joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Petras Povilas Sapiega

Petras Povilas Sapiega (; 1701 m. sausio 25 d., Dresdenas – 1771 m. sausio 24 d., Žilina, Slovakija) – ATR magnatas iš Sapiegų giminės. Lietuvos didysis stalininkas 1732–1744 metais, Smolensko vaivada nuo 1744 metų. Valdė Bychovą, Liachovičius, Kosovą, Senajį Editovą, taip pat valdas Lenkijoje. Nuo 1730 metų laikė Zditovo seniūniją.

Biografija 
Gimė Jono Kazimiero Sapiegos ir jo žmonos Liudvikos Opalinskaitės šeimoje. Sapiegų giminės galybė privertė ieškoti sąjungos su jais paties A. D. Menšikovo. Ištisus penkerius metus jaunas Sapiega gyveno prie Nevos upės, Menšikovo dvare, kaip jaunikis jo dar visai jaunai dukteriai Mašenkai; 1726 metų kovo 10 buvo suteiktas kamergerio laipsnis ir apdovanotas Šv. Aleksandro Neviškio ordinu; tų pačių metų kovo 12 dieną įvyko jo sužadėtuves su kunigaikštyte Menšikova dalyvaujant visiokiems dvariškiams. Jo tėvui buvo suteiktas feldmaršalo laipsnis, nors nė dienos netarnavo Rusijos armijoje.

Paskutiniu metu vestuvės dėl neaiškių priežasčių buvo atidėtos. Pagal amžininkų atsiliepimus, jaunikis išsiskyrė puikiu grožiu, atkreipė Jekaterinos I dėmesį į save. Pagal užsienio šalių ambasadorius, ji sugalvojo padaryti jį savo favoritu. Ji priartino jauną žmogų prie savęs, padovanojo jam įrengtą namą, o dėl „akių dūmimo“ nusprendė apvesdinti jį su viena iš savo giminaičių, grafaite Sofija Karlovna Skavronska.

Vestuvių planas buvo sugalvotas slapta nuo Menšikovo, kuris buvo labai sukrėstas, sužinojęs, kad Sapiega prarado susidomėjimą jo dukra. Jo vestuvės su Skavronska įvyko jau po Jekaterinos mirties 1727 metų lapkričio 19 dieną. Kaip žmonos kraitį gavo didžiulius dvarus, kuriuos paskubėjo greitai išparduoti, nes nelaikė savo padėties Rusijoje pakankamai tvirtos, ir išvažiavo į Lietuvą. Kalba (Karnovičius), kad iš dvarų pardavimo gavo milžinišką sumą – apie 2 milijonus tuometinių sidabrinių rublių.

Jau 1733 metais Sapiega buvo partijos, palaikiusios Stanislovą Leščinskį išrinkimą karaliumi pusėje, tuo tarpu kada statytinis Rusijos buvo Augustas III. 1740 metais kartu su švedais intrigavo prieš Augustą III ir saksonišką partiją. 1744 metais gavo Smolensko vaivadiją kartu su Baltojo erelio ordinu ir kuriam tai laikui pasitraukė nuo politikos.

Nuo santuokos su Skavronska turėjo vienintelį sūnų, Joną Juzefą (1734–1761). Po Sofijos mirties, 1739 metais vedė kunigaikščio Aleksandro Juzefo Sulkovskio dukterį. Gyvenimo saulėlydyje bandė kovoti su didėjančia Čartoriskių įtaka. Frederikas Didysis užėmė jo vakarines valdas, o pats valdytojas buvo priverstas ieškoti išsigelbėjimo Dresdene. Jis mirė tremtyje.

Literatūra 
 Грыцкевіч А. Сапегі // Вялікае Княства Літоўскае. Энцыклапедыя у 3 т. – Мн.: Беларуская Энцыклапедыя імя П. Броўкі, 2005. – Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – С. 549–550. – 788 с. – ISBN 985-11-0378-0.
 Sapiega // Русский биографический словарь: В 25 т. / под наблюдением А. А. Половцова. – 1896–1918. – Т. 18: Сабанеев-Смыслов. – 673 с. – С. 201.

|-

Petras Povilas
Lietuvos pastalininkiai
Smolensko vaivados
Vshovos seniūnai
Gostynis

Gostynis (; ) – miestas Lenkijoje. Nuo 1999 m. priklauso Didžiosios Lenkijos vaivadijai, 1975–1998 m. priklausė Lešno vaivadijai. 21 231 gyventojas (2012 m. duomenys). Miesto plotas – 10,79 km². Per miestą teka Obra.

Mieste stovi Šv. Kalno bazilika ().

Galerija 

Lenkijos miestai
Gryfinas

Gryfinas (; ; kaub. Grëfino) – miestas istorinėje Pomeranijos srityje, šiaurės vakarų Lenkijoje. Nuo 1999 m. priklauso Vakarų Pamario vaivadijai, prieš tai Ščecino vaivadijai (1975–1998 m.). Nutolęs 20 km į pietus nuo Ščecino. 21 700 gyventojų (2011 m. duomenys).

Vakarinis Odros intakas teka 2 km nuo miesto centro, sudarydamas nuo 1945 m. esantį pasienio ruožą su Vokietija. Kitoje upės pusėje įsikūręs Mešerinas ().

Galerija

Lenkijos miestai
Savarankiškumas (politinė partija)

Savarankiškumas () – Ukrainos politinė partija, įkurta 2012 m. gruodžio 29 d. Savo veikloje vadovaujasi krikščioniškosios demokratijos ir proeuropietiškumo ideologijomis. Partijos lyderis – Andrejus Sadovy.

Istorija 

„Savarankiškumas“ kaip politinė partija įregistruota 2012 m. gruodžio 29 d. 2004 m. Andrejus Sadovy sukūrė visuomeninę organizaciją tuo pačiu pavadinimu, kuri buvo labai populiari Vakarų Ukrainoje.

2014 m. vasario 28 d. partijos lyderis pranešė, kad „Savarankiškumas“ privalo dalyvauti pirmalaikiuose parlamento rinkimuose.

„Savarankiškumas“ dalyvavo 2014 m. rinkimuose į Kijevo miesto taryba ir iškovojo penkias vietas.

2014 m. pirmalaikiuose parlamento rinkimuose partija iškovojo 33 vietas iš 450.

Ukrainos partijos
Max Verstappen

Maksas Ferstapenas (oland. Max Verstappen, g. 1997 m. rugsėjo 30 d.) – Nyderlandų lenktynininkas, 2021 ir 2022 m. Formulės 1 pasaulio čempionas. Debiutavo 2015-ųjų sezone su Scuderia Torro Rosso ekipa. Nuo 2016 m. Ispanijos Grand Prix olandas yra Red Bull ekipos narys.

M.Ferstapeno tėvas Jos Verstappen yra buvęs Formulės 1 lenktynininkas, motina Sophie Kumpen yra lenktyniavusi kartingais.

Karjera 
Pradėjo savo karjerą kartingais būdamas keturių su puse metų. Lenktyniavo varžybose Limburgo provincijos čempionate. 2009 m. jis tapo šalies KF5 grupės čempionu.

2010 m. pradėjo lenktyniauti tarptautinėse varžybose.

2014 m. startavo Europos Formulės 3 čempionate, užėmė trečią vietą.

2014 m. rugpjūtį jį 2015 m. Formulės 1 sezonui pasamdė „Scuderia Toro Rosso“ komanda.

Prieš 2016 m. Ispanijos GP „Red Bull“ ekipa paskelbė, kad olandas jų komandoje pakeis rusą Daniil Kvyat, o pastarasis grįš į „Toro Rosso“ komandą. Perkeltas į naują komandą, atvažiavo pirmas ir tapo jauniausiu Formulės 1 istorijoje pelniusiu pergalę (18 m. ir 227 d.).

2019 m. pasiekė pirmąją pergalę su Honda varikliu varomu Formulės 1 automobiliu. Honda varikliams tai buvo pirmoji pergalė nuo 2006 m.

2019 m. ir 2020 m. Formulės 1 čempionatuose finišavo trečioje vietoje, praleisdamas tik Mercedes pilotus Valterį Botą ir Lewis Hamilton.

