joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jesionove Gurų miškų draustinis

Jesionove Gurų miškų draustinis () - draustinis, esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Čarna Bialostockos valsčiuje. Draustinio plotas 376,55 ha. Draustinis įkurtas 1987 metais Knišino girioje. 

Čarna Bialostockos valsčius
Gamtos draustiniai Knišino girioje
Karčmisko miškų draustinis

Karčmisko miškų draustinis () - draustinis, esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Čarna Bialostockos valsčiuje. Draustinio plotas 16,57 ha. Draustinis įkurtas 1971 metais Knišino girioje. 

Čarna Bialostockos valsčius
Gamtos draustiniai Knišino girioje
Kžemiankos miškų draustinis

Kžemiankos miškų draustinis () - draustinis, esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Čarna Bialostockos ir Dobžinevo Dužės valsčiuose. Draustinio plotas 230,91 ha. Draustinis įkurtas 1987 metais Knišino girioje. 

Čarna Bialostockos valsčius
Dobžinevo Dužės valsčius
Gamtos draustiniai Knišino girioje
Kulikuvkos draustinis

Kulikuvkos draustinis () – draustinis, esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Dobžinevo Dužės valsčiuje. Draustinio plotas 10,88 ha. Draustinis įkurtas 1987 metais Knišino girioje. Draustinyje auga Paupinis jonpapartis.

Dobžinevo Dužės valsčius
Gamtos draustiniai Knišino girioje
Tabolų draustinis

Tabolų draustinis () - draustinis, esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Čarna Bialostockos valsčiuje. Draustinio plotas 302,44 ha. Draustinis įkurtas 1999 metais Knišino girioje. Draustinyje auga 200 skirtingų augalų rūšių. Draustinyje auga šie į raudonąją knygą įrašyti augalai: Dėmėtoji gegūnė, Dvilapė blandis, Širdinė dviguonė, Paprastasis žalčialunkis, Pataisas varinčius ir Gailis.

Literatūra

 Aleksander W. Sokołowski: Przyroda województwa podlaskiego i jej ochrona. Łomża: Łomżyńskie Towarzystwa Naukowe Im. Wagów, 2006. ISBN 978-83-86175-92-5. 

Čarna Bialostockos valsčius
Gamtos draustiniai Knišino girioje
1989 m. Copa América

1989 m. Copa América – Copa América turnyras, 1989 m. liepos 1–16 d. vykęs Brazilijoje. Turnyre dalyvavo visos 10 CONMEBOL narių.

Čempionais tapo šeimininkai brazilai, finalo rungtynėse nugalėję Urugvajų.

Stadionai 

Čempionato varžybos vyko 4 Brazilijos stadionuose.

Varžybos

A grupė 

  5 – 2 
  3 – 1 
  4 – 2 
  0 – 0 
  1 – 1 
  1 – 0 
  3 – 0 
  0 – 0 
  1 – 1 
  2 – 0

B grupė 

  1 – 0 
  1 – 0 
  3 – 0 
  0 – 0 
  0 – 0 
  3 – 0 
  5 – 0 
  1 – 0 
  2 – 1 
  0 – 0

Finalinė grupė 

  3 – 0 
  2 – 0 
  2 – 0 
  3 – 0 
  0 – 0 
  1 – 0

Įvarčių autoriai 

6 įvarčiai
  Bebeto

4 įvarčiai
  Rubén Sosa
  Carlos Maldonado

3 įvarčiai
  Romário
  Arnoldo Iguarán

2 įvarčiai
  Claudio Caniggia
  Juvenal Olmos
  Buenaventura Ferreira
  Adolfino Cañete
  Alfredo Mendoza
  Gustavo Neffa
  Jorge Hirano
  Antonio Alzamendi
  Enzo Francescoli
  Santiago Ostolaza

1 įvartis
  Baltazar
  Geovani
  Fernando Astengo
  Juan Carlos Letelier
  Jaime Pizarro
  Jaime Ramírez
  Oscar Reyes
  Antony de Ávila
  René Higuita
  Ney Avilés
  Hermen Benítez
  Franco Navarro
  Juan Reynoso
  Ruben Paz

Į savo vartus
  José del Solar

Nuorodos 
 RSSSF statistika

Copa América čempionatai
1989 sporte
Brazilijos futbolas
1987 m. Copa América

1987 m. Copa América – Copa América turnyras, 1987 m. birželio 27–liepos 12 d. vykęs Argentinoje. Turnyre dalyvavo visos 10 CONMEBOL narių.

Čempionais tapo Urugvajaus futbolininkai, finalo rungtynėse nugalėję čiliečius.

Stadionai 

Čempionato varžybos vyko 3 Argentinos stadionuose.

Varžybos 

Urugvajus, kaip titulą ginanti komanda, žaidė iš karto pusfinalyje.

A grupė 

  1 – 1 
  3 – 0 
  1 – 1

B grupė 

  5 – 0 
  3 – 1 
  4 – 0

C grupė 

  0 – 0 
  2 – 0 
  3 – 0

Atkrentamosios varžybos

Finalas

Įvarčių autoriai 

4 įvarčiai
  Arnoldo Iguarán

3 įvarčiai
  Diego Maradona
  Juan Carlos Letelier

2 įvarčiai
  Claudio Caniggia
  Ivo Basay

1 įvartis
  Careca
  Edú Marangón
  Nelsinho
  Romário

  Fernando Astengo
  Jorge Contreras
  Sergio Salgado
  Jaime Vera
  Juan Galeano
  Gabriel Jaime Gómez
  Bernardo Redín
  Carlos Valderrama
  Hamilton Cuvi
  Eugenio La Rosa
  Luis Reyna
  Antonio Alzamendi
  Pablo Bengoechea
  Pedro Acosta
 Į savo vartus
  Zdenko Morovic

Nuorodos 
 RSSSF statistika

Copa América čempionatai
1987 sporte
Argentinos futbolas
Grimzdų šaltinis

Grimzdų šaltinis arba Verduklis – hidrogeologinis gamtos paveldo objektas, 1985 m. paskelbtas gamtos paminklu. Versmė trykšta 0,4 ha ploto dauboje greta Grimzdų kaimo, Kvėdarnos seniūnijoje, Šilalės rajone. Šaltinio vanduo nuteka į Jūros upę.

