuolynas

Jasna Guros vienuolynas () – pauliečių vienuolynas Čenstakavoje, Lenkijoje.

Šis vienuolynas ir joje esantis Mergelės Marijos paveikslas daugiau nei šešis šimtus metų yra katalikų piligrimų lankymo vieta. Kasmet čia apsilanko apie 3–4 mln. piligrimų. Paveikslas, vaizduojantis Dievo Motiną ir Jėzų, žinomas kaip „Čenstakavos Juodoji Madona“ ir jam priskiriami daugelis stebuklų.  Tarp jų yra paveikslui priskiriamas stebuklingas vienuolyno išgelbėjimas švedų tvano metu. Nors kariniu požiūriu šis įvykis nebuvo labai svarbus, tačiau jis paskatino lenkų pasipriešinimą invazijai. Nors karo eigos lenkai negalėjo iškart pakeisti, tačiau po sąjungos su Krymo chanatu švedai buvo išstumti. Netrukus po to, 1656 m. balandžio 1 d. Lvovo katedroje karalius Jonas Kazimieras Vaza pavedė krašto apsaugą Dievo Motinai ir paskelbė ją jo karalystės globėja.

Nuo 1994 m. priskiriamas prie Lenkijos istorijos paminklų.

Istorija 
Pauliečius iš Vengrijos į Lenkiją tarp 1367 ir 1372 m. pakvietė kunigaikštis Vladislavas Opolčikas.

Nuorodos 

Lenkijos statiniai
Katalikų vienuolynai
Jojimas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Jojimo varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 iki rugpjūčio 20 d. Honkongo sporto institute ir prie Šeng Jė upės Honkonge.

Medalių lentelė 

2008 metų vasaros olimpinės žaidynės
Jojimas olimpinėse žaidynėse
Vitas Lingys

Vitas Lingys (1960 m. rugpjūčio 13 d. Mažeikiuose – 1993 m. spalio 12 d. Vilniuje) – žurnalistas, vienas iš tiriamosios žurnalistikos pradininkų Lietuvoje.

Biografija 
Mokėsi Mažeikių 2-ojoje vidurinėje mokykloje, 1978 m. baigė Plungės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1983 m. baigęs žurnalistikos studijas Vilniaus universitete, gavo paskyrimą į laikraštį „Komjaunimo tiesa“, dirbo korespondentu laiškų skyriuje. 1988–1989 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ žurnalistas. 1988 m. populiariausio Lietuvos žurnalisto konkurse laimėjo 2-ąją vietą. 

1989 m. rugsėjo mėn. su Vitu Tomkumi ir Ryčiu Taraila įkūrė pirmą nepriklausomą dienraštį „Respublika“, vyr. redaktoriaus V. Tomkaus pavaduotojas. Rašė apie nusikalstamų struktūrų veiklą, bandė su jomis kovoti, viešindamas surinktą informaciją. Nušautas prie savo namų S. Stanevičiaus gatvėje. Palaidotas Antakalnio kapinėse. 

Už V. Lingio nužudymo organizavimą 1994 m. mirties bausme nuteistas nusikalstamo susivienijimo „Vilniaus brigada“ vadovas Borisas Dekanidzė. Žurnalisto žudikui Igoriui Achremovui taip pat skirta mirties bausmė, tačiau tuo pačiu nuosprendžiu ji pakeista į laisvės atėmimą iki gyvos galvos, vėliau Lietuvos Aukščiausiasis Teismas bausmę sušvelnino iki 25 metų kalinimo, 2012 m. balandžio mėn. paleistas į laisvę. 

Žmona Laima Lingienė, dukra Agnė. Brolis Audrius Lingys.

Atminimo įamžinimas 
 1993 m. įsteigta kasmetinė Vito Lingio premija principingiausiam teisėsaugos temomis rašančiam žurnalistui
 2007 m. ant Žurnalistikos instituto atidengta memorialinė lenta

Šaltiniai

Literatūra 
 Nemirtingumas. Rekonstrukcijos bandymas / Ričardas Gavelis. – Kaunas: Kopa, 1994. – 60 p.: iliustr.

Lietuvos žurnalistai
Lietuvos redaktoriai
Šimėnas

Albertas Šimėnas – politikas, signataras
 Jonas Šimėnas – politikas, signataras
 Valdemaras Šimėnas – archeologas, pedagogas
Andžio Koisu

Andžio Koisu () – upė Kaukaze, kairysis Sulako intakas.
Tai tipiška slenkstėta kalnų upė. Maitinimas mišrus, vyrauja ledynų tirpsmo vandenys. Poplūdis gegužės – rugpjūčio mėn.

Susidaro Gruzijos teritorijoje 1535 m aukštyje susiliejant Tušetijos Alazaniui ir Pirikita Alazaniui. Upės ilgis nuo Alazanių susiliejimo iki Andžio Koisu susiliejimo su Sulaku (303 m aukštis) – 144 km, ilgis įskaitant Tušetijos Alazanį – 192 km.

Upės vidutinis nuolydis – 8,5 m/km. Kai kurie ruožai visiškai lėkšti, o kai kurie – iki 50 m/km. Statūs ruožai gana trumpi. Upę naudoja vandens turistai. Patyrę gali leisti upe visu jos ilgiu.

Rusija planuoja Dagestano teritorijoje statyti Agvalio hidroelektrinę.

Nuorodos 

Rusijos upės
Gruzijos upės
FC Ripensia Timișoara

Timišoaros „Ripensia“ – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Timišoaros.

Sezonai 

|}

Pasiekimai

Nuorodos 
 

Ripensia
Colțea Brașov

Brašovo „Colţea“ – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Brašovo.

Pasiekimai

Nuorodos 
 

Coltea
FC Arieșul Turda

Turdos „Arieşul“ – Rumunijos futbolo klubas iš Turdos.

Istorija

Pasiekimai

Nuorodos 
 

Ariesul
AFC Rocar București

Bukarešto „Rocar“ – Rumunijos futbolo klubas iš Bukarešto.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1953. O 2009 m. klubas žlugo.

Pasiekimai

Nuorodos 

Rocar
CS Gloria CTP Arad

Arado „Gloria“ – Rumunijos futbolo klubas iš Arado.

Istorija 

„Gloria“ 1922 m. prisijungė CFR Arad klubą. Po II pasaulinio karo iširo, bet XX a. pabaigoje klubas vėl atkurtas.

2014 m. klubas žlugo, komanda išformuota, o klubas likviduoitas.

Pasiekimai

Nuorodos 
 

Gloria Arad
CS Banatul Timișoara

Timišoaros „Banatul“ – Rumunijos futbolo klubas iš Timišoaros. Tarpukariu žaidė Timišo regiono ir šalies turnyruose, po 1945 m. iš varžybų pasitraukė.

Pasiekimai

Nuorodos 
 [ RSSF duomenų bazė]

Banatul
Baltadvario pilis

Baltadvario pilis arba Baltadvario piliavietė ir dvarvietė – bastioninės pilies ir dvaro palivarko griuvėsiai Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, apie 2 km į šiaurės vakarus nuo Videniškių kaimo, prie Baltadvario kaimo, Siesarties kairiajame krante.

Istorija 

Dvaras, vadintas Mūriniais Videniškiais, švedų meistrų įtvirtintas iki 1585 m. Vilniaus vietininko Mato Giedraičio ir jo sūnaus Mstislavlio vaivados Martyno Giedraičio lėšomis. Buvo Lietuvos vidurinės dalies gynybinės sistemos dalis, saugojo senąjį kelią Vilnius-Ryga. Pilį sudarė pylimais apjuosti du dviejų aukštų mūriniai pastatai su vartais ir požeminiais sandėliais (pylimuose), mediniai gyvenamieji ir ūkiniai pastatai.

