joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Trakniškė

Trakniškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Rimšės. Įsikūręs trake (pelkynų supamoje sausoje pakilumoje) netoli pietvakarinio Rūžo kranto. Trakniškė pasiekiama keliuku iš Griškiškės.

Istorija 
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės
Trėbuškės

Trėbuškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Pabarės, prie Vaišėtų–Trėbuškių miško, netoli plento .

XIX a. pab. – šlėktų okolica Lydos apskrityje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Triklotiškė

Triklotiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 10 km nuo Kačergiškės.

Istorija 
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės
Triobiškiai (Liudvinavas)

Triobiškiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 11 km nuo Liudvinavo.

Gyventojai

Žymūs žmonė s
 Kazimieras Kulviecas (1871–1943) – Lenkijos ir Lietuvos kraštotyrininkas, gamtininkas.
 Kaime gyveno tautosakininkas Andrius Botyrius (~1845–1900). 1871 m. pas jį Triobiškiuose viešėjo rusų kalbininkas Filipas Fortunatovas (1848–1914).

Šaltiniai 

Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Tripuckai

Tripuckai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Rimšės.

Istorija 
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių.Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės
Marijos teatras

Marijos teatras () – operos ir baleto teatras Sankt Peterburge.

Istorija 
Įkurtas 1783 m. Muzikinis teatras veikė Sankt Peterburgo konservatorijos dab. pastato vietoje. Iki 1803 m. čia statytos ir dramos. 1860 m. pavadintas imperatoriaus Aleksandro II žmonos Marijos vardu, nuo tada veikia dab. patalpose Teatro aikštėje, archit. A. Kavosas. Po 1963–1970 m. restauracijos teatro salėje telpa 1620 žiūrovų. 1920–1935 m. vadintas Leningrado valstybinis akademinis operos ir baleto teatras, 1935–1990 m. Leningrado S. Kirovo valstybinis akademinis operos ir baleto teatras. Teatro operos ir baleto trupės gastroliavo daugelyje šalių. 

Teatre pirmą kartą pastatyta daugelis rusų kompozitorių operų ir baletų, tarp jų:
 Michailas Glinka. Gyvybė už carą,1836 m.
 Nikolajus Rimskis-Korsakovas. Pskovietė, 1873 m.
 Modestas Musorgskis. Borisas Godunovas, 1874 m.
 Arturas Rubinšteinas. Demonas, 1875 m., Gegužės naktis, 1880 m., Snieguolė, 1882 m.
 Piotras Čaikovskis. Pikų dama, Miegančioji gražuolė, abi 1890 m., Spragtukas, 1892 m.
 Aleksandras Borodinas. Kunigaikštis Igoris, 1890 m.
 Aleksandras Glazunovas. Raimonda, 1897 m.
 Dmitrijus Šostakovičius. Nosis, 1930 m.
 Sergejus Prokofjevas. Sužieduotuvės vienuolyne, 1946 m. 

Teatro užsakymu sukurta – Džiuzepė Verdis. Likimo galia 1862 m.

Dirigentai: Rikardas Drigo, Eduardas Napravnikas, Jurijus Temirkanovas, Valerijus Gergijevas (nuo 1988 m. vyriausiasis dirigentas ir meno vadovas).

Baletmeisteriai: Marius Petipa, Leonidas Ivanovas, Fiodoras Lopuchovas. 
 
Dainininkai: Osipas Petrovas, Fiodoras Šaliapinas.

Šokėjai: Matilda Kšesinskaja, Olga Preobraženskaja, Ana Pavlova, Aleksandra Fokina, Nikolajus Legatas, Marina Semionova, Galina Ulanova, Vachtangas Čabukianis, Natalija Makarova, Rudolfas Nurejevas, Michailas Baryšnikovas.

Lietuviai 
Teatre dainavo lietuvių dainininkai Kipras Petrauskas (1911–1920 m.), Valentinas Adamkevičius (1950–1954 m.), Ona Glinskaitė (1965–1980 m., Jonas Jocys, Irena Milkevičiūtė, Nadežda Zabela-Vrubel. 

Baleto trupėje šoko Jurgis Kiakštas (1891-1910 m.).

Teatro mokykloje mokėsi Olga Malėjinaitė.

Šaltiniai 

Sankt Peterburgas
Operos teatrai
Baleto teatrai
Trukonys

Trukonys – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Griškiškės.

Istorija 
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės
Trumbatiškis

Apie viensėdį žr. Trumbatiškis (viensėdis).

Trumbatiškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Debeikių. Aptiktas Trumbatiškio kapinynas.

Istorija 

XIX a. pabaigoje pro Trumbatiškį buvo nutiestas 750 mm pločio vėžės siaurasis geležinkelis Švenčionėliai–Utena–Anykščiai–Panevėžys. XX a. pradžioje buvo pastatyta geležinkelio stotis, kurios pastatas nugriautas 2019 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Anykščių rajono savivaldybės gyvenvietės
Trumpaičiai (Rudiškiai)

Trumpaičiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Rudiškių.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

Joniškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Rifo respublika

Rifo Respublika (berb. Tagduda n Arif; ), Konfederacinė Rifo genčių respublika – nepriklausoma berberų valstybė, egzistavusi nuo 1921 m. rugsėjo iki 1926 m. gegužės. Valstybė buvo paskelbta, kai Rifo berberų gentys sukilo ir paskelbė nepriklausomybę tiek nuo Maroko sultono, tiek nuo Maroką valdžiusių ispanų.

Rifo respublikos sostinė buvo Aždiras (Ajdir), o piniginis vienetas – rifanas (). Nepriklausomybės diena buvo rugsėjo 18 d. Gyventojų skaičius – apie 550 000.

Paskelbus nepriklausomybę Rifo respublikos prezidentu tapo Muhammad Ibn 'Abd al-Karim al-Khattabi, trumpiau vadintas Abd el-Krim.

Formaliai Rifo respublika buvo įkurta 1923 m. vasario 1 d., o Abd el-Krim tapo valstybės vadovu. Premjeru nuo 1923 m. liepos iki 1926 m. gegužės 27 d. buvo Hajj Hatmi.

Valstybė buvo panaikinta 1926 m. gegužės 27 d., po to, kai Ispanijos ir Prancūzijos pajėgos, po ilgo Rifo karo, sutriuškino Rifo respublikos pajėgas. Karo veiksmuose Ispanijos pajėgos prieš berberus panaudojo cheminį ginklą.

Istorija 
Berberai smarkiai priešinosi Ispanijos ir Prancūzijos įsiveržimams į Maroką. Tačiau berberai nesugebėdavo suvienyti jėgų, vėl prasidėdavo tarpgentiniai kivirčai ir gentinis susiskaldymas. Didysis 1912 m. sukilimas prieš prancūzus buvo visiška nesėkmė, nes jo metu sudarytos sąjungos žlugo per keletą mėnesių.