2021 m. sezone, Abu Dabio GP lenktynėse, paskutiniame rate aplenkęs Lewisą Hamiltoną, laimėjo paskutinį etapą ir tapo F1 Pasaulio čempionu.

2022 m. balandį buvo išrinktas 2022 m. Laureus metų sportininku. Spalio mėnesį, laimėjęs Japonijos GP antrą kartą tapo F1 Pasaulio čempionu, likus 4 etapams.

Šaltiniai 

Formulės 1 pilotai
Nyderlandų lenktynininkai
Markos

Markos () – miestas Volomino apskrityje, Mazovijos vaivadijoje, Lenkijoje, į šiaurės rytus nuo šalies sostinės. 1967 m. suteikus miesto teises, tapo Varšuvos priemiesčiu. Vienas iš sparčiausiai augančių miestų Mazovijos regione. Į miesto teritoriją taip pat įeina Pustelnikas ir Struga. Kiekviena miesto dalis (įskaitant ir Markų miestą) turi pašto skyrių su atskiru pašto kodu. 29 032 gyventojai (2013 m. duomenys).

Mieste išvystyta pramonė, paslaugų sektorius ir švietimo sistema. Miestas turi dvi ikimokyklinio lygio ir šešias pradines mokyklas bei aukštąją/profesinę mokyklą. Yra keletas viešųjų ir privačių klinikų, 3 katalikiškos bažnyčios, du viešbučiai. Miestas apsuptas miškų ir ganyklų.

1911 m. Pustelnike (dabar Markų miesto dalis), „Raudoname dvare“ (), būdamas 35 metų, mirė Mikalojus Konstantinas Čiurlionis. Atminimo lenta kabo prie pastato centrinio įėjimo.

Galerija 

Lenkijos miestai
Liubonis

Liubonis (; ) – miestas Lenkijoje, prie Vartos upės, Poznanės metropolyje. Nuo 1999 m. priklauso Didžiosios Lenkijos vaivadijai. Prieš tai buvo Poznanės vaivadijoje (1975–1998 m.). 30 297 gyventojai (2012 m. duomenys).

Istorija 
Pirmą kartą paminėta 1316 m. kaip nedidelė gyvenvietė.

Į šiaurės vakarus nuo Liubonio įsikūręs Žabikovas. 1943–1945 m. veikė kaip nacių koncentracijos stovykla. Dabar muziejus. Liuboniui suteikus miesto teisės, Žabikovas tapo miesto dalimi.

Liubonis įkurtas 1954 m. rugsėjo 29 d. Miesto teisės suteiktos tų pačių metų liepos 13 d.

Galerija

Lenkijos miestai
Liubanis

Liubanis (; ) – miestas Žemutinės Silezijos vaivadijoje, pietvakarių Lenkijoje. Liubanio pavieto administracinis centras. 22 301 gyventojas (2011 m. duomenys).

Įsikūręs į šiaurę nuo Jizeros kalnų, vakariniame Kvisos upės krante (Bobro intakas). Nutolęs 25 km į rytus nuo Zgoželeco/Giorlico ir apie 45 km į šiaurės vakarus nuo Jelenia Guros. 1975–1998 m. priklausė Jelenia Guros vaivadijai.

Istorija 
Manoma, kad Liubanis įkurtas prieš tai buvusioje vakarų slavų (milčanų) gyvenvietės vietoje, IX arba X a. 1225 m. suteiktos miesto teisės. 1268 m. minimas kaip miestelis turintis Magdeburgo teises.

Miestų partnerystė 

  Skernas, Danija
  Kolynas, Čekija
  Prienai, Lietuva

Galerija

Lenkijos miestai
Gdansko Pruščas

Gdansko Pruščas (; ; kašub. Pruszcz Gduńsczi) – miestas šiaurės vakarų Lenkijoje. Trimiesčio (Gdansko, Gdynės ir Sopoto) aglomeracijoje. 27 787 gyventojai (2011 m. duomenys). Gdansko pavieto administracinis centras. Nuo 1999 m. priklauso Pamario vaivadijai. 1975–1998 m. Gdansko vaivadijoje.

Istorija 
Miestas įkurtas XIV a. 1941 m. suteiktos miesto teisės.

Galerija

Lenkijos miestai
Bochnia

Bochnia – miestas pietų Lenkijoje. Įsikūręs pusiaukelėje tarp Tarnuvo (38 km į rytus) ir regiono sostinės Krokuvos (vakaruose). Miestas yra žinomas dėl jame esančios seniausios veikiančios druskos kasyklos Europoje. Nuo 1999 m. priklauso Mažosios Lenkijos vaivadijai. Prieš tai buvo Tarnuvo vaivadijoje. 30 176 gyventojai (2014 m. duomenys).

Miestas įsikūręs išilgai 94 ir 75 autostradų. E40 greitkelis kerta miesto šiaurinę dalį. Yra geležinkelio stotis.

Istorija 
Bochnia yra vienas seniausių miestų Mažosios Lenkijos vaivadijoje. Pirmą kartą paminėta 1198 m. Regione 1248 m. atrasta akmens druska. 1253 m. vasario 27 d. suteiktos Magdeburgo teisės. Miesto gyventojų daugumą sudarė vokiškai kalbantys gyventojai, atsikėlę iš žemutinės Silezijos. Bochnia taip pat buvo žinoma kaip Salzberg.

Dėl geografinės padėties ir druskos kasyklos Bochnia buvo vienas iš svarbiausių miestų Mažosios Lenkijos vaivadijoje. XIV a. valdant Kazimieras III Didžiajam, pastatyta rotušė, gynybinė siena su keturiais vartais, ligoninė bei prieglauda kalnakasiams. Pradėta statyti šv. Mikalojaus bazilika. XV a. atidaryta mokykla. 1561 m. įvyko miesto gaisrui bei išeikvojus druskos atsargas, miestas patyrė ilgalaikį nuosmukį. 1623 m. pastatytas vienuolynas. XVIII a. pabaigoje vėl buvo atnaujinta druskos kasyba. Antrojo pasaulinio karo metu Bochnioje veikė žydų getas.

Galerija

Šaltiniai 

Lenkijos miestai
Didžiosios Lenkijos Sroda

Didžiosios Lenkijos Sroda (; ) – miestas Lenkijoje. Įsikūręs šalies centre. Nutolęs apie 30 km į pietryčius nuo Poznanės. 22 325 gyventojai (2011 m. duomenys). Miestas priklauso Didžiosios Lenkijos vaivadijai. Prieš tai Poznanės vaivadijai (1975–1998 m.). Per miestą nutiesta geležinkelio linija, jungianti Poznanę su Katovicais (per Jarociną).

Galerija

Nuorodos 
 Nuotraukų galerija 

Lenkijos miestai
Malene Mortensen

Malene Mortensen (g. 1982 m. gegužės 23 d.) – Danijos dainininkė. Scenoje debiutavo 2001 metais, pasirodžiusi televizijos laidoje „Stjerne for en aften“.

2002 m. vasarį Malene laimėjo Danijos „Eurovizijos“ atranką su daina „Vis mig hvem du er“. „Eurovizijos“ dainų konkurse atlikėja sudainavo kūrinį anglų kalba, „Tell Me Who You Are“ pavadinimu. Nors jos atlikta daina užtikrintai nugalėjo Danijos nacionaliniame finale, tačiau tarptautiniame konkurse „Tell Me Who You Are“ gavo tik septynis taškus (4 taškus gavo iš Izraelio, po 1 tašką iš Lietuvos, Maltos ir Turkijos), su kuriais atlikėja užėmė paskutinę – 24 vietą.

2003 metais Malene išleido debiutinį albumą „Paradise“. Šį albumą, kuriame vyrauja moderniojo džiazo stiliaus muzika, parėmė žinomi Danijos džiazo muzikantai Niels Lan Doky, Niels-Henning Ørsted Pedersen ir Alex Riel.

Diskografija 
 Paradise (2003)
 Date with a Dream (2005)
 Malene (2006)
 Agony & Ecstasy (2009)
 You Go To My Head (2012)
 Still in Love with You (2014)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

|-

Danijos atlikėjai
Džiazo atlikėjai
Pop atlikėjai
Danijos atstovai Eurovizijoje
Bialogardas

Bialogardas (; ; kašub. Biôłogard) – miestas šiaurės vakarų Lenkijoje. Nuo 1999 m. priklauso Vakarų Pamario vaivadijai. Prieš tai buvo Košalino vaivadijoje (1950–1998 m.). Svarbus geležinkelio mazgas (Kolobžegas – Pila ir Gdanskas – Ščecino Stargardas). 24 716 gyventojų (2013 m. duomenys).