XVII a. pr. į šiaurę nuo pilies, Siesarties juosiamame sklype, pastatyti dvaro rūmai ir įkurtas renesansinis sodas. Nuo XVII a. vidurio pilis prarado gynybinę paskirtį. Pagrindinis pastatas buvo rekonstruotas ir nutinkuotas, kompleksas pradėtas vadinti Baltadvariu.

Tyrimai 
1987 m. Baltadvario piliavietę ir dvarvietę tyrė Paminklų restauravimo institutas (vadovė Irena Jučienė), 1999–2001 m. tyrinėjo Vilniaus universitetas (vadovas Albinas Kuncevičius).

Baltadvario piliavietė ir dvarvietė užima apie 21 ha, išsidėsčiusi netaisyklingo plano 120 × 200 m plote. Išliko įtvirtintų mūrinių įvažiavimo vartų pirmo aukšto griuvėsių, bokšto pamatai (prie upės), žemės pylimas (60 m ilgio ir 3,5–4 m aukščio) su medinių gynybinių bokštų liekanomis kampuose.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Miestai.net (I)
 Miestai.net (II)
 Baltadvario įtvirtinta dvarvietė (Kultūros vertybių registras) 

Lietuvos rezidencinės pilys
Molėtų rajono dvarai
Condoleezza Rice

Kondoliza Rais (; g. 1954 m. lapkričio 14 d. Birmingame, JAV) – amerikiečių politologė, 66-oji JAV valstybės sekretorė, ėjusi šis pareigas dvi kadencijas. Rais įvardijama kaip viena įtakingiausių moterų pasaulyje.

Biografija 

Kondoliza Rais gimė John Wesley Rice ir Angelena Ray šeimoje. 1967 m. šeimai persikėlus į Kolorado valstiją, Rais mokėsi privačioje mergaičių mokykloje, vėliau įstojo į Denverio universitetą ir jį baigė 1974 m. Devyniolikmetei buvo suteiktas politikos mokslų bakalauro su pagyrimu (cum laude) laipsnis. 1975 m. ji baigė politikos mokslų magistro studijas Notre Dame universitete. 1979 m. vasarą studijavo rusų kalbą Maskvos valstybiniame universitete. 1981 m. būdama 26 m. apgynė daktaro disertaciją Denverio universitete. Dėstė įvairiose JAV aukštosiose mokyklose. Rais yra Sovietų Sąjungos ekspertė.

Rais aktyviai dalyvavo politikoje, nuo 1982 m. atstovavo Respublikonų partijai, dirbo Džordžas H. Bušo administracijoje. 2001 m. pakviesta dirbo Nacionalinio saugumo patarėja. 2005 m. prezidentas Dž. Bušas paskyrė Rais valstybės sekretore. Šias pareigas ji ėjo iki Dž. Bušo kadencijos pabaigos (2009 m.).

Šaltiniai 
 US Department of State Condoleezza Rice. Žiūrėta 2008-08-20.

JAV politologai
JAV valstybės sekretoriai
Dunojaus-Juodosios jūros kanalas

Dunojaus-Juodosios jūros kanalas () – laivybos kanalas, jungiantis Juodosios jūros Konstancos uostą Agigeą ir Dunojaus upės uostą Černavodą.

Kanalo ilgis 64 km 410 m, vidutinis gylis 7 m, plotis – 70-90 m. Šiaurinė kanalo atšakos: Poarta Albe – Midija Nevodari ilgis 34,6 km, vidutinis plotis – 50 m ir 5,5 m gylis.  Kanalas buvo kasamas 1949–1987 m., turi 2 šliuzus: Agigea ir Černavode. Dunojaus-Juodosios jūros kanalas sutrumpina kelią 400 km.

Istorija 
1948 m. Stalino pasiūlymu buvo nuspręsta kasti šį kanalą. Nuo 1949 m. kanalo trasoje pradėti statyti darbo lageriai, kuriuose patalpinti nuteistieji iš kalėjimų, kolektyvizacijai nepaklusę valstiečiai, Rumunijos fašistai, žydai-sionistai ir kiti neproletariškos kilmės žmonės. Rumunijos komunistai šį kanalą vadino „buržuazijos kapu“. Didžioji darbų apimtis buvo atlikta rankomis ir skirtingais paskaičiavimais nuo 1949–1953 m. čia žuvo nuo 10–200 tūkstančių žmonių.

Kanalo trasa ėjo per uolienas, todėl nepaisant Vidaus reikalų ministerijos pastangų, kanalas iki 1953 m. nebuvo baigtas. Kanalo statyba išsekino Rumunijos ekonomiką, todėl 1952 m. darbai buvo tyliai sustabdyti, projekto vadovai sušaudyti ir 23 metus kanalo statybos darbai įšaldyti.

1976 m. Rumunijos prezidentas Nikolajė Čaušesku nusprendė pabaigti kanalo statybos darbus. Pasitelkus sunkiąją kalnakasybos techniką kanalas buvo pastatytas 1984 m., o šiaurinė atšaka – 1987 m. Kanalo statybos darbai kainavo apie 2 milijardus eurų, bet dėl mažo kanalo gylio šiandien menkai naudojamas. 2006 m. kanalas davė tik 2 mln. eurų pelno.

Kanalas yra trečias pagal dydį pasaulyje po Sueco ir Panamos kanalų ir pirmas pagal statybos metu atliktų žemės darbų apimtis.

Taip pat skaitykite 
 Rumunijos transportas

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kanalas Google žemėlapyje

Kanalai
Rumunijos geografija
Elvyra Baltinienė

Elvyra Užkurėlytė-Baltinienė (g. 1933 m. lapkričio 18 d. Žiobiškyje, Rokiškio valsčius) – Lietuvos istorikė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija 
1956 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1966 m. istorijos mokslų kandidatė (disertacija „LKP veikla, keliant respublikos darbininkų klasės kultūrinį-techninį lygį 1959–1965 m.“). 

1956–1999 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje (nuo 1992 m. Lietuvos muzikos akademija); 1975–1988 m. Marksizmo-leninizmo, 1988–1990 m. Visuomenės mokslų katedros vedėja; 1982 m. profesorė. 1983 m. LSSR nusipelniusi kultūros veikėja.

Nuo 1991 m. bendradarbiauja su Toronto universitetu (Kanada), 1995 m. jame skaitė paskaitas. Lietuvoje ir Kanadoje paskelbė naujos archyvinės medžiagos. Rašė remdamasi oficialia sovietine ideologija.

Bibliografija 
 Buržuazinė „masinė kultūra“ ir jaunimas, 1976 m.
 Brandaus socializmo kultūra, 1982 m.
 Socialistinės visuomenės susiformavimas ir raida Tarybų Lietuvoje (1940–1980), viena autorių, 1980.
 Tarybų Lietuvos kultūra (1940–1980 m.), viena autorių, 1982 m.

Šaltiniai 

Lietuvos istorikai
Vepsų aukštuma

Vepsų aukštuma () – aukštuma Leningrado srities šiaurės rytuose, į pietus nuo Onegos ežero. Aukštis iki 304 m. Reljefas kalvotas moreninis. Daug ežerų. Paprastai laikoma Valdajaus aukštumos dalimi. Aukštuma pavadinta pagal vepsų tautos pavadinimą.

Pagrindinės upės – Šokša, Ojatė, Kapša, Paša, Tutoka, Javosma.

Šaltiniai 

Aukštumos
Rusijos reljefas
Baltramiejus Svirenkavičius

Baltramiejus Svirenkavičius (arba Baltramiejus Sverinkavičius, Baltramiejus II, , , , , m. prieš 1483 m. vasario 23 d.) – Žemaičių vyskupas.