Vienintelis vadovas Muhammad Ibn 'Abd al-Karim al-Khattabi, buvęs žurnalistas ir kadis, tapo Rifo berberų vadu. Abd el-Krimo vadovaujami berberai daug kartų sutriuškino ispanus ir nustūmė juos į pakrantę, kur liko tik keli ispanų įtvirtinimai. Abd el-Krimas norėjo sukurti laisvą berberų valstybę, kurioje berberams netektų kariauti. Jis siuntė diplomatinius atstovus į Londoną ir Paryžių, bandydamas užmegzti diplomatinius ryšius su Europos valstybėmis. Tai nepadėjo, nes Prancūzija labai nerimavo dėl jaunos berberų valstybės, kuri ateityje galėjo išstumti prancūzus iš viso Maroko, jei tik turės laiko sutelkti pajėgas ir apsiginkluoti. Abd el-Krimas savo veikloje rėmėsi idėja apie visų tautų teisę į laisvę, tačiau ši idėja visiškai nežavėjo kolonijinių Europos valstybių.

1925 m. pabaigoje Prancūzija ir Ispanija ėmė veikti kartu. Suminis jų pajėgų dydis buvo apie 400 tūkstančiai karių. Buvo naudojama keliolika tankų, iki 100 lėktuvų. Ispanų aviacija antskrydžiuose naudojo cheminį ginklą. Rifo respublikos kariuomenė buvo sumušta 1926 m. gegužės mėn. Kariuomenės likučiai partizaniškai kovėsi iki 1927 m. gegužės.

Šaltiniai 

Berberų valstybės
Maroko istorija
Sakapos departamentas

Sakapos departamentas () – departamentas Gvatemalos pietrytnėje dalyje, prie Hondūro sienos. Administracinis centras – Sakapa.

Geografija 

Šiaurinė departamento dalis kalnuota, ten rytų-vakarų kryptimi driekiasi Las Minaso kalnagūbris. Centrinę dalį užima Motagvos lūžis. Pietuose yra nedidelių, izoliuotų aukštumų ir kalvų. Svarbiausia upė – Motagva. Kalnų pašlaitėje auga drėgnieji miškai, slėnis daugiausia išdirbtas, o pietuose vyrauja subtropiniai krūmynai.

Administracinis suskirstymas 

Departamentas padalintas į 10 savivaldybių:

 Kabanjasas
 Estansuela
 Gualanas
 Huitė
 La Unjonas
 Rio Hondas
 San Diegas
 Tekulutanas
 Usumatlanas
 Sakapa

Gvatemalos departamentai
Sakapa

Sakapa () – miestas pietrytinėje Gvatemaloje, prie Grande de Sakapos upės (Motagvos intakas). Departamento centras. Dauguma gyventojų – baltieji arba metisai. Plentas į Čikimulą.

Verčiamasi žemės ūkiu (tabako, kavos, pomidorų, moliūginių augalų auginimas), marmuro, nefrito gavyba, medienos kirtimu.

Gvatemalos miestai
Krapkovicės

Krapkovicės (, ) – miestas pietvakarių Lenkijoje, Opolės vaivadijoje, į pietus nuo Opolės, prie Odros upės ir jos intako Osoblogos. Pavieto centras.

Pro Krapkovices eina Opolės-Kozlės ir Vroclavo-Katovicų plentai. Popieriaus ir avalynės pramonės centras. Popieriaus gamybos įrenginių, plieninių konstrukcijų, izoliacinių medžiagų gamybos, maisto (pieno) pramonė. Veikia biblioteka.

Architektūra 

Mieste stovi dvi bažnyčios: Šv. Mikalojaus (gotikinė, XIV a. pab., su 1400 m. pristatyta koplyčia. Atstatyta 1722 m., perstatyta po karų), Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų (neobarokinė, 1902 m.). Yra mūrinių miesto sienų (XIV–XV a.) liekanos, barokiniai rūmai su vidiniu arkadiniu kiemu (1678 m., perstatyti 1772 m.).

Galerija

Istorija 

Krapkovicės rašytiniuose šaltiniuose minimos nuo 1275 m. Miesto teisės suteiktos 1294 m. Nuo 1327 m. priklausė Čekijai, nuo 1526 m. – Habsburgų imperijai. Miestas smarkiai nukentėjo per husitų karus (1426 m.) ir Trisdešimties metų karą (1618-1648 m.). 1742 m. atiteko Prūsijai. 1896 m. iki Krapkovicių nutiestas geležinkelis, XIX a. pab. imta plėtoti pramonę (medžio apdirbimo, popieriaus ir kt.). Per II pasaulinį karą mieste veikė 7 priverstinio darbo stovyklos, įmonėse dirbo britų ir TSRS karo belaisviai.

Nuo 1945 m. miestas priklauso Lenkijai. 1961 m. prie Krapkovicių prijungta Otmento gyvenvietė (kitapus Odros). 1956–1975 m. ir nuo 1999 m. – pavieto centras.

Šaltiniai 

Lenkijos miestai
Trumpiškiai (Rokiškis)

Trumpiškiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Obelių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rokiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Tūčiai

Tūčiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kriūkų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šakių rajono savivaldybės gyvenvietės
Tuitai

Tuitai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Alizavos.

Gyventojai

Asmenybės 
Irena Kaziūnaitė-Žviliuvienė (g. 1944 m.), dailininkė, grafikė, knygų iliustratorė.

Šaltiniai 

Kupiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Tulauskai

Tulauskai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Veiverių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Prienų rajono savivaldybės gyvenvietės
Tulminiai

Tulminiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 7 km nuo Linkuvos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Pakruojo rajono savivaldybės gyvenvietės
Tumagalys

Tumagalys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Raguvos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Tumonys

Tumonys – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Visalaukės I. Kaimą sudaro kelios po miškus, tarp raistų išsibarsčiusios sodybos, esančios tarp vieškelio  ir vietinio keliuko Adomaičiai–Visalaukė I.

Gyventojai

Padėtis

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Turaučizna

Turaučizna – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Smalvų.

Istorija 
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvos valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Turdvaris

Turdvaris – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Panemunėlio kaimo.

Kaime buvo Neniškių dvaras, šiuo metu yra išlikusi tik dvaro ledainė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rokiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Tvankiškės (Kalveliai)

Tvankiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 12 km nuo Kalvelių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Tverijoniškė

Tverijoniškė – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kaulakių.

Gyventojai

Žymūs žmonės
 Tverjoniškėse 1938 m. balandžio 21 d. gimė Lietuvos biologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė Marijona Kušleikaitė.

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Ubagnoviena

Ubagnoviena – buvęs kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km nuo Bagotosios.

Istorija 
Kazlų Rūdos apylinkės Ubagnovienos kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Kazlų Rūdos savivaldybės gyvenvietės
Ūdrupis

Ūdrupis – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 10 km nuo Liudvinavo.

Istorija 
Liudvinavo apylinkės Ūdrupio kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Marijampolės savivaldybės gyvenvietės
Ūdrupys

Ūdrupys – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Rokiškio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rokiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Ukrainka

Apie ukrainų poetę žr. Lesia Ukrainka.