Hidrogeologinis aprašymas 
Debitas – 1542 m³ per parą, mineralizacija – 339 mg/l.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Saugomų teritorijų valstybės kadastras  

Lietuvos šaltiniai
Lietuvos gamtos paminklai
Šilalės rajono paveldas
Drobūkščių akmuo

Drobūkščių akmuo – masyvus riedulys, geologinis gamtos paveldo objektas, 1987 m. paskelbtas saugomu. Riedulys guli Šilalės rajone, Traksėdžio seniūnijoje, Drobūkščių kaime, buvusio „Vienybės“ kolūkio mechanizacijos kiemo aikštelėje.

Apie akmenį 
Riedulys kūgiškos formos su vienu plokščiu šonu bei keliomis gyslomis. Riedulio matmenys (virš žemės paviršiaus esančios jo dalies): aukštis – 3,5 m., ilgis – 2,73 m., plotis – 2,33 m., didžiausia horizontali apimtis – 9,6 m. Riedulį sudaranti uoliena – pilkai ir juodai rausvas amfibolinis-biotitinis granitogneisas.

Tiriant šlifą, nustatyti šie mineralai: mikroklinas, plagioklazas, kvarcas, biotitas, raginukė, apatitas, cirkonas, sfenas.

Nuorodos
 Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
 Geologijos informacinė sistema (GEOLIS). Geotopai  

Lietuvos rieduliai
Lietuvos gamtos paveldo objektai
Šilalės rajono paveldas
Čarna Bialostockos geležinkelio stotis

Čarna Bialostockos geležinkelio stotis () – geležinkelio stotis Čarnos Bialostockos mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Čarna Bialostockos valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina vietinė miesto linija, kuri jungia pagrindinę stotį su miesto pramoniniu rajonu ir Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stoties iki Vulka Ratovieckos geležinkelio stotelės yra 3,8 km ir iki Machnačo geležinkelio stoties yra 3,9 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotį (lenk.).

Balstogės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Čarna Bialostocka
Kiljota

Kiljota () – miestas vidurio Čilėje, Valparaiso regione, 60 km į šiaurės rytus nuo Valparaiso, prie Akonkagvos upės. Provincijos administracinis centras. Pro miestą eina Valparaiso–La Kaleros plentas. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu, apylinkėse driekiasi avokadų ir peruvinių anonų plantacijos. Veikia keletas kolegijų, žemės ūkio mokykla. Į rytus nuo miesto plyti La Kampanos nacionalinis parkas.

Istorija 

Kiljotos apylinkės buvo nuo seno apgyvendintos indėnų. Vėliau įėjo į inkų žemės Koljasujaus sudėtį. 1536 m. Kiljotos slėnį pasiekė Diegas de Almagras. Nuo 1540 m. prasidėjo teritorijos kolonizacija. Kiljotos miestas oficialiai įkurtas 1717 m.

Čilės miestai
Kelmės evangelikų reformatų bažnyčia

Kelmės evangelikų reformatų bažnyčia – evangelikų reformatų maldos namai, įsikūrę Kelmėje, Vytauto Didžiojo g. 75.

Šios bažnyčios patalpose vyksta ir evangelikų liuteronų pamaldos.

Istorija 
Pastatyta 1615 m., po gaisro 1767 m. Jurgio Gruževskio lėšomis 1807 m. atstatyta. Renovuota 1992 m.

Plintant protestantizmui Kelmės katalikų parapija neteko didžiausios dalies savo parapijiečių kartu su jos klebonu Ben. Kotarskiu, priėmusiu reformatų tikėjimą. Katalikų parapijos bažnyčia iki 1569 m. stovėjo uždaryta, kol pagaliau reformatai pradėjo joje laikyti savo pamaldas. Žemaičių kapitulos kan. Jonas Kazakevičius pareikalavo iš protestantų grą­žinti Kelmės katalikų bažnyčią, į kurią jis buvo paskirtas. Protestan­tams nepatenkinus jo reikalavimo, 1606 m. užvedė Raseinių teisme bylą, kurią pralaimėjo. Vėliau ta byla buvo perkelta į Vilniaus tribunolą, ku­rio sprendimu bažnyčia buvo grąžinta likusiems Kelmės katalikų para­pijos nariams. Reformatams teko pasistatyti naują bažnyčią.

Mišri parapija 
Bėgant šimtmečiams kito religinės, ideologinės ir politinės gy­venimo struktūros bei valstybių sienos. To kaitaliojimosi neišvengė ir Kelmės evangelikų reformatų parapija: jos narių tarpe, be lietuvių, atsirado ir kitų tautybių parapijiečių, be to, prie reformatų prisidėjo ir liuteronų, ku­riuos ilgą laiką aptarnavo reformatų kunigai. Pamaldos buvo laikomos lietuvių ir vokiečių kalbomis ir retkarčiais Gruževskių dinastijos palikuonims – lenkų kalba. Parapija tapo mišri ne vien tautybių, bet ir tikybų atžvilgiu. Ilgametis jos klebonas Konstantinas Kurnatauskas, aptarnavęs Kelmės parapiją apie 40 metų prieš II pasaulinį karą, laikė pamaldas trimis kalbomis. Būdamas ekumeninio bendradarbiavimo šalininkas, bažnyčioje už Dievo stalo pastatė altorių liuteronams, o šventą vakarienę dalino abejuose pavidaluose: refor­matams duoną, liuteronams – ostiją.

Architektūra 
Bažnyčia vienanavė, stačiakampio plano, su beveik tokio paties pločio presbiterija, užsibaigiančia trisiene apside. Po presbiterija rūsyje buvo erdvi kripta. Prie pagrindinio fasado centre stovi monumentalus aukštas kvadratinio plano bokštas. Visų patalpų perdangos skliautinės. Nava ir presbiterija dengtos kryžminiais skliautais, kurie dekoruoti siauromis tinko nerviūromis, imituojančiomis žvaigždžių piešinį. Nerviūros kampuose sueina į piliastrus, kurių kapitelių ir bazių profiliai renesansiniai. Apsidę nuo navos skiria arka. Bokšto pirmame aukšte – prieangis kryžminiais skliautais, iš kurio mūriniais sraigtiniais laiptais patenkama į bokšto patalpas ir į pastogę; antrame aukšte yra vargonų choras.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Kelmės evangelikų reformatų parapija
 Kelmės evangelikų liuteronų parapija 

Kelmė
Kelmės rajono bažnyčios
Lietuvos evangelikų reformatų bažnyčios
Lietuvos evangelikų liuteronų bažnyčios
Čarna Bialostockos miesto herbas

Čarna Bialostockos miesto herbas () – Čarna Bialostockos miesto heraldinis simbolis. Herbas pradėtas naudoti 1976 m. gruodžio 22 dieną.