Biografija 

Kilęs iš Lietuvos. 1448–1456? m. studijavo Krokuvos universitete, 1456 m. filosofijos magistras.

Nuo 1468 m. Vilniaus katedros prelatas ir dekanas, nuo 1471 m. vasario 13 d. Žemaičių vyskupas. Vyskupaudamas rūpinosi bažnyčių Alsėdžiuose, kur įkūrė parapiją, Krakėse, Kražiuose, Kurtuvėnuose statyba ar atnaujinimu bei išlaikymu, bažnytiniu giedojimu. Mėgo muziką, buvo laikomas svetingu valdytoju. Įraše po portretu jam prikišama, kad buvęs apsileidęs bažnytiniuose dalykuose ir visas atsidavęs muzikai ir dainai. Jis buvo garsus išlaikomu orkestru ir choru.

Šaltiniai 

Lietuvos vyskupai
Žemaitijos vyskupai
Rasheed Wallace

Rasheed Abdul Wallace (g. 1974 m. rugsėjo 17 d.) – buvęs JAV krepšininkas, visą karjerą praleidęs NBA lygoje. 2004 metais su Detroito „Pistons“ tapo lygos čempionu.
Žaidė sunkiojo krašto ir vidurio puolėjo pozicijose.

Karjera 
2009 m. liepos 8 d. pasirašė 2 metų sutartį su Bostono „Celtics“ komanda, tačiau 2010 m. dėl nesibaigiančių nugaros skausmų paskelbė baigiąs karjerą.  

2012 m. nusprendė atnaujinti karjerą ir spalio 3 d. sudarė kontraktą su Niujorko „Knicks“ komanda. 2013 m. balandžio 17 d. neatsigavęs po vasario 27 d. patirtos pėdos traumos, nusprendė antrą kartą pasitraukti iš profesionalaus krepšinio.

Pasiekimai 

 NBA čempionas (2004).
 NBA Visų žvaigždžių rungtynių dalyvis (2000, 2001, 2006, 2008)

Šaltiniai 

Wallace, Rasheed
Posadnikas

Posadnikas ( 'paskirtasis', pažodžiui - 'pasodintasis') - miesto vadovas Rusioje, paskirtas kunigaikščio arba išrinktas večės.

Pirmą kartą terminas posadnikas paminėtas 977 m. - kad kunigaikštis Jaropolkas paskyrė posadnikus Novgorode.
Vėliau posadnikais vadino aukščiausius išrinktus valstybės pareigūnus Novgorodo žemėje: Novgorode nuo 1136 m., Pskove - nuo 1348 m. ir Chlynove prie Viatkos. Maskvos kunigaikštystei 1478 m. pajungus Novgorodo žemę buvo panaikintos tiek posadniko pareigos, tiek večė. Chlynove tai buvo padaryta 1490 m., Pskove - 1510 m. Večių varpus nukabino ir išvežė į Maskvą.

Posadnikus večėje rinkdavo iš bojarinų šeimų. Novgorode pagal 1354 m. Onciforo Lukiničiaus reformą vietoj vieno posadniko ėmė išrinkinėti 6 posadnikus, užėmusius tą postą iki gyvos galvos. Iš jų kasmet išrinkdavo pagrindinį posadniką (). Pagal 1416–1417 m. reformą posadnikų skaičių padidino 3 kartus, o pagrindinį ėmė rinkti pusmečiui.

Pskove nuo 1308 m. iki 1510 m. žinomi 78 posadnikai. Pskovo posadnikus ilgai skirdavo iš Novgorodo. 1348 m. Novgorodas Pskovui suteikė posadnikų išsirinkimo teisę.

Rusijos istorija
Naugardo respublika
Vodai

Vodai (vod. vadjalain (vns.), vadjalaizõt (dgs.); ) – praktiškai išnykusi finų tauta, gyvenanti Ingrijoje, žemėse į pietvakarius nuo Sankt Peterburgo ir į rytus nuo Narvos (Estija).

Vodai kalbėjo vodų kalba, kuri yra praktiškai išnykusi, ja kalbančiųjų 2011 m. buvo 6 – 10 žmonių. 1848 m. buvo užregistruota 5 148 vodai.

Vodai, kaip ir ižorai, yra stačiatikiai, o kiti ten gyvenantys finai yra liuteronai.

Vodams būdingi šviesūs plaukai ir mėlynos akys. Išvaizda nesiskiria nuo ižorų ir suomių, elgesiu artimesni estams.

Istorija 
Vodų arealas yra į rytus, šiaurės rytus nuo Peipaus ir Pskovo ežerų, dabartinės Rusijos Leningrado srities vakarinėje dalyje, Pskovo srities šiaurinėje dalyje, Novgorodo srities vakarinėje dalyje.
 
Atsikrausčius į šį regioną rytų slavų gentims, vodų gentys ėmė pamažu slavėti, ypač po Didžiojo Naugardo kunigaikštystės susikūrimo. Jos dalyvaudavo Ilmenio slavų pusėje kariniuose žygiuose į kitų genčių bei valstybių teritorijas.

Kadangi vodai visą laiką buvo besikuriančios Rusios valstybės sudėtyje, jie priėmė stačiatikybę, o jiems artimi estai, patekę į Livonijos ordino sukurtą valstybę, tapo katalikais, vėliau, per reformaciją, – protestantais liuteronais.

Vodų kalba beveik išnyko, nors daug minėtame regione gyvenančių rusų yra vodų kilmės. Jaunesnieji, save priskiriantys vodams, gimtąja kalba laiko rusų kalbą.

Vodai Latvijoje (krieviniai)
Istoriniuose šaltiniuose aprašyta, kad 1445 m. Livonijos ordinas Ingermanlandijoje (kitaip Ingrija, dabartinės Leningrado srities teritorija) į nelaisvę paėmė daug žmonių, kuriuos išsivarė prie Bauskės, kur reikėjo darbo jėgos statomai piliai. Latviai juos praminė krieviniais ( 'ruselis'), ilgainiui susidarė atskira krievinių tarmė. Pastačius pilį, vodus apgyvendino Bauskės apylinkėse, kur jie užsiėmė žemės ūkiu. Jų asimiliacija, manoma, buvo lėta, ir XIX a. viduryje ten dar gyveno apie 1000 vodų.

Išnašos

Nuorodos
THE VOTES
The Vods
Vodų vėliava 
VAĐĐA TODAY, is an open project run as a NGO aimed to popularize Votes' culture among the Internet community.

Finougrai
Rusijos tautos
Ingrija
Teodosijus I Didysis

Teodosijus I Didysis (Imperator Caesar Flavius Theodosius Augustus, 347 m. sausio 11 d. – 395 m. sausio 17 d.) – 379–395 m. Romos imperijos imperatorius.

Valdymas 

Teodosijus gimė Ispanijoje, Kaukos ar Italikos mieste  347 m. sausio 11 d. Jo tėvai buvo Teodosijus Vyresnysis ir jo žmona Termancija. Jis išmoko karo meno tarnaudamas tėvui, kai jis kovėsi su Didžiaja konspiracija (piktų ir saksų sąmokslu) Britanijoje 368 m.

Apie 373 m. Teodosijui suteiktas titulas dux Moesiae Primae (Aukštutinės Mezijos gubernatorius) vietoj tėvo, kuris buvo nusiųstas į Afriką malšinti sukilimo. 374 m. kvadai ir sarmatai įsiveržė į Ilyriją. Teodosijus nugalėjo abi gentis.