Istorija 
Vietovėje tarp Persantės ir Lesnicos upių santakos stovėjo VIII a. tvirtovė. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas Galo Anonimo kronikose. 1107 m. gyvenvietę užėmė Boleslovas III Kreivaburnis. 1299 m. rugpjūčio 2 d. suteiktos miesto teisės.

Miestų partnerystė 
  Aknysta, Latvija
  Albano Lacialė, Italija
  Binzas, Vokietija
  Gnoso, Švedija
  Mardu, Estija
  Olenas, Belgija
  Teterovas, Vokietija

Galerija

Lenkijos miestai
Krotošynas

Krotošynas (; ) – miestas Lenkijoje. Nuo 1999 m. priklauso Didžiosios Lenkijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Kališo vaivadijoje. 29 627 gyventojai (2011 m. duomenys).

1415 m. suteiktos miesto teisės. Vokietijos valdymo laikais priklausė Prūsijos Poznanės provincijai.

Galerija

Lenkijos miestai
Kupstinė šluotsmilgė

Kupstinė šluotsmilgė (Deschampsia cespitosa) – miglinių (Poaceae) šeimos šluotsmilgių (Deschampsia) genties augalas. Auga Eurazijos miškų, stepių ir tundros juostose, vietomis Amerikose, Australijoje.

Aukštis – 30–100 cm, sudaro tankų stiebų kuokštą. Šaknys kuokštinės, gali siekti 80 cm gylį (pelkynuose – 20 cm). Žiedynas – 10–25 cm ilgio šluotelė.

Labai dažna užliejamose ir žemyninėse pievose, krūmynuose, miškuose. Pašarinė augalo vertė menka. Šienaujamų pievų piktžolė.

Šaltiniai 

Migliniai
Bilgorajus

Bilgorajus (; , Bilgoray) – miestas pietryčių Lenkijoje. Nuo 1999 m. priklauso Liublino vaivadijai. Prieš tai buvo Zamostės vaivadijoje (1975–1998 m.). Bilgorajaus apskrities administracinis centras. 27 290 gyventojų (2012 m. duomenys).

Bilgorajus pavadintas pagal Biely Goraj kalvą, ant kurios XVI a. buvo įkurtas. Per miestą teka keturi upeliai: Biala Lada, Czarna Lada, Osa ir Próchnica. Miesto atlitudė – nuo 190 iki 205 m virš jūros lygio.

Miestas įkurtas 1578 m., tais pačiais metais suteiktos ir miesto teisės.

Galerija

Lenkijos miestai
Liubartuvas

Liubartuvas () – miestas Liublino vaivadijoje, rytų Lenkijoje. Liubartuvo apskrities administracinis centras. 22 654 gyventojai (2010 m. duomenys). Pavadintas Liubarto, Gedimino sūnaus garbei.

Nutolęs 26 km į šiaurę nuo Liublino. Per miestą teka Vepšas. Netoli miesto įsikūręs Kozlovieco kraštovaizdžio parkas (). Liubartuvo plotas – 13,91 km². 10-tas pagal dydį vaivadijoje.

Istorija 
Miestą įkūrė Petras Firlejus, 1543 m. gegužės 29 d. Žygimanto Senojo įsakymu. Tuo metu miestas buvo reformacijos kultūros ir švietimo centru. Iki 1744 m. buvo žinomas kaip Lewartów.

Galerija

 
Lenkijos miestai
Lukuvas

Lukuvas () – miestas rytų Lenkijoje. Nuo 1999 m. priklauso Liublino vaivadijai. Prieš tai buvo Sedlcų vaivadijoje (1975–1998 m.). Lukuvo apskrities administracinis centras. 30 827 gyventojai (2012 m. duomenys). Plotas – 35,75 km², kurio 13 % sudaro miškai. Per miestą teka Kžna. Lukuvas yra maždaug 160 m virš jūros lygio.

Svarbus susisiekimo mazgas. Per miestą eina geležinkelio linija jungianti Brestą su Varšuva ir Berlynu. Kita linija jungia Lukuvą su Demblinu ir Skernevicėmis.

Istorija 
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1233 m. Pavadinimas kilęs iš senovės slavų žodžio łuk, reiškiančio 'vietą, esančią pelkėse'. 1403 m. suteiktos miesto teisės.

Galerija

Lenkijos miestai
Trijntje Oosterhuis

Judith Katrijntje „Trijntje“ Oosterhuis (g. 1973 m. vasario 5 d. Amsterdame) – olandų pop ir džiazo dainininkė.

Biografija 

1990-aisais su savo broliu Tjeerd Oosterhuis suformavo grupę Total Touch ir jau 1991 metais dalyvavo Grote Prijs van Nederland, svarbiausiame muzikantų mėgėjų konkurse Nyderlanduose.

1995 m. Total Touch pasirašė sutartį su įrašų kompanija „BMG Music“, o 1996-aisiais grupė išleido debiutinį albumą „Total Touch“. Albumo pirmasis singlas „Touch Me There“, tapo vasaros hitu ir tapo platininiu, per pirmąjį mėnesį buvo parduota daugiau nei 100 000 kopijų. Kitas grupės albumas „This Way“ taip pat tapo sėkmingu, nors buvo ne taip gerai žinomas tarptautiniu mastu. 2001 metais grupės nariai nusprendė eiti savais keliais. Trijntje pradėjo solinę karjerą.

2003 m. kovo mėn. Trijntje išleido debiutinį solinį albumą „Trijntje Oosterhuis“, tačiau sėkmės nesulaukė. 2004 metais atlikėja pasirašė sutartį su „Blue Note Records“ ir išleido koncertinį albumą „Strange Fruit“. Šis albumas gavo kritikų pripažinimą, ir Trijntje pagaliau pavyko pasiekti šlovę už savo šalies ribų.

Atlikėja turi du sūnus – Jonas (g. 2004 m.) ir Marijn Benjamin (g. 2006 m.).

Nuorodos 

 Oficiali svetainė
 

Nyderlandų atlikėjai
Pop atlikėjai
Džiazo atlikėjai
Nyderlandų atstovai Eurovizijoje
2015 m. Eurovizijos dalyviai‎
Alytaus Piliakalnio progimnazija

Alytaus Piliakalnio progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Alytuje, Jiezno g. 1, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191055865. Steigėjas Alytaus miesto savivaldybės taryba.

Istorija 
Alytaus Piliakalnio progimnazija yra Pirmajame Alytuje, seniausioje miesto dalyje. Mokyklos istorija siekia 1916 metus, kai kunigo Konstantino Paulavičiaus iniciatyva I Alytuje atidaryta pirmoji lietuviška pradinė mokykla. 1949 m. ji reorganizuota į septynmetę, nuo 1956 m. Alytaus 4-oji vidurinė mokykla. 1994 m. mokyklai suteiktas Alytaus miesto istoriją menančio Piliakalnio vardas. 2009 m. reorganizuota į pagrindinę mokyklą, nuo 2014 m. rugsėjo 1 d. progimnazija.

Direktoriai 

 1956–1958 m. Regina Žepkaitė
 1977–2006 m. Algimantas Grauželis
 2006–2015 m. Laima Vincė Kirkliauskienė
 2015 m. Vilma Masionienė (l.e.p.)
 nuo 2015 m. spalio Regina Špukienė

Žymūs mokiniai 
 Zenonas Baubonis, archeologas

Nuorodos 
 Mokyklos svetainė
 Apie mokyklą (aikos.smm.lt)

Lietuvos progimnazijos
Piliakalnio
Čeliadzė

Čeliadzė () – miestas pietų Lenkijoje, šalia Katovicų ir Sosnoveco. Įsikūręs Silezijos aukštumose. Per miestą teka Brynica (Vyslos intakas). Miesto plotas – 16 km². Ribojasi su Bendzinu, Sosnovecu, Katovicais ir Silezijos Semianovicais.