Aprašas 
Sidabriniame lauke trys žalios eglės su juodais kamienais, vidurinė eglė priekyje ir iš dalies užstoja dvi kitas. Po eglėmis apatinė pusė juodo krumpliaračio.

 Trys eglės – simbolizuoja miesto apylinkių miškus.
 Pusė krumpliaračio – miesto pramonė.

Šaltiniai 

 Miesto statutas (lenk.);
 Aprašymas apie herbą (lenk.).

Čarna Bialostocka
Palenkės vaivadijos miestų herbai
Skra Czarna Białostocka

Čarna Bialostockos „Skra“ () - Lenkijos futbolo klubas iš Čarna Bialostockos miesto.

Istorija 

Įkurtas 1957 m. liepos 22 dieną. 2010/2011 sezono metu žaidė - II Palenkės grupėje, B klasėje.

Pasiekimai 
Didžiausias pasiekimas 1968/1969 sezono metu III lygoje užimta 16 vieta.</ref>

Lietuviai 
 Titas Milašius, saugas/puolėjas (2021 m.)

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)

Čarna Bialostocka
Lenkijos futbolo klubai
Futbolo klubai Palenkės vaivadijoje
Pakėvio dvaras

Pakėvio dvaras – dvaras, buvęs Pakėvio kaime (Kelmės rajonas). Išlikę akmens mūro dvaro rūmai (sienos – tinkuoto plytų mūro), svirnas, tvartas, daržinė (mūryti iš akmenų, fasadai dekoruoti).

Istorija

Dvaras minimas nuo 1685 m. (Beržėnų dvaro aktuose). 

8 km į šiaurės vakarus nuo Kelmės, Vaiguvos seniūnijoje, Pakėvio kaime, yra Pakėvio dvaras.

Pakėvio dvaras žinomas nuo XVII a. 1685 metais dvaras paminėtas Beržėnų valsčiaus aktuose. XIX a. Pakėvį išgarsino čia gimęs etnografas, tautosakininkas, literatūros istorikas Liudvikas Adomas Jucevičius (1813-1846), kuris pasirašinėjo Liudwik z Pokiewia slapyvardžiu.

Dvaras išsidėstęs Pakėvio kaimo rytinėje dalyje. Jis įsikūręs aukštumoje, kurią supa iškasti tvenkiniai.

Pakėvio dvaras žinomas nuo XVII a. 1685 m. jis paminėtas Beržėnų valsčiaus aktuose. Žinoma, kad šiame dvare gimė rašytojas ir tautotyrininkas Liudvikas Adomas Jucevičius (1813–1846). Tarybiniais metais dvaro pastatai buvo naudojami kolūkio reikmėms, rūmuose veikė mokykla.

Dvaro teritorija užima apie 40 ha plotą. Jo pastatai – centriniai rūmai, svirnas, ūkinis sandėlis ir arklidė – čia iškilo apie 1900 m. Rūmai buvę netaisyklingos T raidės formos plano. Juos sudarė dvi, kaip manoma, ne vienu metu statytos dalys: šiaurės vakarų karkasinė dalis kiek anksčiau, o prie jos vėliau prijungta mūrinė dalis.

2009 m. dvaras įsigytas iš buvusio savininko p. Naikausko. UAB „Pakėvio dvaras“ parengė Pakėvio dvaro gyvenamojo namo (buvusių dvaro rūmų) ir pagalbinių pastatų rekonstrukcijos ir pritaikymo turizmui techninį projektą. Ant išlikusių pamatų, remiantis ikonografine medžiaga, numatyta atkurti buvusią medinę šiaurės vakarų rūmų pastato dalį. Konsultuojantis su paveldosaugininkais sukurtas vientisas ir apgalvotas projektas. Taip pat suplanuota rekonstruoti buvusią arklidę, iš kurios telikę lauko akmenų mūro pamatai ir svirną.

2011 m., prieš darbų pradžią, dvaro teritorijoje buvo atlikti žvalgomieji archeologiniai tyrimai, surinkti 194 radiniai: kaimiška ir glazūruota keramika, plokštinių koklių fragmentai, fajanso šukės, kaltinės vinys, datuojami XVIII a. pab.–XX a. pr. radiniai perduoti Kelmės krašto muziejui.
Kelmės rajono dvarai
2012 m. Kinijos Grand Prix

2012 m. Kinijos Grand Prix – trečios 2012 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko balandžio 13-15 dienomis Šanchajaus trasoje.

Kinijos GP rengiamas nuo 2004 m. sezono. Daugiausiai kartų (2) šiame GP nugalėjo britas Lewis Hamilton, o tarp komandų po tris pergales turi Ferrari ir McLaren.

Dvi dienas prieš lenktynes britui Lewis Hamilton buvo pakeista pavarų dėžė, dėl to jis gavo 5 starto pozicijų nuobaudą.

Prieš šias lenktynes oficialiai buvo pašalinti įtarimai dėl Mercedes ekipos automobilių naudojamų ortakių sistemos kart su su DRS. Lotus ekipa pateikė oficialų skundą dėl tokios sistemos, o teisėjai dar kartą apžvelgę situaciją paskelbė (kaip ir po Malaizijos GP), kad ši sistema yra legali.

Kaip ir 2011 m., šiose lenktynėse buvo naudojama viena DRS zona.

Prieš pat lenktynes prancūzas Jean-Éric Vergne atliko pakeitimus savo automobiliui ir dėl to startavo iš techninio aptarnavimo zonos.

Kvalifikacija 

Pastabos
 – Lewis Hamilton buvo skirta 5 starto pozicijų vieta už pavarų dėžės keitimą, kurį jis atliko prieš lenktynes.
 – Jean-Éric Vergne prieš lenktynes atlikęs automobilio kitimus startavo iš techninio aptarnavimo zonos.
  – Pirmą kartą nuo 1955 m. pirmą starto eilę užėmė Mercedes GP ekipa.
  – Pirmą kartą savo karjeroje pole poziciją pelnė Nico Rosberg.

Lenktynės 

Pastabos
 – tai buvo pirmoji Nico Rosberg pergalė karjeroje.

Čempionato įskaitos 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateikti tik penki geriausi rezultatai.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2012 sporte
Kinijos sportas
Cgates

UAB „Cgates“ – Lietuvos telekomunikacijų bendrovė, teikianti interaktyvios, skaitmeninės kabelinės ir antžeminės (angl. trumpiniai DVB-C ir MMDS), analoginės televizijos, šviesolaidžio ir plačiajuosčio interneto bei fiksuoto telefono ryšio paslaugas.