Valentiniano I mirtis 375 m. sukėlė politinę sumaištį. Neaišku kaip Teodosijus Vyresnysis patyrė nuopolį ir buvo nužudytas 376 m. Teodosijus pasitraukė iš armijos ir gyveno kaip provincijos aristokratas. Po Valento mirties 378 m. Adrianopolio mūšyje imperatorius Gracianas pakvietė Teodosijų vadovauti Ilyrijos armijai. Kadangi Valentas nepaliko įpėdinio, Teodosijui taip pat buvo pasiūlytą tapti antruoju augustu. Kai Gracianas buvo nužudytas per sukilimą 378 m. Teodosijus jo įpėdiniu paskyrė vyriausią sūnų Arkadijų. Po Valentiniano II mirties 392 m. Teodosijus tapo vienvaldžiu imperatoriumi. 393 m. jis paskyrė sūnų Honorijų būti koimperatoriumi Vakaruose. 394 m. Teodosijus nugalėjo uzurpatorių Eugenijų Frigido mūšyje. Po kelių mėnesių jis mirė 395 m.

Jis uždraudė pagonišką kultą, 394 m. – uždraudė Antikines Olimpines žaidynes. Jo laikais imperijoje galutinai įsigalėjo krikščionybė. Dėl to, krikščionių rašytojai jį pavadino Didžiuoju.

Prieš mirtį jis padalijo imperiją dviem sūnums – Honorijui ir Arkadijui.

Išnašos

Šaltiniai 
 N. A. Maškinas. Senovės Romos istorija. Vilnius 1955.

Romos imperatoriai
Romos imperijos konsulai
Leonas Baltrus

Leonas Baltrus-Baltrušaitis (g. 1933 m. kovo 23 d. Klaipėdoje) – Lietuvos dainininkas, dramatinis tenoras.

Biografija 
Gimė Klaipėdos prekių stoties viršininko šeimoje. 1939 m. kovo 23 d. hitlerininkams užėmus Klaipėdą, šeimą tėvas išsiuntė į Kretingą. Vėliau šeima gyveno Šiauliuose, Vilniuje.

Muzikiniai Leono Baltrušaičio gabumai pastebėti anksti, jau 1943 m. su mokyklos choru Vilniaus radiofone tiesiai į eterį prie mikrofono dainavo „Santa Liučiją“. 1944 m. šeima pasitraukė į Vokietiją, nuo 1949 m. apsigyveno JAV.

Nuo 1953 m. dainuoti mokėsi Manheteno muzikos koledže Niujorke, Ročesterio Ystmeno muzikos mokykloje, Sirakūzų universitete. Perspektyviam dainininkui įvairias stipendijas skyrė ne tik JAV institucijos. 1956–1960 m. studijavo Vienos muzikos akademijoje, koncertavo Vokietijoje ir Didžiojoje Britanijoje. 1963 m. dainavo Čikagos lietuvių operos pastatytoje R. Leonkavalio operoje „Pajacai“. 1964 m. laimėtas konkursas Don Chose vaidmeniui Žoržo Bizė operoje „Karmen“ sukurti. Tik sušlubavusi sveikata (dvi širdies operacijos) neleido dainininko svajonėms išsipildyti.

1966 m. tobulinosi Romoje, operos teatro solisto tenoro Alfredo Lataro klasėje. 1967–1969 m. dainavo Ročesterio italų operos trupės „Verdi Opera Society“ spektakliuose. Dainavo JAV, Didžiosios Britanijos, Italijos, Vokietijos teatruose, koncertų salėse, dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose. 1993–1995 m. dėstė Lietuvos muzikos akademijoje, koncertavo Vilniuje. 

Žmona architektė Elena Brundzaitė.

Literatūra 
 Leonas Baltrus per pasaulio scenas (sud. Rita Aleknaitė-Bieliauskienė). – Vilnius: Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla, 2004. – 130 p.: iliustr. – ISBN 9955-516-59-3

Šaltiniai 

Tenorai
Lietuvos operos dainininkai
Krikščionis demokratas

Krikščionis Demokratas – Lietuvos krikščionių demokratų žurnalas, leistas 1927–1929 m. Kaune.

Istorija 
Leidėjas Lietuvos krikščionių demokratų partijos Centro komitetas. Spausdino A. Bako, Žaibo spaustuvės Kaune. Išėjo 12 numerių.

Rašė apie partijos uždavinius, informavo apie Lietuvos vidaus ir užsienio poliuką, svarstė socialinius klausimus. Bendradarbiavo Leonas Bistras, V. Černeckis, Magdalena Draugelytė-Galdikienė, Juozas Grušas, Petras Kuraitis, M. Marčiulaitis, Mečislovas Reinys, A. Pakalniškis. 

Redaktorius kunigas Mykolas Krupavičius.

Šaltiniai 

Lietuvos laikraščiai
Krikščionių demokratų spauda
Laura Asadauskaitė-Zadneprovskienė

Laura Asadauskaitė-Zadneprovskienė (g. 1984 m. vasario 28 d. Vilniuje) – Lietuvos penkiakovininkė. Olimpinė ir pasaulio čempionė, triskart Lietuvos metų sportininkė. Ūgis: 160 cm. Svoris: 48 kg.

Biografija 
Išsilavinimas: mokėsi Vilniaus r. Pagirių gimnazijoje, Mykolo Riomerio universiteto ES politikos ir administravimo magistrė (baigė 2011 m.), VPU kūno kultūros ir sporto bakalaurė (2007 m.). Nuo 2003 m. − Lietuvos krašto apsaugos savanorė.

Gimė ir gyvena Vilniuje. Vyras Andrejus Zadneprovskis (g. 1974 m.), penkiakovininkas ir olimpinis prizininkas. Duktė Adriana (g. 2010 m.).

Pirmoji trenerė Irena Jurevič, vėliau – Jevgenijus Kliosovas ir vyras Andrejus Zadneprovskis.

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Londone L. Asadauskaitė, surinkusi 5408 taškus, iškovojo šiuolaikinės penkiakovės aukso medalį − vieną iš dviejų Lietuvos aukso medalių šiose žaidynėse, ir pagerino olimpinį rekordą. 2013 m. rugpjūčio 19-24 dienomis vykusiame pasaulio čempionate Gaosionge L. Asadauskaitė tapo pasaulio čempione.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Laura startavo moterų penkiakovės varžybose. Fechtavimo varžybose lietuvė laimėjo 15-ą susitikimų ir užėmė 25-ą vietą. Plaukime užfiksavo 2:17.21 rezultatą, kuris irgi buvo 25-as tarp 36-ių dalyvių. Jojimo rungtyje Asadauskaitė ir bendratautė Gintarė Venčkauskaitė buvo vienintelės penkiakovininkės įveikusios trasą be klaidų ir užėmė pirmąją vietą. Kombinuotoje rungtyje Asadauskaitė pasiekė naują olimpinį rekordą (11:38.37). Bendroje įskaitoje lietuvė iškovojo sidabro medalį.

Apdovanojimai 

 2012 m. apdovanota Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro didžiuoju  kryžiumi.
 2007 m. apdovanota Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis

Sportiniai pasiekimai

Šaltiniai 

Lietuvos penkiakovininkai
Lietuvos olimpiečiai
Lietuvos krašto apsaugos savanoriai
Ispartos Suleimano Demirelio tarptautinis oro uostas

Ispartos Suleimano Demirelio oro uostas (IATA: ISE, ICAO: LTFC) yra 28 km į šiaurės vakarus nuo Ispartos, šalia Burduro ežero, Turkijoje. Oro uostas pastatytas 1997 m. liepos 21 d. ir pavadintas devintojo Turkijos prezidento Suleimano Demirelio vardu.