Ukrainka – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Laičių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Gyvenviečių straipsniai be koordinačių
Panaikintos Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Ulbinai

Ulbinai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Vydenių, prie Uosupio upelio, Dainavos girios pakraštyje. Praeina kelias Čepelūnai–Dainava. Netoliese stūkso Barčių piliakalnis.

XIX a. pab. Ulbinų kaimas pateko į Lydos apskrities Kaniavos valsčių, Čepelūnų apylinkę ir dvaro valdą (1865 m. ją valdė Kaminskiai).

Gyventojai 
Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 63 žmonės, iš kurių visi užsirašė lietuviais.

 Žymūs žmonės
 Valerijonas Šadreika (1938–1991), advokatas, Kovo 11-osios akto signataras

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Ulbiškė

Ulbiškė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kimbartiškės.

Istorija 
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvos valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Unguriškės

Unguriškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Sužionių, raistų apsuptyje, prie vietinio keliuko Kaidonėliai–Stankai. Yra kaimo kryžius. Pietvakariuose telkšo Karnelio ežeras, toliau vakaruose – Širvinas.

Gyventojai

Padėtis

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Ūnikiai

Ūnikiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Raseinių, 4 km nuo Alėjų I, šalia Blindies upelio. Greta praeina kelias .

Istorija 
Ūnikiai šaltiniuose minimi nuo 1589 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Raseinių rajono savivaldybės gyvenvietės
Uoksai (viensėdis)

Uoksai – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Velykių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Uosininkai III

Uosininkai III – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Mickūnų, 3 km į vakarus nuo Lavoriškių, Vilnelės kairiajame krante (dešiniajame krante anksčiau buvo Uosininkai III Lavoriškių seniūnijoje), Uosininkų miško ir plento .

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Urbantai

Urbantai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Sintautų, šalia kelių  ir  sankirtos.

Gyventojai 

1923 m. pirmojo visuotinio Lietuvos gyventojų surašymo duomenimis buvo 24 ūkiai(kiemai) su 139 gyventojais.

Šaltiniai 

Šakių rajono savivaldybės gyvenvietės
Urviai

Urviai – buvęs kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 4 km nuo Aleksandrijos, prie Luobos upės.

Istorija 

Aleksandrijos apylinkės Urvių kaimas panaikintas 1987 m. kovo 25 d.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Albinas Alseika (1860–1943) – Romos katalikų kunigas, visuomenės veikėjas.
 Danielius Alseika (1881–1936) – gydytojas, Vilniaus krašto lietuvių visuomenės veikėjas.

Šaltiniai 

Panaikintos Skuodo rajono savivaldybės gyvenvietės
Lazdynų seniūnija

Lazdynų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje, ties Lazdynais.

Geografija 

Seniūnija apima šias miesto dalis:
 Bukčiai, Lazdynai, Lazdynėliai

Istorija 

|-
| 2001-04  || || 32 164 ||
|-
| 2011 m.  || || 31 097 ||
|-
| 2021 m.  || 9,9|| 30 945 ||
|-
| 2022 m. || || 31 882 ||
|}

Seniūnai 
 Algis Strelčiūnas, 1992–2011 m.
 Daiva Mikulskienė, 2011–2015 m.
 Vytautas Kirsnys, nuo 2015 m.

Šaltiniai 

 Lazdynų seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)
 Lazdynų seniūnijos tinklalapis (senas) 
 Lazdynų seniūnija 

Vilniaus miesto seniūnijos
Sakatepekeso departamentas

Sakatepekeso departamentas () – departamentas Gvatemalos pievakarinėje dalyje. Administracinis centras – Antigva Gvatemala.

Regioninės kalbos: ispanų ir kakčikelių.

Geografija 

Departamento paviršius kalnuotas, juo driekiasi Čiapaso Siera Madrė. Iškilę 3 veikiantys ugnikalniai – Fuegas, Agva ir Akatenangas. Ilgų upių nėra, svarbiausios – Guakalatė ir Ačiguatė (įteka į Ramųjį vandenyną). Dauguma gamtinių erdvių sukultūrinta, kalnų pašlaitėse yra išlikę drėgnųjų miškų.

Administracinis suskirstymas 

Departamentas padalintas į 16 savivaldybių:

 Alotenangas
 Antigva Gvatemala
 Siudad Vjecha
 Chokotenangas
 Magdalena Milpas Altasas
 Pastoresas
 San Antonio Agvas Kaljentesas
 San Bartolomė Milpas Altasas
 San Lukas Sakatepekesas
 San Miguel Duenjasas
 Santjago Sakatepekesas
 Santa Katarina Barahona
 Santa Lusija Milpas Altasas
 Santa Marija de Chesusas
 Santo Domingo Šenakochas
 Sumpangas

Gvatemalos departamentai
Bel Canto

Choras Bel Canto – Vilniaus mokytojų namų mišrus mėgėjų choras, susibūręs 2009 m. vasarą. Choro kolektyvas vienija daugiau nei 70 žmonių. Choro meno vadovas ir vyriausias dirigentas Dr. Egidijus Kaveckas, antroji dirigentė ir chormeisterė Milda Zapolskaitė, koncertmeisterė ir chormeisterė – Raminta Gocentienė.

2017 m. spalį choras Bel Canto Lietuvos suaugusiųjų chorų konkurso finale laimėjo pirmą vietą. Tarptautinė vertinimo komisija chorui Bel Canto skyrė daugiausia – 98 balus. Bel Canto taip pat laimėjo konkurso Didįjį prizą (Grand Prix).
2013 m., laimėjęs pirmą vietą ir keletą specialių prizų, choras nugalėjo Stasio Šimkaus tarptautiniame chorų konkurse Klaipėdoje, o 2014 m. buvo apdovanotas aukso medaliu Pasaulio chorų olimpiadoje. Choras taip pat dalyvavo chorų konkursuose Busan (Pietų Korėja), Tolosa (Ispanija), kt.

Choras Bel Canto pristatė oficialų kanalą YouTube svetainėje ir publikavo savo atlikimo įrašus Spotify, iTunes ir Amazon svetainėse. Bel Canto taip pat pateko į Lietuvos rekordų knygą, kai 2015 m. pabaigoje tris vakarus iš eilės dainavo Lietuvos nacionalinės filharmonijos scenoje, o choro „Deep Field“ koncertus stebėjo beveik 2 000 žiūrovų.
2016 m. gruodį choras surengė bendrą muzikinį projektą su kompozitoriu ir dirigentu, „Grammy“ laureatu Eric Whitacre.

Tikslas 
Choro tikslas – dainuoti kokybišką įvairių muzikinių stilių muziką, bendradarbiauti su įvairiais meno kolektyvais, rengiant ir pristatant kokybiškus muzikinius projektus, dalyvauti konkursuose, festivaliuose Lietuvoje bei užsienyje.

Meno Vadovai ir Vyr. Dirigentai 
Artūras Dambrauskas 2009 m. - 2017 m. 

Dr. Egidijus Kaveckas nuo 2017 m.