„Cgates“ yra antroji pagal dydį fiksuoto interneto ir mokamos televizijos paslaugų teikėja kabelinės televizijos tinklais Lietuvoje, turinti daugiau nei 160 000 abonentų.
„Cgates“ yra antrasis pagal dydį šviesolaidinio interneto tiekėjas Lietuvoje po „Telia Lietuva“. 85 % „Cgates“ tinklo yra šviesolaidis (2014 m. vasaros bendrovės duomenys).

Bendrovės akcininkai – „Advanced Broadband Ltd.“, UAB „SEB Venture Capital“, pensijų fondas „SEB-stiftelsen, Skandinaviska Enskilda Bankens Pensionsstiftelse“.

Istorija 
 1991 m. gegužės 2 d. įkurta UAB „Viginta“, teikusi daugiakanalės mikrobangės televizijos paslaugas Vilniaus mieste ir 30 km spinduliu aplink Vilnių.
 2002 m. UAB „Viginta“ pradėjo teikti bevielio interneto paslaugas.
 2005 m. UAB „Viginta“ pradėjo teikti plačiajuosčio interneto paslaugas.
 2007 m. paslaugos pradėtos teikti VDNET vardu.
 2007–2008 m. UAB „Viginta“ įsigijo 100 proc. UAB „Marijampolės kabelinė televizija“, UAB „Alytaus kabelinė televizija”, UAB „Telesat“ teikusių telekomunikacijų paslaugas, akcijų.
 2009 m. pradėtos teikti skaitmeninės televizijos paslaugos.
 2009 m. bendrovei pradėjo vadovauti Paulius Dambrauskas.
 2011 m. pradėtos teikti fiksuotos telefonijos paslaugos.
 2011 m. sausį UAB „Viginta“ perėmė bendrovei „Interneto namai“ priklausiusius sutartinius interneto ryšio tiekimo įsipareigojimus Vilniaus mieste.
 2011 m. vasarį įmonė iš švedų telekomunikacijų bendrovės „Tele2 Sverige AB" įsigijo 100 proc. UAB „Kabeliniai ryšių tinklai“, veikusios „Cgates“ vardu Vilniuje, akcijų.
 2011 m. rugsėjį UAB „Viginta“ priklausančios įmonės sujungtos į vieną juridinį vienetą nauju pavadinimu – UAB „Cgates“. Po pertvarkos telekomunikacijų paslaugos vieningu „Cgates“ vardu pradėtos teikti Vilniuje, Alytuje, Marijampolėje, Šilutėje, Vilkaviškyje bei Lentvaryje.
 2011 m. lapkritį UAB „Cgates” įsigijo 100 proc. vienos iš „Mikrovisatos“ įmonių grupės bendrovės – „Mikrovisatos TV“ – akcijų. „Cgates“ paslaugos pradėtos teikti Kaune.
 2011 m. pradėti teikti paslaugų rinkiniai (internetas + televizija + telefonija).
 2012 m. Vilniuje ir Kaune viešose erdvėse pradėtos teikti nemokamo bevielio interneto paslaugos – projektas „Bevielis internetas viešosiose miestų erdvėse“.
 2013 m. pradėtos teikti interaktyvios televizijos sumani.tv paslaugos.
 2014 m. pradėtos teikti paslaugos Zarasuose, Skuode ir Ukmergėje.
 2014 m. prie projekto „Bevielis internetas viešosiose miestų erdvėse“ prisijungė Marijampolė ir Alytus.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Cgates
Ever Hugo Almeida

Everis Hugo Almeida (Ever Hugo Almeida; g. 1948 m. liepos 1 d.) – iš Urugvajaus kilęs Paragvajaus futbolininkas, rungtyniavęs vartininko pozicijoje, vėliau – futbolo treneris. Nuo 2010 m. treniruoja Club Olimpia.

Gimė Urugvajuje, Salto mieste. 1967 m. pradėjo profesionalo karjerą Montevidėjaus klube „Cerro“. 1972 m. persikėlė į Paragvajų, „Guarani“ klubą, o dar po metų – į „Olimpia“. Šiame Paragvajaus klube Everis Hugo Almeida ir praleido visą savo likusią karjerą. Su šiuo klubu jis tapo ne tik daugkartiniu Paragvajaus čempionu, bet ir du kartus laimėjo Libertadores taurę. Nuo 1973 iki 1990 m. jis vien Libertadores taurės varžybose sužaidė 113 rungtynių. Vartininkas taip pat pasižymėjo labai sėkmingu žaidimu atmušant 11 m baudinius.

1975 m. Everis Hugo Almeida priėmė Paragvajaus pilietybę.

Baigęs futbolininko karjerą, Almeida dirbo sporto žurnalistu, o vėliau ėmėsi trenerio darbo. Jis treniravo Paragvajaus, Gvatemalos, Ekvadoro klubus, 1999 m. Copa América čempionate jis treniravo Paragvajaus rinktinę.

Laimėjimai

Žaidėjo karjera 
  Olimpia
 Primera División de Paraguay: 1975, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1985, 1988, 1989 m.
 Copa Libertadores: 1979, 1990 m.
 Copa Interamericana: 1979 m.
 Tarpžemyninė taurė: 1979 m.
 Supercopa Sudamericana: 1990 m.
 Recopa Sudamericana: 1991 m.

Trenerio karjera 
  Olimpia
 Primera División de Paraguay: 1993 m.
  C.S.D. Municipal
 Gvatemalos futbolo čempionatas: 2001, 2002, 2003 m.
  El Nacional
 Serie A: 2005, 2006 m.

Paragvajaus futbolininkai
Urugvajaus futbolininkai
Paragvajaus futbolo treneriai
Dobžinevo Dužės geležinkelio stotelė

Dobžinevo Dužės geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Dobžinevo Dužės kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Dobžinevo Dužės valsčiuje. Per stotelę eina Balstogė-Glomnas geležinkelio linija Nr. 38. Nuo stotelės iki Fastų geležinkelio stotelės yra 2.4 km ir iki Borsukuvkos geležinkelio stotelės yra 7.1 km.

Nuorodos 

 Aprašymas apie stotelę (lenk.);
 Lenkijos geležinkelių stotelių tinklalapis (lenk.) .

Balstogės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Dobžinevo Dužės valsčius
Fastų geležinkelio stotelė

Fastų geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Fastų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Dobžinevo Dužės valsčiuje. Stotelė pradėta naudoti 1873 metais. Per stotelę eina Balstogė-Glomnas geležinkelio linija Nr. 38. Nuo stotelės iki Bialystok Baciečkų geležinkelio stoties yra 4.6 km ir iki Dobžinevo Dužės geležinkelio stotelės yra 2.4 km.