Oro uostas gali aptarnauti iki 600 000 keleivių. 2006 m. oro uostas aptarnavo 545 keleivinius (38 258 keleiviai) ir 475 krovininius lėktuvus.

Aviakompanijos ir kryptys 

 Atlasjet (Stambulas)
 Onur Air (Teheranas)

Turkijos oro uostai
Nadžranas

Nadžranas () – miestas Saudo Arabijos pietvakariuose prie sienos su Jemenu, Nadžrano emyrato sostinė. 1965 m. Saudo Arabijos vyriausybės įsteigtas Nadžrano miestas yra vienas greičiausiai išaugusių karalystėje. Nuo 47 500 (1974 m.) ir 90 983 (1992 m.) iki 246 880 (2004 m.).

Istorija 

Nadžranas arabų kalboje turi mažiausiai dvi reikšmes. Tai gali reikšti medinį karkasą nuo kurio atsidaro durys arba tai troškulio sinonimas. Manoma, kad miesto istorija prasidėjo dar prieš 4000 metų ir tęsėsi tol kol jo neokupavo romėnai. Prekyba mieste labiausiai buvo suklestėjus II a. ir I a. pr. m. e.

Saudo Arabijos miestai
2008 m. Japonijos Grand Prix

2008 m. Japonijos Grand Prix – 16-tas 2008 m. Formulės 1 etapas, kuris vyko spalio 10-12 d. Fuji trasoje. 20 metų Japonijos GP vyko Suzukos trasoje, tačiau 2007 m. GP pirmą kartą po 1977 m. sugrįžo į Fuji trasą.

2007 m. pole poziciją, pergalę ir greičiausią ratą pelnė britas Lewis Hamiltonas. 2006 m. Japonijos GP laimėjo Fernando Alonso. Rubensas Barichello taip pat yra laimėjęs Japonijos GP - 2003 m.

Prieš Grand Prix 

FIA ir Bridgestone paskelbė, kad šiame GP bus vykdoma "Žaliųjų automobilių" akcija - visi bolidai naudojo padangas su žaliais nudažytais grioveliais. Taip buvo pavaizduota FIA ir visų komandų siekis sumažinti Žemės taršą.

Taip pat prieš lenktynių savaitgalį Japonijos GP organizatoriai atsižvelgę į pernai metų kritiką skyrė 19 milijonų $ trasos infrastruktūros gerinimui.

Orų prognozė 
Prgonozuojama, kad visas savaitgalis bus vėsus, temperatūra svyruos tarp 16-20 laipsnių šilumos.

Penktadienio treniruotės

Pirmoji dalis 
Pirmoje treniruotėje greičiausias britas Lewis Hamiltonas (1:18.910), aplenkęs Felipe Massa (1:19.063) ir Heikki Kovalaineną (1:19.279).

Antroji dalis 
Antroje dalyje visus nustebino Toyota ekipos narys Timo Glockas, nuvažiavęs greičiausią ratą.

Šeštadienio treniruotės 
Šeštadienio treniruotėse, vykusiose po naktinio lietaus, pirmas buvo lenkas Robert Kubica (1:25.087), antras - Timo Glockas (1:25.171), trečias - Nelson Angelo Piquet (1:25.415).

Kvalifikacija 
Kvalifikacijoje puikiai pasirodė sezono lyderis britas Lewisas Hamiltonas. Kitas sezono lyderis Felipe Massa turėjo tenkintis tik penkta starto vieta, o jį aplenkė Fernando Alonso, Heikki Kovalainenas ir Kimi Raikkonenas.

Lenktynės 
Šiose lenktynėse pasinaudojęs sezono lyderiu kova antrą pergalč iš eilės pelnė ispanas Fernando Alonso. Antras finišavo Robertas Kubica, kurį ioki pat finišo spaudė suomis Kimi Raikkonenas. Felipe Massa finišavo tik aštuntas, o jo konkurentas Lewisas Halintonas - tik dvyliktas.

Kita

Išnašos

Nuorodos 

Detaalūs Japonijos Grand Prix rezultatai 
Oficialūs FIA rezultatai 

Formulės 1 Grand Prix
Hipoglikemija

Hipoglikemija – organizmo būsena, kai gliukozės kiekis kraujyje yra per mažas. Liga pasireiškia, kai gliukozės koncentracija mažesnė negu 3,5 mmol/l.

Priežastys 
Hipoglikemiją gali sukelti:
 nepavalgius, vėluojant pavalgyti arba pakeitus dietą
 išgėrus alkoholio
 dirbant arba sportuojant ilgiau, kitaip arba intensyviau nei įprastai
 sergant sunkia inkstų, kepenų ar kitokia liga
 sveikstant po traumos, operacijos, karščiavimo, kitos ligos ar streso

Požymiai 
Hipoglikemija turi pakankamai aiškius požymius :
 Silpnumas, dreba rankos ir (ar) kojos
 Išblyškęs veidas
 Prakaitavimas
 Galvos skausmas, svaigimas
 Nuotaikos kitimai, mieguistumas
 Galimi regėjimo sutrikimai

Ką daryti ištikus hipoglikemijai? 
Kilus hipoglikemijai reikia skubiai ką nors suvalgyti. Jei hipoglikemija nėra stipri, galima valgyti maistą su lėtai įsisavinamais angliavandeniais (duoną ir kt). Jei reikia cukraus kiekį didinti skubiai, patariama suvalgyti kokį nors saldainį (ar išgerti stiklinę sulčių). Geriausiai būtų karamelė, tada cukraus kiekis kraujyje pakils greitai, tačiau patariama suvalgyti ir ko nors, kas skrandyje laikytųsi ilgiau.

Jei hipoglikemija paliekama ir negydoma ar nepastebima, kyla pavojus hipoglikeminei komai. Tada žmogus netenka sąmonės, dar vėliau prasideda traukuliai. Po hipoglikeminės komos pacientas dažniausiai neatsimena kelių minučių iki sąmonės netekimo. Gali sutrikti judesių koordinacija, regėjimas.

Hipoglikemija gali išsivystyti ir nuo tam tikrų veiksnių. Esant dideliam karščiui gliukozės kiekis kraujyje taip pat krinta. Pvz., hipoglikemija gali ištikti ilgai mirkstant karštame vandenyje ar kaitinantis pirtyje, todėl prieš einant į pirtį patariama suvalgyti saldaus maisto.

Hipoglikeminė koma ir pagalba jai ištikus 
Prasidėjus traukuliams būtina suteikti ligoniui pagalbą. Reikia pacientui suleisti gliukagono, kurį diabetikai visada turi turėti šalia. Gliukagono injekciją suleisti galima panašiai kaip ir insulino.
Į hipoglikemines komas negalima atsižvelgti kaip į paprastą nualpimą, pagalbą reikia suteikti kaip įmanoma greičiau. Jei hipoglikeminė koma bus nepastebėta arba pagalba nebus suteikta laiku, žmogus gali net mirti.

Kraujo ligos
Plokštuma

Plokštuma – tobulai plokščia dvimatė daugdara arba paviršius, dvimatė afinioji erdvė. Plokštumoje išsidėsčiusias geometrines figūras tirianti geometrijos šaka vadinama planimetrija.

Naudojant Dekarto koordinačių sistemą trimatėje erdvėje kiekviena plokštuma nusakoma lygtimi, kurios bendra forma yra:

 

Euklidinė geometrija
Paviršiai
Matematinės sąvokos
Pranas Baltrušaitis

Pranas Baltrušaitis (g. 1927 m. birželio 15 d. Varvaliai, Kelmės valsčius) – Lietuvos gydytojas chirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija 
1954 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1954–1960 m. Pasvalio raj. ligoninės chirurgas, 1960–1962 m. dirbo Kauno medicinos instituto Bendrosios chirurgijos katedroje. Nuo 1969 m. dirba Lietuvos onkologijos centre. 1971–1985 m. Vilniaus pedagoginio instituto, nuo 1993 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1997 m. profesorius.