Nuo 1999 m. priklauso Silezijos vaivadijai. Prieš tai buvo Katovicų vaivadijoje. Čeliadzėje gyvena 33 556 žmonės (2010 m. duomenys). Įeina į Silezijos metropoliją, kurioje gyvena apie 5 294 000 gyventojų.

Istorija 
Pirmą kartą paminėta 1228 m. Gyvenvietė taip pat minima 1243 m., vadinta Celad. Miestas įkurtas XIII a. 1262 m. suteiktas miesto statusas. 1434–1790 m. priklausė Sevežo kunigaikštystei. XIX a. tapo svarbiu kasybos centru.

Miestų partnerystė 
  Auby, Prancūzija
  Žydačivas, Ukraina
  Viesytė, Latvija
  Varpalota, Vengrija

Galerija

Lenkijos miestai
Lodzės Aleksandruvas

Lodzės Aleksandruvas () – miestas Lodzės vaivadijoje, Lenkijoje. Priklauso Lodzės aglomeracijai. 20 684 gyventojai (2008 m. duomenys).

Istorija 
Gyvenvietė įkurta XIX a. pradžioje, Rafaelio Bratoševskio (). Urbanistinio plano autorius buvo austras Bernardas von Šutenbachas (). Siekiant įgyti valdžios simpatijas, Bratoševskis miestelį pavadino Rusijos Aleksandro I garbei. 1822 m. suteiktos miesto teisės.

1910 m. sujungtas tramvajaus linija su Lodze. 1991 m. buvo panaikinta.

Aleksandruvas buvo trijų religijų ir trijų kultūrų centru. Vokiečiai (protestantai), žydai ir lenkai (katalikai), amatininkai dirbo fabrikuose. Iki 1945 m. turtingiausią ir gausiausią etninę bendruomenę sudarė vokiečiai.

Galerija

Lenkijos miestai
Bjørn Tidmand

Bjørn Tidmand (g. 1940 m. sausio 24 d. Kopenhagoje) – Danijos pop dainininkas.

Bjørn vaikystėje buvo Kopenhagos berniukų choro narys. Vėliau jis pradėjo koncertuoti miesto restoranuose ir naktiniuose klubuose. 1957-aisiais Bjørn debiutavo televizijoje, o 1959 metais įrašė pirmąją dainą „Only Sixteen“.

1963 metais Bjørn dalyvavo Danijos atrankoje į „Euroviziją“ Dansk Melodi Grand Prix, tačiau nusileido nugalėtojams Grethe ir Jørgen Ingmann, kurie laimėjo tų metų „Eurovizijos“ konkursą. Po metų atlikėjas su daina „Sangen om dig“ laimėjo atranką. 1964 m. Eurovizijoje atlikėjas tarp 16 dalyvių užėmė devintą vietą.

Nuorodos 

 Atlikėjo tinklalapis – bjorntidmand.dk (danų k.)

|-

Danijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Danijos atstovai Eurovizijoje
1964 m. Eurovizijos dalyviai
Ellen Winther

Ellen Winther Lembourn (g. 1933 m. rugpjūčio 11 d. Orhusas – m. 2011 m. rugpjūčio 13 d. Kopenhaga) buvo Danijos operos dainininkė ir aktorė.

Ellen, kaip profesionali operos dainininkė, debiutavo 1957 metais Kopenhagos Karališkame teatre, kur 30 metų dirbo dainininke ir aktore.

1962 metais Ellen su daina „Vuggevise“ laimėjo Danijos „Eurovizijos“ atranką. Su šiuo kūriniu atlikėja dalyvavo septintajame „Eurovizijos“ konkurse, vykusiame Liuksemburge kovo 18 dieną. „Vuggevise“ tarp 16 dalyvių užėmė dešimtą vietą.

1960–1966 m. buvo ištekėjusi už pianisto John Winther, pora susilaukė dviejų vaikų. 1973 m. Ellen antrąkart ištekėjo už rašytojo ir politiko Hans Jørgen Lembourn, su kuriuo gyveno iki pat jo mirties 1997 metais.

Ellen Winther mirė 2011 m. rugpjūčio 13 d. Kopenhagoje.

Filmografija 
 De sjove år (1959)
 Landmandsliv (1965)
 I den grønne skov (1968)
 Sønnen fra Vingården (1975)
 Kassen stemmer (1976)
 Midt om natten (1984)
 Jul på slottet (1986, 1991, 1998)
 Kampen om den røde ko (1987)
 Jydekompagniet (1988)
 Kun en pige (1995)

Nuorodos 

 Ellen Winther Lembourn IMDB svetainėje 

|-

Danijos atlikėjai
Operos dainininkai
Danijos atstovai Eurovizijoje
1962 m. Eurovizijos dalyviai
Ilja Volkovas

Ilja Volkovas (, ; g. 2002 m. balandžio 19 d. Minske) – Baltarusijos dainininkas.

Atlikėjas yra dalyvavęs daugybėje muzikos konkursų, tokiuose kaip „New Movement“, „European Cup“ ir „New Wave Junior“.

2013 m. su daina „Poy so mnoy“ atlikėjas išrinktas atstovauti Baltarusijai 2013 m. vaikų „Eurovizijos“ konkurse. Renginyje, vykusiame Kijeve, atlikėjas su 108 taškais užėmė trečiąją vietą tarp dvylikos dalyvių. Šiame konkurse anksčiau buvo pasirodęs 2012 metais, kaip dalyvio Jegoro Žesko šokėjas.

Diskografija

Singlai 
 2013: Poy so mnoy
 2014: With You

Šaltiniai

Nuorodos 
 Atlikėjo tinklalapis

|-

Baltarusijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Baltarusijos atstovai vaikų Eurovizijos dainų konkurse
2013 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurso dalyviai
Dzeržoniuvas

Dzeržoniuvas (;  arba Reichenbach im Eulengebirge) – miestas pietvakarių Lenkijoje. Priklauso Žemutinės Silezijos vaivadijai. Nuo 1975–1998 m. buvo Valbžycho vaivadijoje. Dzeržoniuvo apskrities administracinis centras. Miesto plotas – 20,1 km². 34 952 gyventojai (2011 m. duomenys). Pavadintas lenkų kunigo ir mokslininko Jano Dzeržonio () garbei.

Istorija 
Nuo seno miestas buvo žinomas kaip Reichenbach (reich 'turtingas', 'stiprus' ir Bach 'srovė'), lenkų kalba – Rychbach. Pirmą kartą paminėtas 1258 m. vasario 13 d. Nuo 1325 m. priklausė Bohemijos karalystei. 1338 m. Maltos Ordino riteriai pastatė mokyklą ir ligoninę.

Lenkijos miestai
Čechovicės-Dzedzicės

Čechovicės-Dzedzicės () – miestas Silezijos vaivadijoje, pietų Lenkijoje. 35 543 gyventojai (2013 m. duomenys). Svarbus geležinkelio mazgas. Per miestą eina dvi svarbios geležinkelio linijos: iš rytų į vakarus (Tšebinia–Zebžydovicės) ir iš šiaurės į pietus (Katovicai–Belsko-Biala). Mieste veikia Belsko-Biala elektrinė.

Istorija 
Vroclavo arkivyskupystės lotyniškame Liber fundationis episcopatus Vratislaviensis dokumente buvo paminėtos dvi gyvenvietės. Čechovicės kaimas pirmą kartą paminėtas 1305 m., Dzedzicės – 1465 m. Šalia esantis Žebračo kaimas () pirmą kartą paminėtas 1443 m.

Miestų partnerystė 
  Lomža, Lenkija
  Hidenhausenas, Vokietija
  Orlova, Čekija
  Slanimas, Baltarusija
  Žilina, Slovakija

Galerija 

Lenkijos miestai
Laura Voutilainen

Sanna Laura Voutilainen (g. 1975 m. gegužės 17 d. Juveskiulė) – Suomijos pop muzikos dainininkė.

Biografija 

1993 m. Laura Voutilainen išleido debiutinį singlą, pavadinimu „Muuttanut oot maailmain“, bet persilaužimas jos karjeroje įvyko 1994-aisiais su daina „Kerran“, kuri pateko į Suomijos dainų topų dešimtuką. 1994 ir 1996 metais atlikėja pelnė svarbų Suomijos muzikos apdovanojimą „Emma“, kaip geriausia metų Suomijos vokalistė.