Nuorodos
 Bel Canto Choras Vilnius Internetinė Svetainė
 Bel Canto - Youtube
Vilniaus chorai
2009 muzikoje
Večiai

Večiai – kaimas Skuodo rajono savivaldybės teritorijos pietvakarinėje dalyje, 5 km į pietryčius nuo Lenkimų, kelio Lenkimai-Mosėdis kairėje pusėje.

Istorija
Kaime gimė vienas iškiliausių XIX a. švietėjų, pirmasis Lietuvos floros tyrinėtojas, botanikas, gydytojas, pranciškonas, kunigas Jurgis Pabrėža (1771-1849).

Gyventojai

Išnašos 

Skuodo rajono savivaldybės gyvenvietės
Ušna (Kelmė)

Ušna – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Užvenčio, prie kelio . Pro kaimą teka kairysis Ventos intakas Ušna.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Ūta (Butrimonys)

Ūta (anksčiau Guta) – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Eišiškių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Ūta (Pabarė)

Ūta – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4,5 į šiaurės rytus km nuo Pabarės, Rūdninkų girioje, Šalčios dešiniajame krante, netoli jos santakos su Visinčia.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Utieka

Utieka () – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Merkinės, Dzūkijos nacionaliniame parke, netoli kelio . Pro Ucieką teka Grova, už kelių šimtų metrų įtekanti į Nemuną. Kaimą supa Dainavos giria. Yra kaimo kapinaitės, girininkija. Prie upės yra Uciekos skardis (gamtos paminklas). Prie plento – Čiurlionio kelio vienas iš paminklų.

Istorija 

Ucieka kūrėsi prie senojo Gardino–Merkinės–Karaliaučiaus kelio, kuris XIX a. pakreiptas toliau nuo kaimo. Uciekos dvarą įkūrė Michailas Kutuzovas. Jis čia žemes gavo iš imperatoriaus Aleksandro I, už tai, kad 1812 m. privertė trauktis Napoleoną per sudėtingas Uciekos apylinkes. Dvarui priklausė du palivarkai – pietinį Burės (kuriame įsikūrusi Randamonių girininkija) ir šiaurinį Kruševo (už Straverkos upelio).

Pavadinimo kilmė 

Žodis kilęs iš  ar  'linksmybė, džiaugsmas; paguoda'.

Gyventojai

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Užbaliai (Prienai)

Užbaliai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, Naujosios Ūtos seniūnijos šiaurinėje dalyje, apie 8 km nutolęs nuo Naujosios Ūtos. Vakarine ir šiaurine dalimi kaimas prisiglaudęs prie mažojo Prienų šilo. Pietuose ribojasi su Skersabalio kaimu, rytuose – Senaūčio kaimu.

Pokariu kaimas buvo garsus partizaninio judėjimo židinys. Už Lietuvos laisvę kovojo Jonas ir Vincas Butkevičiai, Petras ir Jonas Butkai, Pijus Petrauskas.

Gyventojai

Šaltiniai

Literatūra 
 Antanina Garmutė. „Išėjo broliai“, 1990 m.
 J. Lekešius-Grafas, L. Baliukevičius-Dzūkas. „Dienoraščiai“, 1994 m. 
 Aldona Vilutienė, Justinas Sajauskas. „Ištark mano vardą“. Spaustuvė „Džiugas“, Vilnius, 1999 m.
 V. Juodsnukis. „Suvalkijos partiznų takais“, I ir II d.

Prienų rajono savivaldybės gyvenvietės
Užkalniai (Panevėžys)

Užkalniai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Ramygalos, šalia kelio .

Netoliese stūkso saugomas Užkalnių akmuo.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Užkalniuose 1908 m. gegužės 1 d. gimė Lietuvos kunigas, disidentas Karolis Garuckas.

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Siuvėjas

Siuvėjas – žmogus, siuvantis drabužius, taip pat kitus gaminius iš audinių.

Siuvėjo veikla 
Siuvėjas matuoja klientus, pataria apie rūbų ar kitų gaminių tinkamumą, matuoja, piešia, kerpa ir gamina rūbų dalis, kompiuteriu paruošia nurodymus įvairių rūšių rūbų gamybai, derina, parengia darbui ir dirba su įvairių rūšių siuvimo mašinomis, siuva striukes, kelnes, švarkus, liemenes, kostiumus, formalias sukneles, vakarines sukneles, frakus, smokingus, sezoninius kostiumus ir kitokius kostiumus, liemenukus, maudymosi drabužius, plaukimo trikampius/vyriškas maudymosi kelnaites, marškinius, palaidinukes, sijonus, chalatus, pižamas, per galvą velkamus megztinius, apatinius sijonus ir elastinius apatinius rūbus, kepures, siuvinėja įvairius sudėtingus ornamentus ir raštus rūbuose ir apatiniuose rūbuose, siuva palapines.

Kur dirba siuvėjai 
Jie dirba siuvimo ir moteriškų suknelių siuvėjų salonuose, rūbų gamyklose ir namų ūkiuose su minimaliu žalingu poveikiu aplinkai išskyrus triukšmą.

Ko reikia siuvėjui 
Reikalinga atlikti gamybinę praktiką, turėti geras nagingas rankas, estetinį skonį, išradingumą ir kūrybinius sugebėjimus, erdvinę vaizduotę, kantrybę, tikslumą, sugebėjimą dirbti su žmonėmis ir turėti gerą regėjimą.

Profesijos

es:Sastre
Siudad Vjecha

Siudad Vjecha (; „senasis miestas“) – miestas Gvatemaloje, Sakatepekeso departamente, tuoj į pietvakarius nuo Antigvos. Įsikūręs Almolongos slėnyje, šiaurinėje Agvos ugnikalnio pašlaitėje. Pro miestą eina Antigvos-Eskuintlos kelias.

Istorija 

Gyvenvietė įkurta 1527 m. konkistadoro Chorchės de Alvarado ir pavadinta Gvatemalos Santjagu (Santiago de Guatemala). Miestas tapo Gvatemalos generalkapitonijos sostine, bet 1541 m. rugsėjo 11 d. buvo sunaikintas Agvos ugnikalnio laharo. Nauja sostinė įkurta dabartinėje Antigvoje, o atsikūręs miestas imtas vadinti Siudad Vjecha.

Gvatemalos miestai
Sumpangas

Sumpangas () – miestas Gvatemaloje, Sakatepekeso departamente, tuoj į rytus nuo Čimaltenango. Pro miestą eina Gvatemalos-Čimaltenango kelias.

Visų Šventųjų dienos proga Sampange vyksta spalvingas fesivalis, kurio metu į dangų leidžiami didžuliai, kruopščiai išmarginti aitvarai.

Gvatemalos miestai
San Markoso departamentas

San Markoso departamentas () – departamentas Gvatemalos vakarinėje dalyje, Meksikos pasienyje, siauru ruožu siekia Ramųjį vandenyną. Administracinis centras – San Markosas.

Regioninės kalbos: ispanų, mamų ir sipakapiečių.