Mokslinė veikla 
Mokslinio darbo svarbiausia sritis – virškinamojo trakto navikų radiologinės diagnostikos tobulinimas, jų ankstyvųjų formų diagnostikos galimybės. Paskelbė apie 80 mokslo darbų.

Šaltiniai 

Lietuvos gydytojai
2008 m. Kinijos Grand Prix

2008 m. Kinijos Grand Prix – 17-tas FIA rengiamas 2008 m. sezono Formulės 1 čempionato etapas. Jis vyko spalio 17-19 d. Shanghai trasoje, Šanchajaus mieste, Kinijoje.

2007 m. Kinijos GP laimėjo Kimi Raikkonenas. Kitus tris čias vykusius GP laimėjo šie pilotai: Rubensas Barrichello (2004), Fernando Alonso (2005) ir Michaelis Schumacheris (2006).

Prieš Grand Prix

Orų prognozė 
Visą savaitgalį Šanchajuje, kur vyks lenktynės, turėtų būtų sausa, tačiau sekmadienį gali šiek tiek palyti. Prognozuojama, kad temperatūra viso savaitgalio metu svyruos apie 24°C laipsnius šilumos.

Penktadienio treniruotės

Pirmoji dalis 
Pirmose treniruotėse greičiausias buvo sezono lyderis britas Lewis Hamiltonas, nuvažiavęs ratą per 1:35.630 min. Jam iš paskos išsidėstė abu Ferrari pilotai - pagrindinis brito konkurentas Felipe Massa (1:36.020) ir suomis Kimi Raikkonenas (1:36.052).

Antroji dalis 
Antroje dalyje vėl greičiausias buvo Lewis Hamiltonas (1:35.750), o jam iš paskos išsirikiavusius pirmoje dalyje Ferrari atstovus pakeitė Renault - Fernando Alonso (1:36.024) bei Nelson Angelo Piquet (1:36.094).

Šeštadienio treniruotės 
Šeštadienio treniruotėse patį geriausią rato įveikimo laiką pasiekė BMW Sauber komandos lenktynininkas Nickas Heidfeldas. Vokietis į priekį išsiveržė pačioje važiavimo pabaigoje, kai beveik visi sportininkai į trasą išriedėjo minkštesnėmis padangomis. Jis 0,074 sek. pranoko vakar abejose treniruotėse geriausią rezultatą pasiekusį McLaren atstovą Lewis Hamilton.

Kvalifikacija 

Red Bull Racing komanda prieš pat kvalifikacijos pradžią pakeitė variklį Mark Webber vairuojamame bolide. Dėl to australas bus nubaustas starto dešimtimi vietų žemiau bauda. Motoras M. Webber bolide sugedo šeštadienio treniruočių metu, likus 15 min. iki važiavimo pabaigos.

Kvalifikaciją laimėjo McLaren komandos pilotas Lewis Hamilton, šiemet jau septintąjį kartą pelnęs pirmąją starto poziciją lenktynėms.

Britas į pirmąją poziciją išsiveržė pačioje kvalifikacijos pabaigoje, kai 0,342 sek. pagerino Ferrari atstovo Kimi Raikkonen pasiektą rezultatą. Pagrindinis kvalifikacijos laimėtojo priešininkas kovoje dėl šių metų Formulės 1 čempiono titulo Felipe Massa liko trečias, nusileidęs 0,586 sek.

Lenktynės 

Nuobodžiose žiūrovams lenktynėse užtikrintą pergalę iškovojo McLaren komandos lenktynininkas Lewis Hamilton. Už jo antroje ir trečioje vietose finišavo Ferrari pilotai Felipe Massa ir Kimi Raikkonen.

Likus dešimčiai ratų iki finišo, K. Raikkonen dar važiavo priekyje F. Massa, tačiau po kelių ratų suomis pasielgė komandos labui, praleisdamas į priekį brazilą, taip kiek padidindamas pastarojo galimybes kovoje dėl čempiono titulo. Po lenktynių F. Massa nuo lydrio L. Hamilton skiria 7 taškai.

Kita

Išnašos

Nuorodos 

 FIA Kinijos GP rezultatai 
 Detalūs Kinijos GP rezultatai 

Formulės 1 Grand Prix
Kinijos sportas
Ukrainos ginkluotosios pajėgos

Ukrainos ginkluotosios pajėgos () kaip nacionalinės ginkluotosios pajėgos sudarytos 1991-ųjų gruodžio 6-ąją Ukrainos aukščiausiajai tarybai priėmus nutarimus „Dėl ginkluotųjų pajėgų“ bei „Dėl gynybos“: visos tarybinės bazės perėjo Ukrainai trijose karinėse apygardose – Kijevo, Priekarpatės ir Odesos.

1992 m. gegužę Ukraina pasirašė strateginę ginkluotės sumažinimo sutartį, kuria šalis atidavė visus branduolinius ginklus, „paveldėtus“ iš TSRS, Rusijai ir nutarė pasirašyti branduolinių ginklų neplatinimo sutartį bei tapti nebranduoline valstybe. Šalis sutartį patvirtino 1994 m. ir 1996 m. oficialiai tapo branduolinių ginklų neturinčia valstybe. Ukrainos kariuomenė yra antra didžiausių Europoje po Rusijos.

Nustatytoji Ukrainos nacionalinė politika – euroatlantinė integracija ir į NATO, ir į Europos sąjungą. Ukraina sudariusi taikos partnerystę (1994) su NATO; aktyvi dalyvė taikdarių misijose Balkanuose. Šis glaudus ryšis su aljansu labiausiai buvo pastebimas bendros misijos su Lenkija, Kosove, metu. Ukrainos kariai taip pat tarnauja Afganistane, Irake bei dalyvauja operacijoje „Aktyvios pastangos“ ().

Ukrainos kariai užsienyje 
Skliausteliuose nurodyta tarptautinės misijos pavadinimas  2015-ųjų metų duomenys.
 : ISAF (PRT CHAGHCHARAN) – 13 karininkų (3 medikai)
 : (MONUSCO) – 12 ekspertai ir keturi Mi-24 pilotai
 : (KFOR) – 128 kariai
 : (Jungtinių Tautų Laikinosios vadovybės misija Kosove) – 1 Karinių ryšių dalies štabo viršininkas, 1 ryšio karininkai
 : (UNMIL) – 277 kariai ir 2 ekspertai
 : (Padniestrė) – 10 karinių stebėtojų
 : (UNMIS) – 9 ekspertai
  (20)

Išnašos

Nuorodos 

 Oficialus Ukrainos gynybos ministerijos tinklalapis (ukr. ir angl. k.)
Verkiančio kupranugario istorija

Verkiančio kupranugario istorija (, ) – 2003 m. mongolų-vokiečių dokumentinis filmas. Jame pasakojama apie mongolų klajoklių šeimą, bandančią išgelbėti retą kupranugario jauniklį, kai šio atsisakė motina.

2004 m. „Oskarų“ apdovanojimuose filmas nominuotas geriausio dokumentinio filmo kategorijoje.