2002 m. Laura dalyvavo Suomijos nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje su daina „Addicted to You“. Su 46 taškais, kuriuos skyrė žiuri, ir 36 % žiūrovų balsavimu kūrinys „Addicted to You“ užtikrintai iškovojo teisę atstovauti Suomijai 2002 m. „Eurovizijos“ konkurse. Jame atlikėja surinkusi 24 taškus, užėmė 20 vietą.

2007 metais atlikėja su dvejomis dainomis „Kosketa Mua“ ir „Take A Chance“ dar kartą dalyvavo Suomijos atrankoje, tačiau tik antrasis kūrinys „Take A Chance“ pateko į finalą ir liko ketvirtoje vietoje.

Diskografija 
 Laura Voutilainen (1994)
 Kaksi karttaa (1996)
 Lumikuningatar (1997)
 Etelän yössä (1998)
 Puolet sun auringosta (2001)
 Päiväkirja (2003)
 Tässä hetkessä (2005)
 Lauran päiväkirja (2006)
 Kosketa Mua (2007)
 Palaa (2008)
 Sydänjää (2009)
 Suurimmat hitit (2010)
 Ihmeitä (2011)
 KokoNainen (2013)
 Miks ei (2017)
 Minun tähteni (2019)

Nuorodos 

 Oficiali svetainė 

|-

Suomijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Suomijos atstovai Eurovizijoje
2002 m. Eurovizijos dalyviai
Talava

Talava (, ) – senovės baltų (latgalių) žemė dabartinės Latvijos šiaurėje (šiaurės Vidžemėje ir Latgaloje). Ribojosi su latgalių žeme Jersika pietuose, lyvių Metsepole ir Idumėja vakaruose, estų Sakala ir Ugaunija šiaurėje, bei Naugardo žeme rytuose.

Šaltiniuose Talava (kaip Tholowa) minima nuo 1207 m. Henriko Latvio kronikos. Tiesa, viena iš Talavos žemių, Atzelė, jau 1111 m. minima rusų kronikose.

Kai 1179–1180 m. Naugardo kunigaikštis Mstislavas Rostislavičius rengė žygį prieš čudus, Atzele (Očela) buvo priversta mokėti duoklę Naugardui. Jos kunigaikštis Talivaldis buvo pakrikštytas stačiatikiu. 1208 m. Talivaldis sudarė sąjungą su Rūsiniu (iš Sateklės) bei Varidotu (iš Autinės) ir su Kalavijuočių ordino pagalba sukilo prieš Naugardą. Talaviečiai padėjo Kalavijuočiams kovoje su estais iki 1212 m., kai sudaryta Turaidos taika.

1214 m. Talivaldžio sūnūs Ramekas ir Varibulis atidavė šiaurines Talavos žemes Rygos vyskupui Albertui, o broliai iš stačiatikybės atsivertė į katalikybę ir tapo vyskupo vasalais. Vėliau atsinaujino talaviečių ir estų kovos, ir 1215 m. estų antpuolio metu Trikatoje buvo nužudytas Talivaldis. 1216 m. į Talavą įžengė naugardiečių kariauna iš Pskovo.

1224 m. užėmus Tartu ir apkrikštijus ugaunius, Kalavijuočių ordinas ir Rygos vyskupas Talavą pasidalino. Žemė tapo Livonijos konfederacijos dalimi.

Latgalių žemės
Idumėja (Latvija)

Idumėja () – senovės baltų bei finų žemė, buvusi dabartinės Latvijos šiaurėje, aplink Straupės gyvenvietę, Braslos baseine. Tai buvo tarpinė žemė, kurioje mišriai gyveno latgaliai bei lyviai. Jos pavadinimas greičiausiai kilo iš lyvių idu-maa („šiaurės rytų žemė“).

Idumėja pradžioje aprašyta Henriko Latvio kronikoje. Šios vietos tautinė sudėtis ilgą laiką išliko marga – dar 1413 m. Žilberas de Lanua rašė, kad kelyje iš Rygos į Narvą per Siguldą ir Cėsis galima sutikti 4 tautų žmones – lyvius, latgalius, žiemgalius ir estus.

1206 m. Idumėja buvo prijungta prie Rygos vyskupystės. 1212 m. žemę buvo užkariavęs Naugardo kunigaikštis Vladimiras Mstislavičius.

Latgalių žemės
Finougrai
Dilių Švč. Jėzaus Širdies koplyčia

Dilių Švč. Jėzaus Širdies koplyčia stovi į pietryčius nuo Biržų, prie kelio , 2 km į vakarus nuo Kupreliškio, šalia Kurklių, Dilių kaime. Priklauso Kupreliškio Šv. arkangelo Mykolo parapijai. Į atminimo šventes su pamaldomis Dilių koplyčioje susirenka Kup­re­liš­kio, Di­lia­vos, Kurk­lių, Die­me­džių, Gal­vo­kų ir ki­tų ap­lin­ki­nių kai­mų gy­ven­to­jai ir buvę kraštiečiai.

Liaudies architektūros formų koplyčia pastatyta 1777 m. kapinėse. Atnaujinta 2005–2008 m. Kapinių koplyčios (u.k. ) ir vartų kompleksas (u.k. ) nuo 1997  m. įtrauktas į LR Kultūros paveldo registrą.

Istorija 

Ant koplyčios priekinės sienos įtaisytoje atminimo lentoje skelbiama, kad joje 1809–1812 m. tarnavo poetas ir kunigas Antanas Strazdas (1763–1833). Priešais stūkso nedidelis akmuo, ant kurio sėdėdamas, anot žmonių pasakojimų, Strazdelis sukūręs iki šiolei bažnyčioje giedamą giesmę „Pulkim ant kelių…“ A. Strazdas buvo Vabalninko parapijos Dilių filijos kunigas filialistas, išlaikomas vietinio dvarininko.

Diliai, kažkada buvęs didžiulis kaimas, visai netoli koplyčios gyvavo Diliavos dvaras, o ir bažnyčia šiame pakrašty buvo pagrindinė, nes Kupreliškyje tebūta kapinių koplyčios. Diliai priklausė dvarininkams Koplevskiams. Strazdo laikais čia buvusi nemaža gyvenvietė. Buvo dvi smuklės, bažnytėlė, keletas kiemų. Iš Diliavos dvaro sodybos liokajus nešiodavęs kunigui pietus. Svarbiausia A. Strazdo pareiga buvo švenčių dienomis atlaikyti nustatytas pamaldas už Dilių koplyčios fundatorių F. Koplevskį ir jo giminę. Diliuose praleisti metai poetui turėjo būti palyginti ramūs, nes tarnyba pas privačių bažnytėlių ar koplytėlių savininkus paprastai būdavo pelningesnė ir lengvesnė, mažiau tekdavo būti priklausomam nuo klebonų ir aukštesnės bažnytinės valdžios. Tačiau A. Strazdas neišvengė konfliktų su Vabalninko klebonu A. Emalinavičiumi, kuriam nepatiko, kad poetas šventindavo kryžius, laidodavo ir krikštydavo žmones Vabalninko ir kitose kaimyninėse parapijose. Būta nesutarimų ir su dvarininkais Koplevskiais. Mirus Koplevskiui, atviras ir tiesus, nemokantis veidmainiauti A. Strazdas laidotuvėse pasakęs pamokslą, kuris labai nepatikęs velionio našlei. Ji išvariusi poetą iš Diliavos. Tačiau 1813 m. žiemą ar pavasarį jis vėl buvo trumpam sugrįžęs į Dilius.

Diliuose praleisti metai buvo reikšmingi tuo, kad čia poetas parašė ne vieną eilėraštį 1814 m. Vilniuje išleistam eilėraščių rinkiniui. Vabalninko apylinkės, teigiama, tais laikais buvo vienas raštingiausių Rytų Lietuvos kampelių. Šią raštingumo tradiciją palaikė ir poetas, nedideliu dviejų trijų šimtų egzempliorių tiražu išleistą savo pirmąjį eilėraščių ir giesmių rinkinį išplatindamas Vabalninko ir Kupiškio parapijose.