Nuorodos 

 Aprašymas apie stotelę (lenk.);
 Lenkijos geležinkelių stotelių tinklalapis (lenk.) .

Balstogės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Dobžinevo Dužės valsčius
Borsukuvkos geležinkelio stotelė

Borsukuvkos geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Borsukuvkos kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Dobžinevo Dužės valsčiuje. Per stotelę eina Balstogė-Glomnas geležinkelio linija Nr. 38. Nuo stotelės iki Dobžinevo Dužės geležinkelio stotelės yra 6 km ir iki Knišino geležinkelio stoties yra 7.1 km.

Nuorodos 

 Aprašymas apie stotelę (lenk.);
 Lenkijos geležinkelių stotelių tinklalapis (lenk.) .

Balstogės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Dobžinevo Dužės valsčius
Fastų Šv. Pranciškaus Asyžiečio parapija

Fastų Šv. Pranciškaus Asyžiečio parapija () – parapija įkurta 2001 m. birželio 29 dieną. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Balstogės Baciečkų dekanatui. Parapija pavadinta Šv. Pranciškaus Asyžiečio garbei. 2003-2007 m. pastatyta mūrinė parapijos bažnyčia.

Nuorodos

 Aprašymas apie parapiją (lenk.);
 Parapijos tinklalapis (lenk.).

Balstogės arkivyskupijos parapijos
Dobžinevo Dužės valsčius
Kozincės Rūpestingosios Mergelės Marijos parapija

Kozincės Rūpestingosios Mergelės Marijos parapija () – parapija įkurta 2008 m. birželio 24 dieną. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Balstogės Baciečkų dekanatui. 1984–1987 m. pastatyta mūrinė parapijos koplyčia.

Nuorodos 

 Aprašymas apie parapiją (lenk.).

Balstogės arkivyskupijos parapijos
Dobžinevo Dužės valsčius
Ošupis

Ošupis – upė vakarų Lietuvoje, Palangos miesto savivaldybėje. Upelio ilgis – 5,4 km, baseino plotas – 7,5 km².

Upelio tėkmė prasideda Kontininkuose, kur jo pavadinimas yra Vanagupė, teka į šiaurės rytus nuo Vanagupės (Palangos miesto dalies). Į Baltijos jūrą įteka ties Užkanave, netoli santakos su Kaniavosiu.

Šaltiniai 

 B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė, „Lietuvos upės“. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas. 2001, 617 p.
 Apie Ošupį, 16 p.

Nuorodos 

 Ošupis rudenį – panoramio.com portale 
 Ošupis Gamtos kataloge

Klaipėdos rajono upės
Palangos miesto savivaldybė
Konovalų Švč. Jėzaus Širdies parapija

Konovalų Švč. Jėzaus Širdies parapija () – parapija įkurta 1935 metais. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Balstogės Starosielcės dekanatui. 1985–1992 m. pastayta mūrinė parapijos bažnyčia.

Nuorodos 
 Aprašymas apie parapiją (lenk.).

Balstogės arkivyskupijos parapijos
Choroščo valsčius
Choroščo miesto herbas

Choroščo miesto herbas () – Choroščo miesto heraldinis simbolis.

Aprašas 
Raudoname skydo lauke kairėje pusėje purpurinis jautis, dešinėje pusėje baltas grifas. Virš herbo auksinė karūna. Jautis simbolizuoja Poniatovskių šeimos herbą, o grifas Branickių šeimos herbą. Abi šios šeimos vienu ar kitu metu valdė miestą. Anksčiau naudotame miesto herbe buvo vaizduojamas baltas grifas ir raidės BK, kurios yra XVIII a. miestą valdžiusio Jano Klemenso Branickio inicialai.

Šaltiniai

 Aprašymas apie herbą (angl.).

Literatūra 
 Plewako A., Wanag J. Herbarz miast polskich, Wydawnictwo Arkady 1994, ISBN 83-213-3568-3, s. 28

Choroščas
Palenkės vaivadijos miestų herbai
Vshova

Vshova (, ) – miestas vakarų Lenkijoje, Liubušo vaivadijoje. Gyventojų 14 607 (2004). Vshovos valsčiaus centras.

Lenkijos miestai
San Felipe de Akonkagvos provincija

San Felipe de Akonkagvos provincija () – viena iš Čilės provincijų, sudarančių Valparaiso regioną. Administracinis centras – San Felipė.

Geografija 
Provincija yra Valparaiso regiono rytinėje dalyje. Ji ribojasi:
 šiaurėje – su Čoapos provincija (Kokimbo regionas);
 šiaurės vakaruose – su Petorkos provincija;
 vakaruose – su Kiljotos provincija;
 pietuose – su Čiakabuko provincija (Santjago metropolinis regionas);
 pietryčiuose – su Andų provincija;
 šiaurės rytuose – su Mendosos provincija (Argentina).

Administracinis suskirstymas 

Provinciją sudaro 6 komunos:
 San Feilpės komuna. Centras – San Felipė
 Ljailjajaus komuna. Centras – Ljailjajus
 Putaendo komuna. Centras – Putaendas
 Santa Marijos komuna. Centras – Santa Marija
 Katemu komuna. Centras – Katemu
 Pankehvės komuna. Centras – Pankehvė

Čilės provincijos
Tikocino miesto herbas

Tikocino miesto herbas () – Tikocino miesto ir Tikocino valsčiaus heraldinis simbolis.

Aprašas 

Raudoname lauke vaizduojama geltona tauro galva. Virš tauro galvos vaizduojami raudoni miesto vartai ant kurių užrašyta miesto teisių gavimo data - 1425 metai. Herbo apačioje parašytas lotyniškas devizas Insigne Civitatis Tykocinensis.

Šaltiniai

 Aprašymas apie herbą (lenk.).

Tikocinas
Palenkės vaivadijos miestų herbai
Tikocino alumnatas

Tikocino alumnatas () - tai 1633-1636 metais Tikocino mieste pastatytas pastatas, kuriame veikė prieglauda pasenusiems ir ligotiems kariškiams. Pats žodis Alumnatas, kilęs nuo lotynų kalbos žodžio alumnare, kas reiškia  maitinti, mokyti.