Veikėjai 
 Janchiv – Janchiv Ayurzana, senolis
 Chimed – Chimed Ohin, senolė
 Amgaa – Amgaabazar Gonson
 Zevel – Zeveljamz Nyam
 Ikchee – Ikhbayar Amgaabazar, tėvas
 Odgoo – Odgerel Ayusch, motina
 Dude – Enkhbulgan Ikhbayar, vyresnysis berniukas
 Ugna – Uuganbaatar Ikhbayar, jaunesnysis berniukas
 Guntee – Guntbaatar Ikhbayar, berniukų sesuo
 Munkhbayar – Munkhbayar Lhagvaa, muzikos mokytojas
 Botok – jauniklis kupranugaris
 Ingen Tenne – motina kupranugarė

Siužetas 

Gobio dykumoje gyvenančiai mongolų šeimai dvi kupranugarės atveda jauniklius. Pirmoji kupranugarė atveda jauniklį lengvai ir jį priima, tačiau antroji atveda jauniklį labai sunkiai, tik su žmonių pagalba. Pasirodo, kad tai retas baltas kupranugaris. Tačiau motina atsisako jį žindyti ir nepaisant žmonių pastangų juos suvesti, ši jo neprisileidžia. Tuomet šeimos senolis nusiunčia vaikus – Ugna ir Dude į aimako centrą, kad šie pakviestų smuikininką. Atvykęs smuikininkas kartu su jurtos gyventojais atlieka folklorinės muzikos ritualą: muzikantas groja morin churu, o Odgoo gieda tol, kol kupranugarė ima verkti. Galiausiai motina priima savo jauniklį.

Filme gausu etnografinių motyvų, vaizduojama mongolų gyvenimo kasdienybė. Vienas pagrindinių filmo veikėjų – jaunas berniukas Ugna. Jis sužavėtas miesto, kuriame pamatė televizorius, kompiuterius, mokyklą. Filmo pabaigoje išsipildo vaiko svajonė – tėvas nuperka televizorių.

Filme skamba mongolų melodija – „Temeechin eej“.

2003 filmai
Dokumentiniai filmai
A*Teens

A*Teens – Švedijos pop grupė, susikūrusi 1998 metais Stokholme.

Istorija 

Legendinei grupei „ABBA“ pagerbti sukurtas projektas – „A-Teens“ – gimė Švedijoje, Stokholmo mieste, kur į vieną kompaniją susibūrė keturi švedai paaugliai: Marie Serneholt, Sara Lumholdt, Dhani Lennevald‘as ir Amit‘as Paul‘as.

1998-aisiais metais pradėję darbuotis prie debiutinio albumo „The ABBA Generation“, jie po dvejų metų jau karaliavo Europos šalių topuose su puikiai atliktu ABBA koveriu „Mamma Mia“. Tokį žygdarbį „A-Teens“ padarė praėjus lygiai ketvirčiui amžiaus po pačios „ABBA“ sėkmės su šia daina.

Albume buvo galima rasti visų didžiausių ABBA hitų, tokių kaip „Dancing Queen“, „Mamma Mia“, „S.O.S.“ bei „Take a Chance on Me“, perdarytas versijas.

Po turnė su panašaus stiliaus grupėmis ir atlikėjais (tokiais kaip „N‘Sync“ ir Britney Spears), grupė išleido antrąjį savo albumą, pavadinimu „Teen Spirit“. Jis buvo ypatingas tuo, kad jame skambėjo originalios grupės dainos.

2002-ųjų pavasarį pasirodė dar vienas „A-Teens“ koveris – rokenrolo karaliaus Elvio Presley klasika tapusio hito „Can’t Help Falling in Love“ perdaryta versija.

Šį kūrinį galima rasti trečiajame „A-Teens“ albume, „Pop 'Til You Drop“, kurį įrašų kompanija „Universal“ išleido tų metų birželį.

Diskografija

Albumai 
Oficialiai A*Teens diskografijoje priskaičiuojami 3 albumai ir viena rinkinys, tačiau faktiškai New Arrival yra ketvirtas studijinis albumas.
 The ABBA Generation (1999). Išleistas 1999 m. rugpjūčio 25 d., tiražas – 4,5 mln. kopijų;
 Teen Spirit (2001). Išleistas 2001 m. vasario 26 d., tiražas – 3 mln. kopijų;
 Pop ‘Til You Drop (2002). Išleistas 2002 m. birželio 18 d., tiražas – 800 tūkst. kopijų;
 New Arrival (2003). Išleistas 2003 m. sausio 28 d., tiražas – 500 tūkst. kopijų;
 Greatest Hits (2004). Išleistas 2004 m. gegužės 12 d.

Singlai 
Grupė išleido 13 tarptautinių singlų. Kai kurie iš jų buvo išleisti skirtingose šalyse. Visi, išskyrus Dancing Queen, pateko į Sweden Top 40.
 Mamma Mia (The ABBA Generation)(1999);
 Super Trouper (The ABBA Generation)(1999);
 Gimme! Gimme! Gimme! (The ABBA Generation)(1999);
 Happy New Year (nėra nei viename albume) (1999);
 Dancing Queen (The ABBA Generation) (2000) JAV;
 Upside Down/Bouncing Off The Ceiling (Teen Spirit) (2000);
 Halfway Around The World (Teen Spirit) (2001);
 Sugar Rush (Teen Spirit) (2001);
 Heartbreak Lullaby (Greatest Hits) (2001);
 Can’t Help Falling In Love (Pop ‘Til You Drop, New Arrival) (2002);
 Floorfiller (Pop ‘Til You Drop, New Arrival) (2002);
 A Perfect Match (New Arrival) (2003);
 I Promised Myself (Greatest Hits) (2004).

Švedijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Stasia Baltus

Stasia Baltus-Daminaitytė (g. 1926 m. liepos 14 d. Šaltieji Šaltiniai, Kalvarijos valsčius) – Belgijos lietuvių veikėja.

Biografija 
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1945 m. persikėlė į Belgiją, į Briuselį. 1956–1999 m. Belgijos lietuvių bendruomenės pirmininkė, vėliau garbės pirmininkė. Atstovavo lietuviams Rytų ir Vidurio Europos kraštų asociacijoje „Solidarité Européenne“. Belgų visuomenės buvo pripažįstama atsakinga tautinės mažumos atstove.

Įvertinimas 
 2000 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis

Šaltiniai 

Belgijos lietuvių visuomenės veikėjai
Jonas Baltokas

Jonas Baltokas (g. 1977 m. Jonavoje) – bardas, vaikiškų dainų autorius. Internetinės Lietuvos bardų bendruomenės dpoezija.lt įkūrėjas.

Nuo 1999 m. dalyvauja daugelyje didžiųjų dainuojamosios poezijos projektų Lietuvoje ir užsienio lietuvių projektuose Estijoje bei Latvijoje. 2005 m. kartu su Agnium Rušiu organizavo sparčiai populiarėjantį festivalį „Bardų naktys“.

Nuo 2007 m. dalyvauja Lietuvos bardų klubo inicijuotame projekte „Bardų žygis per Lietuvą“. Nuo 2007 m. gyvena Klaipėdoje. Rengia teminius vakarus „Dpoezija“.

2008 m. kartu su Rimantu Černiausku įrašė vaikams skirtą kompaktinę plokštelę „Slieko dainos“.

Nuo 2009 m. aktyvus Dituvos sodų (Klaipėdos raj.) bendruomenės narys.

Nuorodos 
 Bardai.lt biografija
 Bardų klubo tinklalapis 
 Dainuojamosios poezijos puslapis
 Blogas
 Dituvos sodų bendruomenė 

Lietuvos bardai
Lietuvos dainų autoriai
Viktoras Baltutis

Viktoras Baltutis (1927 m. kovo 23 d. Užšustis, Žemaičių Naumiesčio valsčius – 2018 m. rugpjūčio 21 d. Adelaidėje) – ekonomistas, Australijos lietuvių bendruomenės ir spaudos darbuotojas. Palaidotas Centennial Park kapinėse.