Geografija 

Šiaurinę departamento dalį užima Čiapaso Siera Madrės kalnai. Juose stūkso aukščiausia šalies viršūnė – Tachumulkas (4220 m), bei Takanos ugnikalnis (4092 m). Einant į pietus paviršius leidžiasi į pakrantės lygumą. Upės neilgos, bet vandeningos, neša savo vandenis nuo kalnų į vandenyną: Sučiatė, Kabusas, Naranchas, Nahuatanas, Tilapa, Koatanas, Kuilkas ir kt. Kalnų pašlaitėse auga tropiniai drėgnieji miškai, lygumoje būdingi sausi subtropikų krūmynai.

Administracinis suskirstymas 

Departamentas padalintas į 29 savivaldybes:

 Ajutla
 Katarina
 Komitancsilijas
 Koncepsjon Tutuapa
 El Rodeo
 El Kecalis
 El Tumbadoras
 Eskipulas Palo Gordas
 Iščiguanas
 La Reforma
 Malakatanas
 Nuevo Progresas
 Okosas
 Pachapita
 Rio Blankas
 San Antonijo Sakatepekesas
 San Kristobal Kučas
 San Chosė Ochetenamas
 San Lorensas
 San Markosas
 San Migel Ištahuakanas
 San Pablas
 San Pedro Sakatepekesas
 San Rafael Pie de La Kuesta
 Sibinalis
 Sipakapa
 Takana
 Tachumulkas
 Techutla

Gvatemalos departamentai
San Markosas (Gvatemala)

San Markosas () – miestas vakarų Gvatemaloje, į šiaurės vakarus nuo Kecaltenango, į pietryčius nuo Tachumulko ugnikalnio. Departamento centras. Keliai į Kecaltenangą, Konsepsjon Tutuapą ir Tapačiulą (Meksika).

Istorija 

Gyvenvietė įkurta 1533 m. vadovaujant kapitonui Chuanui de Leonui Kardonai. 1752 m. įkurta savivaldybė.

Gvatemalos miestai
Užlandžiai

Užlandžiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Lazdynų (Vilnius), Neries dešiniajame krante, priešais Neravus. Tuoj į šiaurę nuo kaimo plyti Girulių miškas ir Griovių geomorfologinis draustinis. Kuriasi nausėdijos.

Istorija 

Užlandžiai įkurti XIX a. vid. buvusiame Bieliūnų palivarke kaip sentikių kaimas (vadinti Вылазы, Wyłazy). Tačiau XXI a. pr. sentikių jau buvo likę vos keli.

Gyventojai

Padėtis

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Užmedžiai

Užmedžiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km įšiaurės rytus nuo Pakražančio, prie magistralinio kelio .

Gyventojai

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Užminijai II

Užminijai II – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Žarėnų.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Telšių rajono savivaldybės gyvenvietės
Užpelkiai (Šilutė)

Užpelkiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Usėnų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Užsieniai (Ignalina)

Užsieniai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Kazitiškio.

Stovi paminklas 1708–1711 m. maro epidemijos aukoms, atidengtas 2017 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės
Užšustis

Užšustis – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 1 km nuo Žemaičių Naumiesčio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Užtilčiai (Varėna)

Užtilčiai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Žilinų, šalia Lieluko upokšnio. Eina vieškelis .

Gyventojai

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Užubaliai (Panevėžys)

Užubaliai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Raguvos, 2,5 km į pietvakarius nuo Šilų, prie Alantos upelio ir miško pakraščio. Praeina vieškelis .

Istorija 
XIX a. pab. minimi du Užubalių užusieniai Vilkmergės apskr. Raguvos valsčiuje. Vienas priklausė Kupsčiams, kitas – Rudaminoms.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Užubaliai (Vilnius)

Užubaliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Avižienių. Įsikūręs tarp greitkelio  vakaruose ir pelkėto Bukiškio miško rytuose, prie Senojo Ukmergės kelio. Pietuose ribojasi su Bukiškiu, šiaurėje – su Klevine ir Raisteniškėmis.

Kaime veikia bendrovės „Lukoil Baltija“ būstinė, autoservisas, prekybos centrai „Iki“, bei „Rimi". Stovi medinis kryžius.

Užubalius aptarnauja 87 maršruto Vilniaus miesto autobusas (st. Durpynas).

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Užuklonys

Užuklonys – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Dainavos, prie keliuko Pajuodupis–Gilviniškės.

XIX a. pab. – kaimas Lydos apskrities Eišiškių valsčiuje, kita dalis pateko į Trakų apskrities Valkininkų valsčių (Vėžionių apylinkę).

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Užupė (reikšmės)

Užupe vadinami kaimai:

 Kėdainių rajone;
 Radviliškio rajone;
 Širvintų rajone;
 Telšių rajone.
Užupiai (Vilkaviškis)

Užupiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kunigiškių, 1 km į pietus nuo kelio .

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilkaviškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Užupiai (Vilnius)

Užupiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Šatrininkų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Užupiai (Zarasai)

Užupiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 14 km nuo Kimbartiškės.

Istorija 
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvos valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Užuprūdžiai (Panevėžys)

Užuprūdžiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Raguvos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Santa Rosos departamentas

Santa Rosos departamentas () – departamentas Gvatemalos pietinėje dalyje, prie Ramiojo vandenyno. Administracinis centras – Kuilapa.

Geografija 

Didžiąją departamento dalį užima Čiapaso Siera Madrės kalnai. Čia stūkso keletas ugnikalnių: Kuilapos-Barabenos, Chumaitepekės, Tekuamburo ugnikalniai. Pietuose paviršius leidžiasi į pajūrio lygumą. Svarbiausia upė – Esklavosas (Río de los Esclavos). Vandenyno pakrantė pelkėta, lygiagrečiai su ja driekiasi natūralus Čikimulilijos kanalas. Šiaurinėje departamento dalyje telkšo vulkaninės kilmės Ajarsos lagūna.

Administracinis suskirstymas 

Departamentas padalintas į 14 savivaldybių:

 Barberena
 Kasiljasas
 Čikimulilija
 Kuilapa
 Guasakapanas
 Nueva Santa Rosa
 Oratorijas
 Pueblo Nuevo Vinjasas
 San Chuan Tekuakas
 San Rafael Las Floresas
 Santa Krus Naranchas
 Santa Marija Išhuatanas
 Santa Rosa de Lima
 Tašiskas

Gvatemalos departamentai
Kuilapa

Kuilapa () – miestas pietų Gvatemaloje, į pietryčius nuo Gvatemalos miesto, netoli Esklavoso upės. Santa Rosos departamento centras. Pro miestą eina Gvatemalos-Chutiapos kelias.

Istorija 

Seniau miestas vadintas Kuachinikilapa (Cuajiniquilapa).

Gvatemalos miestai
Algirdas Šimkus (1927)

Algirdas Šimkus (1927 m. sausio 1 d. Vilkiškiai – 2010 m. spalio 20 d. Vilnius) – Lietuvos vaidybinių, dokumentinių ir animacinių filmų operatorius.

Biografija 
Studijavo Dailės institute, 1957–1959 m. Sąjunginiame Valstybiniame Kinematografijos institute Maskvoje.