Šaltiniai 

Biržų rajono koplyčios
Šaulys (1976 filmas)

Šaulys () – 1976 m. JAV sukurtas filmas, kuriame savo paskutinį vaidmenį kine atliko aktorius John Wayne.

Pagrindiniai aktoriai 
 Aktorius – vaidmuo
 John Wayne – J.B. Buksas
 Lauren Bacall – Bond Rodžers
 Ron Howard – Gilomas Rodžersas
 James Steward – daktaras Hostetleris

Turinys 

Legendinis Laukinių Vakarų šaulys J.B. Buksas atvyksta į Karson Sitį, kur iš gydytojo sužino sergąs vėžiu. Norėdamas ramiai praleisti likusias jam dienas, Buksas apsistoja Bond Rodžers ir jos sūnaus namuose, tačiau, paaiškėjus jo tapatybei, vis daugiau žmonių nori, kad jis išvyktų. Kol Buksas tikina visus tiesiog norintis ramiai numirti, žmonės iš jo praeities nusprendžia pagreitinti šį procesą...

Apdovanojimai 
 Oskaras (nominacija) – geriausios dekoracijos
 Auksinis gaublys (nominacija) – geriausias antrojo plano aktorius (Ron Howard)
 BAFTA (nominacija) – geriausia aktorė (Lauren Bacall)

1976 filmai
JAV filmai
Vesternai
Dramos
Jasiuliškių koplyčia

Jasiuliškių šv. Antano koplyčia (Mieliūnų koplyčia) stovi veikiančiose Jasiuliškių kaimo kapinėse, Vabalninko seniūnijoje, Biržų rajone, kitoje kelio  pusėje nuo Mieliūnų, 0,5 km į vakarus nuo kelio . 

Priklauso Vabalninko Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapijai, įtraukta į turistinį maršrutą „Biržų krašto medinės bažnyčios ir koplyčios“. Koplyčioje pamaldos vyksta tik du kartus per metus: birželio mėnesį per Šv. Antano atlaidus ir lapkričio 1-ąją – per Visus Šventus. Koplytėlė būna atvira, kai tenka laidoti kurį nors bendruomenės narį. 1997 m. įtraukta į LR Kultūros vertybių registrą (u.k. ).

2011 m. rugsėjo mėnesį į Jasiuliškių koplytėlę įsibrovė vagys. Išnešė istorinę vertę turinčius kryželius, žvakides, du Šv. Mišių metu naudotus varpelius ir vieną didesnį varpą, kuris buvo pritvirtintas prie koplyčios sienos. Pavogė ir mieliūniečių relikviją – šv. Marijos statulą. Statulą koplyčiai buvo padovanoję rašytojo Balio Sruogos giminaičiai. Po karo statulėlė buvo saugoma B. Sruogos muziejuje. Kai atgavus Nepriklausomybę buvo suremontuota Jasiuliškių koplyčia, B. Sruogos artimieji ją padovanojo bendruomenės reikmėms. Rašytojas studijuodamas Paryžiuje ją buvo parvežęs ir padovanojęs savo tėvams. B. Sruogos gimtinė netoli Jasiuliškių, Baibokų kaime. Jasiuliškių kapinėse yra palaidota jo artimųjų.

Koplyčios atkūrimas 

Atkūrus Nepriklausomybę, parapijiečiai, gavę Vabalninko parapijos ir Vabalninko seniūnijos pritarimą, ėmėsi tvarkyti savo griūvančią koplyčią. Beveik trijų šimtų metų senumo koplytėlė vos laikėsi ant pamatų. Švietė kiauras stogas, ant altoriaus paukščiai suko lizdus, prieangio durys – sukrypusios. Tikintieji aukojo pinigus, pakeitė duris, grindis. Koplyčia buvo išdažyta. Buvo sutvarkyti ir čia įsikūrusių kapinaičių vartai, tvora. Mieliūniečiai surengė ne vieną talką.

Vienas iš Australijos lietuvių testamentu paskyrė pinigų Jasiuliškių koplyčios remontui. Testamento vykdytojas pasamdė statybininkų firmą. Darbininkai nutiesė trinkelių taką. Pas meistrą buvo užsakytas ir kapinėse pastatytas 5 m aukščio medinis kryžius geradario Štelemėko atminimui. Dar vėliau dalis atvirų kapinaičių ploto buvo aptverta tinkline tvora. Nupirktas traktorius kapinaitėms šienauti, parūpinta medinių lentų.

Teigiama, jog neužteko pinigų atlikti pilną koplyčios remontą. Vabalninko parapija apkaltino testamento vykdytoją neteisėtai praturtėjus iš garbaus amžiaus Australijos lietuvio palikimo, buvo bylinėjamasi teismuose dėl panaudotų pinigų. Per karą į Australiją emigravęs J. V. Štelemėkas Lietuvai atgavus nepriklausomybę ne kartą viešėjo savo gimtinėje, aplankė tėviškę – Jasiuliškių kaimą. Jis nusprendė po mirties jai palikti didžiąją dalį savo užgyvento turto – 50 tūkstančių Australijos dolerių. Tad įtraukė koplyčią į savo testamentą. Dosnusis išeivis koplyčiai skirto palikimo nepatikėjo dvasininkams, o jį administruoti už atlygį įpareigojo giminaitį, savo dukterėčios vyrą.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Kas užrakins Jasiuliškių koplyčią? 
 Šventvagystės pėdsakais 
 Jasiuliškių koplyčios nuotrauka 1930 m.

Biržų rajono koplyčios
Deikiškių koplyčia

Deikiškių Šv. Elenos kop­ly­čia – veikianti kapinių koplyčia, esanti Deikiškių kaime, Vabalninko seniūnijoje, Biržų rajone, apie 3,5 km į šiaurės rytus nuo Mieliūnų, 2 km į rytus nuo kelio . Pastatyta 1716 m.

Paprastai koplyčia atveriama per Šv. Elenos ir Angelų sargų atlaidus bei į anapilį Deikiškiuose palydint iš šio krašto kilusius žmones. Priklauso Vabalninko Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapijai, įtraukta į turistinį maršrutą „Biržų krašto medinės bažnyčios ir koplyčios“. 
Kapinėse palaidota rašytojo Vinco Mykolaičio-Putino žmona Emilija Kvedaraitė-Mykolaitienė. Prie pagrindinio tako link koplyčios stovi medinis, papuoštas ornamentais kryžius su koplytėle.

Istorija  

Atnaujinta, kai 2003 m. susikūrė Gaižiūnų kaimo bendruomenė. Jos vienas pirmųjų darbų buvo organizuotas Deikiškių šv. Elenos koplyčios remontas. Buvo perdažytas stogas, išorės sienos, vidus, atnaujinti altoriai. Pinigus remontui aukojo visi gyventojai, kurių artimieji palaidoti šiose kapinėse. Ne vienas linkęs šią koplyčią vadinti garbingu bažnyčios vardu. Taip esą dėl to, kad prieš keletą metų iš šių vietų į gyvenvietes išsikėlę žmonės nutarė šventovę suremontuoti, atnaujinti. Duris atvėrusį keliauninką sutinka ypatinga tvarka, švara ir ramybe.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Deikiškių kaimo istorija 
 Vabalninko parapijos koplyčių atstatymas

Biržų rajono koplyčios
Biržų jungtinė metodistų bažnyčia

Biržų jungtinė metodistų bažnyčia – veikianti metodistų bažnyčia Biržuose, Kęstučio g. 25. Tai viena iš šiuo metu Lietuvoje gyvuojančių 11 jungtinės metodistų bažnyčios (JMB) bendruomenių.

Istorija 

Biržų metodistų bendruomenę įkūrė kunigas Oskaras Kaufmanas 1923 m. Pamaldos vykdavo nuomojamame name. Nuo 1923 m. metodistai leido periodinį mėnesinį laikraštį „Krikščionystės sargas“, kuris 1926-1927 m. buvo leidžiamas Biržuose. Išvykus 1937 m. O. Kaufmanui į Marijampolę, jį pakeitė kunigas Vilius Kvedaravičius, vėliau - Kostas Burbulis. Pastarasis 1933 m. baigė metodistų teologijos seminariją Vokietijoje.