Istorija

Alumnato įkūrėjęs buvo Lietuvos didysis maršalka ir Tikocino seniūnas Kristupas Viesiolovskis. Alumnatas buvo pastatytas ant anksčiau čia XVI a. pastatytos karališkosios pašto stoties. 1633 m. Lenkijos Karalystės Seimas davė leidimą tokio pastato statyboms. Tai buvo pirmoji tokio tipo įstaiga visoje ATR. Vienaaukštis pastatas buvo skirtas 12 asmenų, kurių pragyvenimą apmokėdavo Tikocino seniūnija, po to – Tikocino dvaras. Alumnatas buvo pavaldus karalienei, vėliau jį globojo Didieji karūnos etmonai. Kariškių prieglauda veikė iki Pirmojo pasaulinio karo. 1914-1920 m. pastatas buvo stipriai sugriautas. Tarpukaryje apie 1930 m. atstatytas, jame buvo įrengtas socialinis būstas neturtingiems miestiečiams. Po Antrojo pasaulinio karo buvusio alumnato patalpose įrengtas viešbutis ir restoranas.

Nuorodos

 Aprašymas apie alumnatą (lenk.).

Tikocino paveldosauginiai paminklai
Tikocino bernardinų vienuolynas

Tikocino bernardinų vienuolynas () – tai bernardinų vienuolių vienuolynas Tikocino mieste, ul. Klasztorna gatvėje. Vienuolynas pastatytas 1771–1791 m.

Istorija 

Martynas Goštautas ir jo sesuo Aleksandra 1479 m. į miestą pakvietė bernardinų vienuolius. 1480 m. vasario 8 d. pagal popiežiaus Siksto IV bulę buvo įkurtas vienuolynas. 1483 m. buvo pastatyta prezbiterija, kurioje apsigyveno pirmieji vienuoliai. 1559 m. buvo pastatyta medinė Šv. Morkaus bažnyčia, į kurią persikėlė vienuoliai. 1630 m. Kristupas Viesiolovskis finansavo naujo altoriaus įrengimą. Naujojo vienuolyno statybos, pietinėje miesto dalyje, prasidėjo 1771 m., kurias finansavo etmonas Jonas Klemensas Branickis. 1791 m. užbaigta statyti rytinė vienuolyno dalis. 1837 m. pastatyta bažnyčia, o 1853 m. vienuolyno vartai. 1864 m. vienuolynas buvo uždarytas apkaltinus vienuolius, kad šie dalyvavo 1863 m. sukilime. Tuo metu vienuolyne gyveno 13 vienuolių. XX a. septintajame dešimtmetyje čia pradėjo gyventi savo tarnystę baigę kunigai ir vienuoliai. Nuo 1998 m. čia prižiūrimos moterys su psichine negalia, kuriomis rūpinasi Lomžos Caritas.

Nuorodos 

 Lomžos Carito tinklalapis (lenk.).

Literatūra 

 Nagórski W., Maroszek J., Tykocin. Miasto królewskie, wyd. AZ Media, Tykocin 2004, s. 77-81
 Roszkowski W., Tykocin. Miasteczko bajeczka, wyd. Kreator, Białystok 2003, s. 54-57
 Zimnoch J., Krótka historia Tykocina, cz. 1, wyd. Klub Dobrego Człowieka, Warszawa 1998, s. 75-76

Tikocino paveldosauginiai paminklai
Tikocino žydų kapinės

Tikocino žydų kapinės () – žydų kapinės įkurtos apie 1522 m. Tikocino mieste, šalia Narevo upės. Kapinių teritorija 1,3 ha. Per Antrąjį pasaulinį karą kapinės buvo sunaikintos.

Literatūra 
 Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 64.

Nuorodos 
 Aprašymas apie kapines I (lenk.)
 Aprašymas apie kapines II (lenk.).

Tikocinas
Žydų kapinės Palenkės vaivadijoje
Istoriniai paminklai Palenkės vaivadijoje
Tikocino Mažoji sinagoga

Tikocino Mažoji sinagoga () – baroko architektūros stiliaus sinagoga, esanti Lenkijos Tikocino mieste ul. Koziej 2 gatvėje, šalia Tikocino Didžiosios sinagogos.

Istorija 

Sinagoga pastatyta 1772–1798 metais. Per II pasaulinį karą sinagoga buvo nusiaubta. 1974–1978 m. restauruota. Nuo 1977 m. sinagogoje veikia Tikocino Žydų kultūros muziejus. Sinagogoje stovi Aron hakodešas.

Nuorodos 

 Sinagogos aprašymas I (lenk.);
 Sinagogos aprašymas II (lenk.).

Tikocino sinagogos
Tikocino Didžioji sinagoga

Tikocino Didžioji sinagoga () – baroko architektūros stiliaus sinagoga, esanti Lenkijos Tikocino mieste ul. Koziej 2 gatvėje, šalia Tikocino Mažosios sinagogos. Tai viena iš seniausių sinagogų Lenkijoje. Sinagoga yra kvadrato formos: ilgis 18 m, plotis 18 m.

Istorija 
Sinagoga pastatyta 1642 m. buvusioje Tikocino Senosios sinagogos vietoje. XVIII a. šalia sinagogos pastatytas bokštelis. XIX a. 4 dešimtmetyje sinagoga buvo rekonstruota. Per Antrąjį pasaulinį karą sinagoga buvo nusiaubta. Po karo sinagogoje įrengta parduotuvė. 1965 m. sinagogoje kilo gaisras, kurio metu sudegė unikalūs istoriniai eksponatai. 1974–1978 m. sinagoga buvo restauruota. Nuo 1977 m. veikia Tikocino Žydų kultūros muziejus. 1992 m. sinagogoje lankėsi Izraelio prezidentas Chaimas Hercogas. Per metus šią sinagogą aplanko apie 40 000 turistų. Šalia sinagogos įsikūręs restoranas, kuriame tiekiamas žydų tradicinis maistas.

Nuorodos 

 Sinagogos aprašymas (lenk.) .
 Sinagogos aprašymas ir jos nuotraukos (angl.) ;
 Sinagogos aprašymas (angl.) .

Tikocino sinagogos
Tikocino Senoji sinagoga

Tikocino Senoji sinagoga () – nebeegzistuojanti sinagoga stovėjusi Lenkijos Tikocino mieste ul. Koziej 2 gatvėje, dabartinėje Tikocino Didžiosios sinagogos vietoje.

Istorija 
Medinė sinagoga buvo pastatyta XVI a. amžiuje. 1642 m. vietoje jos buvo pastatyta Tikocino Didžioji sinagoga.

Tikocino sinagogos
Tikocino mūšis

Tikocino mūšis () – mūšis įvyko 1656 m. liepos 13 d. Švedų tvano metu tarp Švedijos-Brandenburgo kariuomenių ir Abiejų Tautų respublikos kariuomenės.