1947 m. pradėjęs darbą operatoriaus asistentu Lietuvos kino studijoje dalyvavo filmuojant kino kronikos žurnalą „Tarybų Lietuva“, filmavo apie 100 dokumentinių ir antruoju operatoriumi filmuojant per 40 vaidybinių filmų. 

Lietuvos kinematografininkų sąjungos narys.

Filmografija 
 Adomas nori būti žmogumi, 1959 m., 
 Gyvieji didvyriai, 1960 m.,
 Vienos dienos kronika, 1963 m.,
 Niekas nenorėjo mirti, 1965 m.,
 Laiptai į dangų, 1966 m.,
 Jausmai, 1968 m.,
 Riešutų duona, 1977 m.,
 Velnio sėkla, 1979 m.,
 Kelionė į rojų, 1980 m.,
 Antspaudas, 1986 m.,
 Užkrečiantis pavyzdys, 1987 m.,
 Palankios aplinkybės, 1989 m.,
 Bėglys, tūrinės animacijos filmas, su Sauliumi Tamokaičiu, 1997 m.
 Liūnas, 2002 m.

Šaltiniai 

Lietuvos kino operatoriai
Vilkėnas (reikšmės)

Vilkėnu vadinami objektai Šilutės rajone:

 Vilkėnas, kaimas;
 Vilkėnas I, kaimas;
 Vilkėnas II, kaimas;
 Vilkėnas III, kaimas;
 Vilkėno dvaras.
Sololos departamentas

Sololos departamentas () – departamentas Gvatemalos vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Solola.

Regioninės kalbos: ispanų, kakčikelių, kičių ir cutuchilių.

Geografija 

Visą departamentą išraižę Čiapaso Siera Madrės kalnai. Centrinėje dalyje tekšo didelis Atitlano ežeras, o jo pakrantėse iškilę keli ugnikalniai – Atitlanas, Tolimanas ir San Pedras. Svarbiausios upės – Nauhualatė, Kojolatė ir Madre Vjecha. Būdingi drėgnieji subtropikų miškai.

Administracinis suskirstymas 

Departamentas padalintas į 19 savivaldybių:

 Koncepsjonas
 Nahuala
 Panachačelis
 San Andrs Semetabachas
 San Antonijo Palopo
 San Chosė Čakaja
 San Chuan La Laguna
 San Lucas Tolimanas
 San Markos La Laguna
 San Pablo La Laguna
 San Pedro La Laguna
 Santa Katarina Ištahuakanas
 Santa Katarina Palopo
 Santa Klara La Laguna
 Santa Krus La Laguna
 Santa Lusija Utatlanas
 Santa Marija Visitasjonas
 Santjago Atitlanas
 Solola

Gvatemalos departamentai
Solola

Solola () – miestas Gvatemaloje, į rytus nuo Kecaltenango, netoli šiaurinio Atitlano ežero kranto. Departamento centras. Į miestą ateina kelio Gvatemala-Kecatenangas atšaka. Maisto pramonė, prekyba, žemdirbystė. Dauguma miesto gyventojų – kakčikeliai, taip pat yra kičių.

Istorija 

Ikikolumbiniais laikais miestas vadintas Colochja (T'zolojy'a). Oficialiai miestas įkurtas 1547 m.

Gvatemalos miestai
Panachačelis

Panachačelis () – miestas Gvatemaloje, Sololos departamente, į pietryčius nuo Sololos, prie Atitlano ežero kranto. Savivaldybės centras. Verčiamasi turizmu.

Istorija 

XVI a. ties Panachačeliu ispanai ir jų sąjungininkai kakčikeliai nugalėjo cutuchilius. Ispanai mieste pastatė vienuolyną ir bažnyčią, kurios fasadas išliko nepakitęs iki šių dienų.

Gvatemalos miestai
San Pedro La Laguna

San Pedro La Laguna () – miestas Gvatemaloje, Sololos departamente, į pietvakarius nuo Sololos, prie Atitlano ežero vakarinio kranto, San Pedro ugnikalnio papėdėje. Savivaldybės centras. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu.

Dauguma gyventojų – cutuchiliai.

Gvatemalos miestai
Santjago Atitlanas

Santjago Atitlanas () – miestas Gvatemaloje, Sololos departamente, į pietus nuo Sololos, prie Atitlano ežero pietinės įlankos, tarp San Pedro ir Tolimano ugnikalnių. Savivaldybės centras. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu.

Dauguma gyventojų – cutuchiliai. Veikia tradicinės majų tekstilės muziejus.

Gvatemalos miestai
Sučitepekeso departamentas

Sučitepekeso departamentas () – departamentas Gvatemalos vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Masatenangas.

Regioninės kalbos: ispanų, kakčikelių ir kičių.

Geografija 

Beveik visą departamentą užima pakrantės lyguma, tik šiaurinį pakraštį – Čiapaso Siera Madrės pašlaitės. Svarbiausios upės – Nauhualatė, Samala, Kojolatė ir Madre Vjecha. Būdingi sausieji subtropikų krūmynai, tačiau beveik visi kraštovaizdžiai sukultūrinti.

Administracinis suskirstymas 

Departamentas padalintas į 20 savivaldybių:

 Čikakao
 Kujotenangas
 Masatenangas
 Patululas
 Pueblo Nuevas
 Rio Bravas
 Samajakas
 San Antonio Sučitepekesas
 San Bernardinas
 San Fransisko Sapotitlanas
 San Gabrielis
 San Chosė El Idolas
 San Chuan Bautista
 San Lorensas
 San Migel Pananas
 San Pablo Chokopilasas
 Santa Barbara
 Santo Domingo Sučitepekesas
 Santo Tomas La Unjonas
 Sunilitas

Gvatemalos departamentai
Totonikapanas

Totonikapanas () – miestas Gvatemaloje, į šiaurės rytus nuo Kecaltenango. Departamento centras. Pro miestą eina kelio Gvatemala-Kecatenangas atšaka. Verčiamasi žemdirbyste (kukurūzai, pupelės), baldų, statybinių medžiagų gamyba, keramika.

Miesto pavadinimas kilo iš nahuatlių kalbos žodžių totl ir nicapan reiškiančių „paukščių kalva“. Kičiai miestą vadina Chwi meq’ina („virš karšto vandens“).

Gvatemalos miestai
San Andres Šekulis

San Andres Šekulis () – miestas Gvatemaloje, Totonikapano departamente, į šiaurės rytus nuo Kecaltenango, į vakarus nuo San Kristobal Totonikapano.

Miestelio įžymybė – spalvingai dekoruota kolonijinio stiliaus bažnyčia.

Gvatemalos miestai
Žemutinio Verapaso departamentas

Žemutinio Verapaso departamentas () – departamentas Gvatemalos centrinėje dalyje. Administracinis centras – Salama.

Regioninės kalbos: ispanų, kičių, kekčių ir ačių.