1944 m. įsitvirtinus sovietų valdžiai nustojo veikti ir paskutinės metodistų bendruomenės. Kunigas V. Kvedaravičius buvo ištremtas į Sibirą, K. Burbulis su žmona ir keturiais vaikais pasitraukė į Vakarus. Vėliau, jau gyvendamas JAV, jis aktyviai ėmėsi literatūrinės ir švietėjiškos veiklos.

Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, metodistai savo veiklą atnaujino 1995 m. Biržuose JMB veikla atkurta 1997 m. Pradžioje ji įsikūrė nuomojamose patalpose Stoties gatvėje, parapiją aptarnavo kunigas Kingsley Halden. Kunigas Kingsley gimė Jamaikoje, būdamas paauglys atvyko į Angliją ir tapo Jungtinės Karalystės piliečiu, kur vėliau buvo įšventintas į kunigus. Atsikūrus Lietuvos JMB, atvyko čia kaip misionierius. Jo iniciatyva buvo įsigytas pastatas Biržuose, Kęstučio gatvėje, ir įkurti maldos namai. Vėliau juodaodis metodistų bažnyčios misionierius išvyko į Šiaulius, kur 2011 m. mirė. Prie įsikūrimo darbų Biržuose ir renovuojant seną pastatą daug prisidėjo ir metodistai savanoriai iš JAV.

2001 m. prie bažnyčios atidarytas pagalbos centras, kur planuota teikti pagalbą priklausomybių kamuojamiems žmonėms. Po metų centras pakeitė veiklos kryptį. Šiuo metu čia veikia vaikų ir jaunimo popamokinės veiklos dienos centras vaikams iš šeimų, kurios yra socialiai remtinos. Vykdomas namų slaugos projektas, kur socialinės slaugos darbuotojai rūpinasi žmonėmis, turinčiais judėjimo negalią. Veikia moterų dienos centrai, moterų grupė, krašto šeimų ir priklausomybių prevencijos programos. Šeimos pagalbos centras taip pat įkurtas Pačeriaukštėje. Prie bažnyčios veikia sekmadieninė mokykla, jaunimo varpelių muzikos ansamblis, organizuojamos vaikų vasaros stovyklos.

Nuo 2004 m. parapijoje dirbo kunigas Raimondas Piečia.

Nuorodos 

 Metodistai Biržuose – istorija 
 Biržų jungtinė metodistų bažnyčia

Biržų rajono bažnyčios
Lietuvos metodistų bažnyčios
Jakovas Gensas

Jakovas (Jokūbas) Gensas (1903 m. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1943 m. rugsėjo 14 d. Vilniuje, Trečiasis Reichas) – Lietuvos žydų kilmės gydytojas, mokytojas, karininkas, Vilniaus geto žydų policijos viršininkas.

Biografija 
Gimė 1903 m. Šiauliuose. 1919 m. paimtas į Lietuvos kariuomenę. Kovojo Lenkijos–Lietuvos kare. 1924-1935 m. studijavo teisę ir ekonomiką Vytauto Didžiojo universitete. Baigęs mokslus dirbo lietuvių kalbos ir fizinio lavinimo mokytoju įvairiose Lietuvos mokyklose. 1939 m. rudenį persikėlė į Vilnių, kur įsitraukė į sionistinę veiklą. Prasidėjus sovietų trėmimams slapstėsi kaimuose aplink Vilnių. Prieš pat Vokietijos ir TSRS karą grįžo į Vilnių, o vokiečiams užėmus Vilnių ir įkūrus getą paskirtas geto ligoninės direktoriumi. Glaudžiai bendradarbiavo su judenratu, 1942 m. liepos 15 d. vokiečiai jį paskyrė žydų policijos viršininku, Judenrato ir geto vadu bei oficialiu jo atstovu. Vėliau Judenratas buvo perorganizuotas ir Gensas tapo vienvaldžiu geto vadovu.

Daugelis geto gyventojų gerbė Gensą, nes jis buvo vedęs lietuvę, kuri su jų dukra gyveno ne geto teritorijoje ir turėjo galimybę išsigelbėti, tačiau nusprendė likti gete su savo tauta. Daugelis apeliavo į Genso autoritetą nacistams ir į tai, kad jo gyvybė yra geto gyvavimo užstatas. Buvo nemažai žmonių, ypač inteligentų tarpe, kurie Gensą laikė išdaviku ir apgaviku, nes jis sutiko, kad žydų policija dalyvautų akcijose. Buvo ir tokių, kurie manė, kad jis klysta taip veikdamas, tačiau jis nuoširdžiai siekė išgelbėti žydus iš geto. 1943 m. rugsėjo 14 d. nužudytas. Buvo vedęs lietuvę Elvyrą Budreikaitę su kuria susilaukė dukters Ados. 2006 m. sukurtas filmas Vilniaus getas, kuriame Jakovo Genso vaidmenį atliko vokiečių aktorius Heino Ferch.

Nuorodos

 Filmas Vilniaus getas (2006) www.imdb.com

Literatūra 
 Mieczysław Jackiewicz, Wileńska encyklopedia: 1939–2005, Warszawa 2007, s. 179
 Israel Gutman: Enzyklopädie des Holocaust. Band 1, Piper-Verlag: München und Zürich 1995 ISBN 3-492-12120-9 (deutsche Ausgabe herausgegeben und bearbeitet von Eberhard Jäckel und Peter Longerich)
 Mascha Rolnikaitė: Ich muss erzählen. Mein Tagebuch 1941-1945. Aus dem Jidd. von Dorothea Greve. Mit einem Vorw. von Marianna Butenschön. Berlin: Kindler Verlag, 2002 ISBN 3-499-23555-2. (Erste, gekürzte dt. Ausgabe: Berlin : Union-Verl. VOB , 1967)

Šaltiniai

Sionistai
Žydų politiniai veikėjai
Lietuvos karininkai
Lietuvos gydytojai
Šukionių koplyčia

Šukionių Šv. Mato kop­ly­čia – kapinių koplyčia, esanti Šukionių kaime, Vabalninko seniūnijoje, Biržų rajone. Kapinės įsikūrusios atvirame lauke, už 1,5 km į pietvakarius nuo pagrindinės gyvenvietės, prie kelio . Šukionių koplyčia pastatyta 1746 m.

Priklauso Vabalninko Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapijai,įtraukta į turistinį maršrutą „Biržų krašto medinės bažnyčios ir koplyčios“. Rugsėjo pabaigoje šukioniečiai švenčia tradicinius Šv. apaštalo evangelisto Mato atlaidus.

Šaltiniai 

Biržų rajono koplyčios
Mieleišių koplyčia

Mieleišių Šv. Juozapo ir Švč. Teresės Kūdikėlio Jėzaus koplyčia –  mauzoliejinė kapinių koplyčia, esanti Mieleišių (Melaišių, Malaišių) kaime, Širvėnos seniūnijoje, Biržų rajone. Koplyčia stūkso prie kelio ,  1,8 km į pietus nuo kelio , pasukant per Beržinius (pagal nuorodą į Juliaus Janonio tėviškę).

Kapinių koplyčia (u.k. ) įtraukta į LR Kultūros paveldo registrą. Priklauso Papilio Nekaltosios Švč. M. Marijos parapijai, vienas iš objektų turistiniame maršrute „Biržų krašto medinės bažnyčios ir koplyčios“.

Istorija 

Mieleišių koplyčią 1939–1940 m. pastatė savo lėšomis Adolfas Sabaliauskas–Žalia Rūta (1873–1950) – kanauninkas, tautosakininkas, vertėjas, vyriausiasis Lietuvos kariuomenės kapelionas. Jis pats ir ilsisi kriptoje po altoriumi, o visai netoli koplytėlės jo artimųjų – brolio Stanislovo, tėvų, senelių kapai. Prie galinės lauko sienos pritvirtinta paminklinė atminimo lenta.  Statinį suprojektavo arch. Jonas Kova-Kovalskis.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Žvilgsnis į istorinį Biržų rajoną

Biržų rajono koplyčios
Suniti Kumar Chatterji

Sunitis Kumaras Čaterdžis (; g. 1890 m. lapkričio 26 d. – m. 1977 m. gegužės 29 d.) – Indijos kalbininkas, švietėjas, literatūrologas.