Biografija 
1944 m. vokiečių suimtas, išvežtas darbams į Vokietiją. 1948 m. baigė gimnaziją Diuseldorfe. 1948 m. emigravo į Australiją. 1965–1969 m. Adelaidės Technologijos institute studijavo buhalteriją ir ekonomiką. 

Nuo 1950 m. aktyviai dalyvavo lietuvių kultūros ir sporto organizacijų, Australijos lietuvių bendruomenės veikloje, jos tarybos ir krašto valdybos narys. 1975 m. įkūrė Lietuvių kredito kooperatyvo draugijos „Talka“ skyrių Adelaidėje, jo bendradarbis. 1978–1983 m. vadovavo Adelaidės universiteto radijo stoties laidai lietuvių kalba. 1983 m. išrinktas į Pasaulio lietuvių bendruomenės seimą; nuo 1997 m. garbės teismo narys. Nuo 1990 m. Australijos lietuvių bendruomenės archyvo vedėjas.

Redagavo „Australijos lietuvių metraštį“ (t. 2 1983 m.). Parašė pjesių („Šuolis į laisvę“, apie S. Kudirką, pastatyta 1972 m., „Svetimoje žemėje“), feljetonų, knygą „Išsinešėme tik ilgesį“ (1996 m.). Bendradarbiavo periodiniuose leidiniuose „Mūsų pastogė“, „Tėviškės žiburiai“, „Pasaulio lietuvis“ ir kt.  Talkino Visuotinei lietuvių enciklopedijai.

Šaltiniai 

Australijos lietuviai
Lietuvos feljetonistai
Lietuvos redaktoriai
Povilas Balzarevičius

Povilas Balzarevičius (g. 1929 m. lapkričio 30 d. Vaškai) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas.

Biografija 
1953 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1966 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. 1986 m. technikos mokslų daktaras. 

1956–1959 m. Kėdainių melioracijos mašinų stoties direktorius. 1959–1991 m. Hidrotechnikos ir melioracijos instituto direktorius. Nuo 1977 m. Sąjunginės žemės ūkio MA Vakarų skyriaus melioracijos ir vandens ūkio sekcijos pirmininkas.

1958–1964 m. LKP CK narys. 1964–1966 m. LKP CK Revizijos komisijos narys.

Mokslinė veikla 
Mokslinio darbo kryptis – kompleksinis žemių melioravimas.

Įvertinimas 
 1975 m. LSSR nusipelnęs melioratorius
 1976 m. SSRS valstybinė premija, su kitais

Bibliografija 
 Kultūrinių ganyklų sausinimas ir įsisavinimas, su P. Aksomaičiu, 1969 m., rusų k.
 Žemės ūkio kultūrų lietinimas, su kt., 1972 m.
 Kompleksinis žemių kultūrinimas, su kt., 1983 m., rusų k.

Šaltiniai 

Lietuvos inžinieriai hidrotechnikai
Lietuvos žemės ūkio teoretikai
Jonas Balžekas

Jonas Balžekas (1925 m. vasario 4 d. Nuotekuose, Pabaisko valsčius – 2012 m. balandžio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos agronomas bitininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija 
1945 m. baigė Ukmergės gimnaziją, 1950 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos  Agronomijos fakultetą. 1950 m. Kauno sodininkystės ir daržininkystės technikumo dėstytojas. 1950–1953 m. LŽŪA aspirantas. 1953–1955 m. LŽŪA dėstytojas. 1954 m. LŽŪA apgynė žemės ūkio mokslų kandidato disertaciją. 

1955–1959 m. dirbo Radviliškio bandymų stotyje. 1959 m. Terespolio dvaro parke įkūrė bityną. 1959–1993 m. dirbo Žemdirbystės institute: 1959–1972 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1972–1984 m. Bitininkystės sektoriaus vedėjas. 1984 m. žemės ūkio mokslų daktaras. 1984–1993 m. instituto Bitininkystės skyriaus vedėjas. 

1959–1989 m. Lietuvos sodininkystės draugijos bitininkų sekcijos vadovas, 1989–1991 m. ir nuo 1994 m. Lietuvos bitininkų sąjungos prezidentas. 1977 m. LTSR nusipelnęs agronomas.

Mokslinė veikla 
1959–1985 m. Žemdirbystės instituto eksperimentiniame ūkyje sukomplektavo veislinį bityną – mokslinio tiriamojo darbo bazę. Su J. Straigiu ištyrė Lietuvos vietines bites. 1972–1975 m. Jurbarko ir Tauragės rajonų miškuose sukomplektavo vietinių bičių draustinį, Pervalkoje – izoliacinį bičių motinų poravimosi punktą. Sukūrė kompleksinio bičių naudojimo ir raudonųjų dobilų apdulkinimo technologijas.

Bibliografija 
 Bitininkystė (su kt.), 1970 m.
 Bitininko mėgėjo žinynas, 1977–1978 m. (su L. Petkevičiene). – Vilnius: Mokslas, 1977. – 138 p.
 Bičių ūkis ir jo perspektyvos, 1978 m.
 Bitės ir raudonieji dobilai sėklai, 1985 m.
 Bitininko žinynas (su kt.). – Vilnius: Mokslas, 1987. – 379 p.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Bitininkas J. Balžekas: „Iš bičių mokiausi kantrybės“, 2008-09-10 

Lietuvos žemės ūkio teoretikai
Lietuvos bitininkai
Samanė (Utena)

Samanė – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, Sudeikių seniūnijoje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Sudeikių, 0,5 km į vakarus nuo Alaušo ežero. Šalia viensėdžio telkšo 20 ha ploto ežeras – Šekštys.

Gyventojai

Šaltiniai 

Utenos rajono savivaldybės gyvenvietės
The Soviet Story

Sovietinė istorija (, ) yra 2008 m. pastatytas dokumentinis filmas apie sovietinį terorą ir TSRS-Vokietijos santykius iki 1941 m., sukurtas ir režisuotas Edvino Šnuorės bei finansuotas UEN Group ir Europos parlamento.

Filme pateikiama interviu su vakarų ir rusų istorikais Normanu Deivisu bei Borisu Sokolovu, rusų rašytoju Viktoru Suvorovu, sovietų disidentu Vladimiru Bukovskiu, Europos parlamentarais, taip pat su sovietų teroro aukomis ir liudininkais.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 Movie on Watch Movies
 YouTube anonsas
 YouTube anonsas rusų k.

Dokumentiniai filmai
Tarybų Sąjunga
Apšriūtai

Apšriūtai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Viešvilės centro, dešiniajame Kasiko upelio krante.

Etimologija 

Kaimas vadintas iki 1590 m. Jakszten, 1591 m. Jaxsten, Abschrotten, 1785 m. Abszruthen, Abschruten. Forma Apšriūtai kildinama nuo žodžio opšrus.

Gyventojai

Šaltiniai 

Jurbarko rajono savivaldybės gyvenvietės
Išdagai (Jurbarkas)

Išdagai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, Viešvilės seniūnijoje, 2 km į rytus nuo Viešvilės. Kaimą kerta krašto kelias . Kaime įsikūrusi Kalvelių girininkija.

Gyventojai

Šaltiniai 

Jurbarko rajono savivaldybės gyvenvietės
Leipgiriai

Leipgiriai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, Viešvilės seniūnijoje, 6 km į šiaurės rytus nuo Viešvilės centro, Karšuvos girioje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Jurbarko rajono savivaldybės gyvenvietės
Naumalūnis

Naumalūnis – viensėdis Jurbarko rajono savivaldybėje, Viešvilės seniūnijoje, 1 km į pietryčius nuo Žukų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Jurbarko rajono savivaldybės gyvenvietės