Geografija 

Visas departamento paviršius kalnuotas, jį daugiausia išraižęs Čuakuso kalnagūbris. Svarbiausios upės – Motagva ir Salama. Paviršių dengia drėgnieji subtropikų miškai, jiems ir jų gyvūnijai apsaugoti įsteigti regioniniai parkai ir biosferos draustiniai.

Administracinis suskirstymas 

Departamentas padalintas į 8 savivaldybes:

 Kubulkas
 Santa Krus el Čolis
 Granadosas
 Purulha
 Rabinalis
 Salama
 San Migel Čikachas
 San Cheronimas

Gvatemalos departamentai
Salama

Salama () – miestas centrinėje Gvatemaloje, į šiaurę nuo Gvatemalos miesto, prie Salamos upės. Žemutinio Verapaso departamento centras. Keliai į Gvatemalą, Siudad Realį, Kobaną. Verčiamasi žemdirbyste (kukurūzai, pupelės, pomidorai, cukranendrės) ir gyvulininkyste.

Miesto pavadinimas kilo iš kičių kalbos žodžių Tz’alam Ha' ir reiškia „lentų upė“.

Gvatemalos miestai
Rabinalis

Rabinalis () – miestas centrinėje Gvatemaloje, Žemutinio Verapaso departamente, į šiaurę nuo Gvatemalos miesto. Pro miestą eina kelias Gvatemala-Salama. Verčiamasi žemdirbyste, turizmu. Dauguma gyventojų – indėnai ačiai.

Yra kolonijinė, baroko stiliaus bažnyčia (pastatyta 1572 m.), regioninis muziejus. Apylinkėse yra senovinių majų gyvenviečių liekanų. Kasmet sausio pabaigoje vyksta spalvingas festivalis, kuriuo metu rengiamas vaidinimas, vaizduojantis mūšį tarp ačių ir kičių, bei pasakojamas nacionalinis epas. Šis renginys (Rabinal Achí) įtrauktas į UNESCO nematerialaus paveldo sąrašą.

Istorija 

Miestą 1537 m. oficialiai įkūrė vyskupas Bartolomė de las Kasas. XIX a. Rabinalyje gyvenęs prancūzų etnografas Charles Étienne Brasseur de Bourbourg užrašė ačių epą. Gvatemalos pilietinio karo metu miesto apylinkėse vykdytos masinės ačių žudynės.

Gvatemalos miestai
Užusieniai (Panevėžys)

Užusieniai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Senojo Subačiaus.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Užusienis

Užusieniu vadinamos gyvenvietės:

 Biržų rajone;
 Molėtų rajone;
 Pasvalio rajone:
 Krinčino seniūnijoje:
 Užusienis I,
 Užusienis II,
 Pasvalio seniūnijoje,
 Pušaloto seniūnijoje;
 Vilniaus mieste.

Panašūs:

 Užusienis, užusieniai – už gatvinių kaimų išsikėlusios sodybos, dažniausiai įsiterpusios tarp kitų dvarų žemių.
Užusienis II

Užusienis II – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Krinčino.

Gyventojai

Šaltiniai 

Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės
Užvertinė

Užvertinė – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Smalvų.

Istorija 
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvos valsčius).

Gyventojai

Šaltiniai 

Zarasų rajono savivaldybės gyvenvietės
Užžalpiai

Užžalpiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 12 km nuo Pakražančio. 

2005 m. pastatytas paminklas 1951 m. kovo 23 d. Žalpių miške vykusių Lietuvos partizanų kautynių ir žūties vietoje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Vabaliūnai

Vabaliūnai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Avižienių.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

 

Lazdijų rajono savivaldybės gyvenvietės
Vadėnai

Vadėnai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Nedzingės, prie Vinkšninės upelio ir Lesagūrų miško.

Istorija 
XIX a. antroje pusėje buvo du Vadėnų palivarkai ir kaimas Trakų apskrityje, Nedzingės valsčiuje, Pilvingių apylinkėje. 1850 m. palivarkai apėmė 610 dešimtinių dvaro žemių ir priklausė Godačevskiams.

Gyventojai

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Vadžgirys (kaimas)

Vadžgirys – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, prie Vadžgirio miestelio.

Gyventojai

Išnašos 

Jurbarko rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaičiškė

Vaičiškė – viensėdis Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Merkinės, tarp Straujos upelio ir Mikalaučiškės ežero, Subartonių miškuose. Praeina keliukas Subartonys–Merkinė.

Gyventojai

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaičiukiškė

Vaičiukiškė I – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Reškutėnų.

Gyventojai 

Greta yra įsikūrusi Vaičiukiškė II.

Šaltiniai 

Švenčionių rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaidagai

Apie kaimą Varėnos rajone žr. Vaidagai (Varėna).

Vaidagai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Kalesninkų, prie Kalesninkų–Pasgrindos keliuko. Šalia išteka Pasgrindos upelis, šalia – Kipučių miškas.

Istorija 

XIX a. pab. buvo šlėktų okolica Lydos apskrityje. XX a. vid. dalis kaimo atsidūrė Varėnos rajone.

Gyventojai 

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 138 žmonės, iš kurių visi buvo užrašyti lenkais.

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaidagai (Varėna)

Apie kaimą Šalčininkų rajone žr. Vaidagai.

Vaidagai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Vydenių, 1 km nuo Kamorūnų, prie Dainavos girios.

Apima Varėnos rajonui tekusią vakarinę Vaidagų Šalčininkų rajone dalį (1 sodyba).

Gyventojai

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaidatoniai (Kelmė)

Vaidatoniai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Kryžkalnio, 1 km į pietvakarius nuo Stulgių. Tai dalis Vaidatonių kaimo, išsibarsčiusio po 4 rajonus: likusios 3 kaimo dalys yra Raseinių, Šilalės ir Tauragės rajonuose. Kaimas yra tuoj į šiaurę nuo kelio  (Žemaičių plentas). Veikė Stulgių pagrindinė mokykla.

Išlikusios senosios kapinės. Į šiaurę nuo kaimo, Ančios pakrantėje, stūkso Vaidatonių piliakalnis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kaspariškės (Alytus)

Kaspariškės – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 9 km nuo Norgeliškių.

Istorija 
Punios apylinkės Kaspariškių kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panaikintos Alytaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaideliotai

Vaideliotai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Prygos.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

Lazdijų rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaidlėnai

Vaidlėnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žiobiškio, prie Beržienos upės. Greta miške telkšo Vaidlėnų tvenkinys.

Gyventojai

Šaltiniai 

Rokiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaidminiai (Joniškis)

Vaidminiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Skaistgirio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Joniškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaidučiai

Vaidučiai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Ruklos, prie kelio . Pro kaimą teka Neris, į pietvakarius plyti Lomenos kraštovaizdžio draustinis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kaišiadorių rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaiduloniai

Vaiduloniai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Šeduvos.

Gyventojai

Išnašos 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaidžiūnai

Vaidžiūnai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Pasvalio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Pasvalio rajono savivaldybės gyvenvietės
Vaigailiai

Vaigailiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 7 km nuo Lygumų.