Gimė Kalkutos priemiestyje Hauroje (Šibpuro kvartale), bengalų brahmanų (kulinų) šeimoje. Baigė Škotų bažnyčios koledžą (Scottish Church College) puikiais pažymiais, 1913 m. baigė Kalkutos apygardos koledžą, tapo anglų literatūros magistru. Po to Vidjasagaro koledže dėstė anglų kalbą.

1914–1919 m. Čaterdžis buvo anglų kalbos profesoriaus asistentu Kalkutos universitete, tada išvyko į Londono universitetą, kur studijavo fonologiją, indoeuropeistiką, prakritus, persų, senovės airių, gotų ir kt. kalbas. Vėliau Sorbonos universitete atliko tyrimus apie lotynų, slavų, graikų, indoarijų kalbotyrą. Mokėsi pas žymų kalbininką, indologą Žiulį Blošą. 1922 m. grįžęs į Indiją, Suniti Kumaras Čaterdžis tapo Kalkutos universiteto indų kalbotyros ir fonetikos profesoriumi.

Kartu su Rabindranathu Tagore Čaterdžis keliavo po Tailandą, Malają, Sumatrą, Balį, Javą, kur pristatinėjo indų kultūrą. 1952 m. pasitraukė iš akademinės veiklos (tapo profesoriumi emeritu), paskirtas Vakarų Bengalijos Senato pirmininku (1952–58), prezidentu (1969 m.). Nuo 1965 m. dirbo Indijos literatūros akademijoje (Sahitya Akademi).

Sunitis Kumaras Čaterdžis per savo gyvenimą paskelbė virš 900 darbų bengalų, hindi, sanskrito, anglų kalbomis. Jis padėjo pagrindus šiuolaikinei kalbotyrai Indijoje. Skaitė daug paskaitų užsienio universitetuose, įvairių akademijų, institutų garbės narys.

Sunitis Kumaras Čaterdžis yra lankęsis ir Lietuvoje (1964, 1966 m.). Šis indų mokslininkas yra parašęs vienintelę monografiją, paskirtą baltų ir senovės indoarijų sąryšiams.

Bibliografija 

 Origin and Developement of the Bengali language. 1926.
 Languages and linguistic problem. Oxf., 1945.
 Indo-Aryan and Hindi. Calc., 1960.
 Languages and literatures of modern India. Calc., 1963.
 Balts and Aryans in Their Indo-European Background, 1968.
 Select papers, v. 1. Delhi, 1972.

Šaltiniai 

Baltistai
Indijos mokslininkai
Kalbininkai
Ulla Pia

Ulla Pia Nielsen (g. 1945 m. vasario 7 d. Kopenhagoje - m. 2020 m. rugpjūčio 22 d. Gammel Holte) buvo Danijos pop ir džiazo dainininkė ir aktorė, žinoma dėl dalyvavimo 1966 m. „Eurovizijos“ konkurse.

Biografija 

Ulla Pia karjerą pradėjo kaip grupių ir instrumentinių orkestrų Kopenhagoje vokalistė. Septintojo dešimtmečio viduryje dainininkė duetu dainavo su džiazo muzikos atlikėju Finn Ziegler; jau 1966-aisiais buvo pakviesta dalyvauti Danijos „Eurovizijos“ atrankoje Dansk Melodi Grand Prix. Jame atlikusi dainą „Stop – mens legen er go“, tapo šios atrankos konkurso nugalėtoja. Su šia daina atlikėja turėjo galimybę pasirodyti 11-ame „Eurovizijos“ konkurse, kuris vyko Liuksemburge. Tarptautiniame konkurse Ulla Pia daina „Stop – mens legen er go“ iš 18 dalyvių užėmė 14 vietą.

Kūrinys buvo įvertintas 4 taškais, nepaisant to, kad atlikėjos pasirodymą pagyvino šokėjai (tuo metu tai buvo gana retas reginys). Iki to laiko tai buvo blogiausias Danijos rezultatas šiame konkurse ir iš jo šalis pasitraukė 12-kai metų (iki 1978 m.). Po „Eurovizijos“ Ulla Pia išleido keletą singlų, pavyzdžiui, „Karina“ i„r Flower Power Tøj“ tapo labai populiarios Danijoje.

Muzikinę veiklą tęsė iki aštuntojo dešimtmečio, bet dėl šeimos įsipareigojimų ir pablogėjusios sveikatos dainininkė buvo priversta pasitraukti iš šou verslo.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Daina Stop – mens legen er go'

|-

Danijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Džiazo atlikėjai
Danijos atstovai Eurovizijoje
Vilma (gamybinis susivienijimas)

„Vilma“ – Vilniaus radijo matavimo prietaisų gamykla (, iki 1971 m. – Lietuvos valstybinė prietaisų gamykla), slapta karinė gamykla, 1960–1994 m. veikusi Žirmūnuose, Vilniuje. Adresas – „Pašto dėžutė 4151“ (, tikrasis adresas – Žirmūnų g. 68). Buvo naudojami ir kiti „pašto dėžučių“ numeriai – yra žinoma, kad 1960–1961 m. buvo naudojamas adresas „Pašto dėžutė 52“. XX a. devintojo dešimtmečio pradžioje pertvarkyta į gamybinį susivienijimą „Vilma“.

Istorija 
XX a. aštuntojo dešimtmečio pradžioje greta karinės produkcijos pradėta gaminti civilines prekes – magnetofonus „Vilma“, „Rūta“, „Tonika“, „Skif“ ir kt. Devintojo dešimtmečio pradžioje pertvarkyta į gamybinį susivienijimą, į kurį taip pat įėjo Vilniaus magnetinio įrašymo konstruktorių biuras () ir Alytaus gamykla „Alma“.

Pirmasis Sovietų kariuomenės reikmėms skirtas vielinis magnetofonas „MN-61“ pradėtas gaminti 1961 m. Vėliau pradėta gaminti magnetofoninius blokus „Vilnelė“, skirtus įstatymui į „Minija“ serijos magnetolas. Pirmasis buitinis magnetofonas „Vilma M-1“ (lempinis, juostinis) pradėtas gaminti 1971 m., nors jo aprašymas žurnale „Radio“ pasirodė dar 1969 m.

1994 m. pradžioje paskelbtas bankrotas, gamykla tapo valstybine įmone.

Šaltiniai 

Vilniaus įmonės
Karinės technikos gamintojai
Bencion Grande

Bencion Grande (1891 m. rugpjūčio 27 d. Sudarge, Rusijos imperija – 1974 m. liepos 8 d. Maskvoje, TSRS) – Lietuvos žydų kilmės orientalistas, semitologas, arabistas.

Biografija 
Gimė 1891 m. rugpjūčio 27 d. Sudarge. 1918 m. baigė Maskvos universiteto medicinos fakultetą, o 1922 m. orientalistikos fakultetą. Prieš I pasaulinį karą lankėsi Palestinoje. Kaip karo lauko gydytojas dalyvavo I pasauliniame kare ir Rusijos pilietiniame kare. 1923-1929 m. dėstė Maskvos universitete. 1929-1944 m. dirbo Maskvos orientalistikos institute. 1944-1960 m. dėstė arabistiką Maskvos filologijos fakultete. 1964 m. apdovanotas Michailo Lomonosovo premija. Parašė apie 50 darbų apie semitų kalbas. Mirė 1974 m. liepos 8 d. Maskvoje.

Darbai

 Грамматические таблицы арабского литературного языка. — (1950)
 Die Sprachen der Völker der Union der Sozialistichen Sowiet Republiken. — Halle, 1954.
 Курс арабской грамматики в сравнительно-историческом освещении. — (1963; 1998; 2001)
 Введение в сравнительное изучение семитских языков. — (1972; 1998)

Nuorodos
 Biografija (rus.)

Literatūra

 Шарбатов Г. Ш. Памяти Б. М. Гранде // Народы Азии и Африки. — 1975, № 5.
 Ковалев А. А. Профессор Бенцион Меерович Гранде. // Семитская филология. Вып. 1. Тбилиси, 1978.
 Мещерякова М. Учитель: К 100-летию со дня рождения Б. М. Гранде // Азия и Африка сегодня. — 1991, № 11.
 Милибанд С. Д. Востоковеды России: Биобиблиографический словарь. — М., 2008. — Т. I. — С. 358—359.

Rusijos orientalistai