Istorija 
Pokario metais apylinkėse veikė Vyčio apygardos, Žaliosios partizanų rinktinės partizanai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Pakruojo rajono savivaldybės gyvenvietės
Vainiai

Vainiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Veiviržėnų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Klaipėdos rajono savivaldybės gyvenvietės
Vainiškis

Vainiškis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, netoli Miežiškių.

Gyventojai

Išnašos 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Marius Pranas Šaliamoras

Marius Pranas Šaliamoras (g. 1962 m. birželio 8 d.) – architektas, Vilniaus dailės akademijos profesorius ir Vilniaus fakulteto dekanas.

Biografija 
1969–1980 m. mokėsi Vilniaus 22–ojoje vidurinėje mokykloje, 1974–1978 m. Vilniaus Vienožinskio dailės mokykloje. 1980–1985 m. studijavo Dailės institute, Architektūros katedroje (baigė architektūros studijas su pagyrimu).

1985–1986 m. Mažeikių rajono VK architektų grupės, 1987–1989 m. Vilniaus paminklų restauravimo instituto darbuotojas, nuo 1991 m. (iki šiol) UAB „NUMAS“ architektas, projektų vadovas, 1989–1998 m. VDA Architektūros katedros lektorius, 1998–2007 m. VDA architektūros katedros docentas, nuo 2007 m. VDA architektūros katedros profesorius, nuo 2008 m. VDA Architektūros katedros vedėjas. Nuo 1989 m. dėsto architektūrinio projektavimo ir kompozicijos disciplinas I, II, III k. studentams. Nuo 1993 m. vadovauja baigiamiesiems architektūros bakalauro bei magistrų darbams.

Nuo 1989 m. Lietuvos architektų sąjungos, nuo 2007 m. Lietuvos architektų rūmų narys. 

Vedęs. Turi 4 vaikus.

Darbai 
 Naujoji Apaštalų bažnyčia Vilniuje, Rasų g. (su architektu V. Nasvyčiu)
 Lietuvos Laisvės aukų memorialas Antakalnio kapinėse Vilniuje (su architketu J. Balkevičiumi ir skulptoriumi S. Kuzma)
 Vilniaus Šv. Juozapo kunigų seminarija, Kalvarijų g. (su J. Balkevičiumi ir V. Ražaičiu)
 2005–2009 m. Tuskulėnų kolumbariumas, Tuskulėnų rimties parkas (kartu su autorių kolektyvu)
 2007 m. Bažnyčia ir parapijos namai Pabradėje (su J. Balkevičiumi, A. Burba)
 2009 m. VDA mokomojo korpuso (Maironio g. 3, Vilniuje) rekonstrukcija (su J. Balkevičiumi, A. Burba)
 Vilniaus Šv. Juozapo bažnyčia Pilaitėje (su  K. Akelaičiu, G. Čaikausku)

Šaltiniai 

Lietuvos architektai
El Čičonas

El Čičonas arba El Čičonalis () – ugnikalnis pietryčių Meksikoje, Čiapaso valstijoje, apie 70 km į šiaurę nuo Tustla Gutjereso. Aukštis 1205 m. Tai kupoliškas lavos kūgis, sudarytas iš lavos ir vulkaninio tufo. Viršūnėje yra 1 km skersmens kaldera, kurioje telkšo rūgštingas ežerėlis.

Iki 1982 m. ugnikalnis buvo mažai žinomas, apaugęs miškais, neišsiskyrė aukščiu nuo aplinkinių kalnų. Viršūnėje ir šlaituose buvo iš viso 3 krateriai. Istorinių duomenų apie El Čičono išsiveržimus nebuvo žinoma. Tačiau 1982 m. kovo 29 – balandžio 4 d. ugnikalnis prabudo. Sieringa anhidritinė lava išsprogdino ugnikalnio kūgį, o piroklastiniai srautai sunaikino viską 8 km spinduliu. Žuvo daugiau nei 2000 žmonių.

Nuorodos 
 Global Volcanism Program

Meksikos ugnikalniai
Vilniaus Pelėdos pradinė mokykla

Vilniaus „Pelėdos“ pradinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Taikos g. 97, vykdanti pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.

Istorija 
Vilniaus „Pelėdos“ pradinė mokykla įkurta 1993 m. rugsėjo 1 d., buvusio 53-ojo lopšelio-darželio patalpose. Iš pradžių mokykla vadinosi 9-oji pradžios mokykla. Joje mokėsi 360 mokinių, dirbo 17 pedagogų. Mokyklai nuo pat įkūrimo vadovauja direktorius R. Pampikas.

1997 m. lapkričio mėnesį mokyklai suteiktas „Pelėdos“ vardas, o 1998 m. paminėtas mokyklos penkerių metų veiklos jubiliejus.

2000 m. rudenį įvestas ankstyvasis užsienio kalbos mokymas nuo 2-os klasės.

Nuorodos 
 Mokyklos svetainė

Lietuvos pradinės mokyklos
Pelėdos pradinė
Bernardo Bertolucci

Bernardas Bertolučis (; g. 1941 m. kovo 16 d. Parmoje, Italija – 2018 m. lapkričio 26 d. Romoje) – italų kino režisierius ir scenaristas, sukūręs tokius fimus kaip Konformistas, Paskutinis tango Paryžiuje, The Last Emperor ir The Dreamers.

Biografija 
Mama Ninetta, mokytoja. Tėvas Attilio Bertolucci, poetas, meno istorikas, antologas ir filmų kritikas. Užaugęs kūrybiškoje aplinkoje, Bertolučis pradėjo rašyti būdamas 15 metų ir netrukus po to už savo pirmąją knygą jis gavo kelis prestižinius apdovanojimus. Jaunystėje Bertolučis norėjo tapti poetu, kaip ir jo tėvas. Nuo 1958 m. iki 1961 m. lankė modernios literatūros fakultetą Romos unversitete, bet universiteto taip ir nebaigė. 1962 m., būdamas 22 metų amžiaus, jis pastatė pirmąjį pilnametražį filmą „La commare secca“. 1968 m., kartu su S. Leone ir D. Argento, parašė filmo „Kartą Laukiniuose Vakaruose“ scenarijų. 1970 m. parašė labai novatorišką scenarijų draminiam filmui Konformistas, išgarsinusiam B. Bertolučį pasaulyje.

Filmografija 
 La commare secca (1962)
 Prima della rivoluzione (1964)
 La via del petrolio (1965)
 Il Canale (1966)
 Partner (1968)
 Amore e rabbia (1969, epizodas „Agonia")
 La strategia del ragno (1970)
 Konformistas (1970)
 La salute è malata (1971)
 Paskutinis tango Paryžiuje (1972)
 1900 (Novecento, 1976)
 Mėnulis (1979)
 La tragedia di un uomo ridicolo (1981)
 L’ultimo imperatore (1987)
 The Sheltering Sky (1990)
 Little Buddha (1993)
 Stealing Beauty (Io ballo da sola, 1996)
 Besieged (1998)
 Ten Minutes Older: The Cello (2002)
 The Dreamers (2003)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Biografija

Italijos kino režisieriai