Istorija 

1656 m. liepos 8 d. iš Švedijos atvykęs karalius Karolis X Gustavas nuvyko pas savo brolį Adolfą Johaną I į Mazovijos Novy Dvuro tvirtovę, ten sužinojęs, kad svarbiame kelyje esantis Tikocino miestas yra vis dar neužimtas liepė kuo greičiau šį miestą užimti. Užėmus šį miestą būtų atlaisvintas susisiekimas su Žemaitija ir Infliantais. Didelių problemų kėlė ir nevaržoma LDK Vėliavos pagalba Varšuvai, kuri vyko per Tikocino miestą.

Su 10000 kareivių prie Varšuvos stovėjęs Švedijos karalius nusprendė nelaukti paramos iš Frydricho Vilhelmo ir patikėjo Boguslavui Radvilai užimti miestą. Liepos 10 d. Boguslavas Radvila su savo kariuomene pajudėjo link Tikocino. Šis sprendimas ATR kariuomenei buvo netikėtas ir jau liepos 13 d. švedų kariuomenei pasiekus miestą prasidėjo kautynės. Nesitikėję puolimo ir tam nepasiruošę kareiviai kovėsi tik vieną dieną, kol galiausiai Boguslavas Radvila su savo kariuomene įžengė į miestą. Pabuvęs porą dienų mieste liepos 17 d. pradėjo kelionę atgal į Mazovijos Novy Dvurą, kuriame buvo liepos 22 dieną. Laimėję šį mūšį švedai susigrąžino Palenkės kelių kontrolę ir galėjo laisvai judėti į Žemaitiją ir Livoniją, kur toliau vyko kovos su Rusijos imperija.

Literatūra 
 Mirosław Nagielski, Warszawa 1656, Wydawnictwo Bellona, Warszawa 1990, ISBN 83-11-07786-X, str. 100–102

Švedų tvano mūšiai
Tikocinas
Mūšiai Lenkijos teritorijoje
Marco Etcheverry

Markas Antonijus Ečeveris Vargasas (Marco Antonio Etcheverry Vargas; g. 1970 m. rugsėjo 26 d.) – buvęs Bolivijos futbolininkas, rungtyniavęs saugo pozicijoje. Laikomas vienu geriausių visų laikų Bolivijos futbolininkų.

Karjerą pradėjo Bolivijoje, gimtojo Santa Kruso klube „Club Destroyers“. Vėliau rungtyniavo Ispanijoje, Čilėje, Kolumbijoje, Ekvadore, tačiau ryškiausią karjeros dalį praleido JAV klube „D.C. United“. Su juo Ečeveris laimėjo 3 MLS taurės, CONCACAF Čempionų lygą, o 1998 m. išrinktas geriausiu MLS žaidėju. Futbolininko karjerą 2004 m. baigė Bolivijos klube „Club Bolívar“.

Markas Ečeveris Bolivijos rinktinėje rungtyniavo 14 metų, sužaidė 71 varžybas ir įmušė 13 įvarčių. Jis ženkliai padėjo komandai pateikti į 1994 m. pasaulio čempionatą. Tiesa, pačiame čempionate jau pirmose varžybose po kelių minučių gavo raudoną kortelę už pražangą prieš Vokietijos žaidėją Lotarą Mateusą.

2009 m. Ečeveris kaip futbolo treneris debiutavo Ekvadoro klube „Sociedad Deportiva Aucas“, tačiau po kelių mėnesių buvo atleistas.

Laimėjimai 
 D.C. United
 MLS taurė (3): 1996, 1997, 1999 m.
 MLS sirgalių taurė (2): 1997, 1999 m.
 CONCACAF Čempionų lyga: 1998 m.
 Copa Interamericana: 1998 m.
 U.S. Open taurė: 1996 m.
 MLS MVP: 1998 m.

 Barcelona S.C.
 Serie A: 1997 m.

 Oriente Petrolero
 Liga de Fútbol Profesional Boliviano: 2001 m.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Bolivijos futbolininkai
Plonka Košcelnos Šv. Archangelo Mykolo bažnyčia

Plonka Košcelnos Šv. Archangelo Mykolo bažnyčia () – Romos katalikų bažnyčia šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Lapių valsčiuje, Plonka Košcelnos kaime, ul. Kościelnej 64 gatvėje. Bažnyčios ilgis 55 m; plotis 25 m ir aukštis 20 metrų.

Istorija

1664 m. šioje vietovėje buvo pastatyta medinė bažnyčia ir 1678 m. pašventinta. 1800 m. šalia bažnyčios pastatyta medinė varpinė. Dabartinė bažnyčia pastatyta 1906-1913 metais. 1913 m. rugpjūčio 15 d. bažnyčią pašventino vyskupas Antanas Karosas. 1952 m. šalia bažnyčios pastatyta klebonija. 2011 m. vasario 24 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

Nuorodos 

 Aprašymas apie parapiją (lenk.) ;
 Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).

Bažnyčios Lomžos vyskupijoje
Lapių valsčius (Balstogės apskritis)
Bažnytiniai paminklai Palenkės vaivadijoje
Bažnyčios Palenkės vaivadijoje
Uhovo Šv. Vojciecho bažnyčia

Uhovo Šv. Vojciecho bažnyčia () – Romos katalikų bažnyčia šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Lapių valsčiuje, Uhovo kaime, ul. Kościelnej 8 gatvėje.

Istorija

1753 m. šioje vietovėje buvo pastatyta medinė bažnyčia. 1904 m. nuspręsta pastatyti nauja bažnyčia. Dabartinė bažnyčia pastatyta 1914-1919 metais, architektas Romuald Lenczewski. 1919 m. rugpjūčio 8 d. bažnyčią pašventino Vilniaus vyskupas Jurgis Matulaitis. 1997 m. gruodžio 30 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

Nuorodos 

 Aprašymas apie parapiją (lenk.);
 Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).

Balstogės arkivyskupijos bažnyčios
Lapių valsčius (Balstogės apskritis)
Bažnytiniai paminklai Palenkės vaivadijoje
Lapių geležinkelio stotis

Lapių geležinkelio stotis () – geležinkelio stotis Lapių mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Lapių valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija ir Ostrolenka-Lapiai geležinkelio linija. Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linijoje nuo stoties iki Lapi Osse geležinkelio stotelės yra 3,46 km ir iki Uhovo geležinkelio stoties yra 2,2 km. Ostrolenka-Lapiai geležinkelio linijoje nuo stoties iki Plonkos geležinkelio stotelės yra 4,9 km.

Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija

Ostrolenka-Lapiai geležinkelio linija

Nuorodos

 Aprašymas apie stotį (lenk.).

Lapių miesto architektūra
Balstogės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Lapy Osse geležinkelio stotelė

Lapy Osse geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Lapių mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Lapių valsčiuje. Stotelė yra apie 3 km nuo miesto centro. Stotelė buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotelę eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Zdrody Nove geležinkelio stotelės yra 4,3 km ir iki Lapių geležinkelio stoties yra 3,6 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Lapių valsčius (Balstogės apskritis)
Balstogės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Lapių miesto architektūra
Lapių Senoji sinagoga

Lapių Senoji sinagoga () - nebeegzistuojanti sinagoga stovėjusi Lapių mieste, buvusioje Lapių sinagogos vietoje.

Istorija

Medinė sinagoga buvo pastatyta XIX a. pabaigoje. Prieš I pasaulinį karą vietoje jos buvo pastatyta Lapių sinagoga.

Literatūra

 Tomasz Wiśniewski: Bóżnice Białostocczyzny. Heartland of the Jewish life. Synagogues and Jewish communities in Białystok region. Białystok: Dom Wydawniczy "David", 1992. ISBN 83-90032-70-8. 

Lapių sinagogos
Lapių sinagoga

Lapių sinagoga () - nebeegzistuojanti sinagoga stovėjusi Lapių mieste, ul. Piwna gatvėje. Sinagogoje stovėjo Aron hakodešas.

Istorija

Medinė sinagoga buvo pastatyta prieš I pasaulinį karą vietoje Lapių Senosios sinagogos. 1939 m. rugsėjo mėnesį į sinagogą pataikė bomba ir sinagoga buvo visiškai sunaikinta. Kiek vėliau buvo pastatyta nauja Lapių Pierackio gatvės sinagoga.

Literatūra

 Tomasz Wiśniewski: Bóżnice Białostocczyzny. Heartland of the Jewish life. Synagogues and Jewish communities in Białystok region. Białystok: Dom Wydawniczy "David", 1992. ISBN 83-90032-70-8. 

Lapių sinagogos
Lapių Pierackio gatvės sinagoga

Lapių Pierackio gatvės sinagoga () - nebeegzistuojanti sinagoga stovėjusi Lapių mieste, Bronisław Pieracki gatvėje.

Istorija

Sinagoga buvo pastatyta 1939 m. rugsėjo mėnesį, kai buvo susprogdinta Lapių sinagoga. Per II pasaulinį karą, 1941 m. ir ši sinagoga buvo sunaikinta.

Literatūra

 Tomasz Wiśniewski: Bóżnice Białostocczyzny. Heartland of the Jewish life. Synagogues and Jewish communities in Białystok region. Białystok: Dom Wydawniczy "David", 1992. ISBN 83-90032-70-8. 

Lapių sinagogos
Lapių žydų kapinės

Lapių žydų kapinės () - žydų kapinės veikusios iki II pasaulinio karo Lapių mieste. Kapinės buvo miestui priklausiusioje Lapi Ose gyvenvietėje. Kapinėse išlikę keli antkapių fragmentai.

Literatūra

 Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 62.   

Lapiai
Žydų kapinės Palenkės vaivadijoje
Lapių miesto herbas

Lapių miesto herbas () – Lapių miesto heraldinis simbolis.

Aprašas 

Šviesiai mėlyname skydo lauke vaizduojama sidabrinės spalvos pasaga su auksiniu kryžiumi jos viduje ir vienu virš jos. Tai Lubicz šlėktos herbas, kurie pasak legendos įkūrė gyvenvietę dabartinio miesto vietoje ir dalyvavo jos valdyme.

Šaltiniai

 Aprašymas apie herbą (angl.);
 Aprašymas apie herbą (lenk.).

Lapiai
Palenkės vaivadijos miestų herbai
Pogoń Łapy

Lapių „Pogoń“ () - Lenkijos futbolo klubas iš Lapių miesto.

Istorija 
Įkurtas 1927 metais. Žaidė žemesniuose divizionuose.

2007/2008 m. sezone pateko į III lygą, Palenkės-Varmijos Mozūrijos pirmenybes. 

2011/2012 m. sezone žaidė III lygoje, Palenkės-Varmijos Mozūrijos grupėje.

Pavadinimo kaita 
 1927 - Metal Łapy
 1928 - Świt Łapy
 1945 - KS Kolejarz Łapy
 1956 - KKS Kolejarz Łapy
 1956 - Pogoń Łapy

Pasiekimai 
 Didžiausi pasiekimai 
 1959 m. sezone 6 vieta III lygoje 
 1960/61, 1961/62, 1965/66 m. sezonuose 7 vieta III lygoje. 

Vaivadijos taurė
 Vaivadijos taurės laimėtojai: 1949/50, 1984/85, 1988/89, 1989/90. 

 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Šaltiniai

Nuorodos
 RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
 RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)
 Klubo tinklalapis (lenk.);
 Aprašymas apie klubo sirgalius (lenk.).

Lapiai
Lenkijos futbolo klubai
Futbolo klubai Palenkės vaivadijoje
Lapių apskritis

Apie 1940-1945 m. Baltarusijos TSR egzistavusi rajoną žr. Lapių rajonas.
 Apie dabartinį Lenkijos valsčių žr. Lapių valsčius.

Lapių apskritis () – nuo 1954 m. iki 1975 metų egzistavusi apskritis šiaurės rytų Lenkijos Liaudies Respublikoje, Balstogės vaivadijoje. Šiuo metu buvusi apskrities teritorija yra Palenkės vaivadijoje, Balstogės ir Mazovijos Vysokio apskrityse. Apskrities centras buvo Lapių miestas.

Istorija 

Apskritis įkurta 1954 m. lapkričio 13 d. Balstogės vaivadijoje vykdant Lenkijos apskričių ir valsčių reformą. Apskritį sudarė 19 savivaldybių: iš Mazovijos Vysokio apskrities – Lapiai, Bžozovo Stare, Dvoraki Staškai, Gonsuvka Oleksinas, Kovalevščizna, Stara Lupianka, Pietkovas, Plonka Košcelna, Pošvientne, Sokolai, Stokoviskas ir Truskolasi Lachai. Iš Balstogės apskrities - Suražas, Horodnianai, Rinkai, Tripuciai, Turošn Dolna, Turošn Košcelna, Uhovas, Zavadai ir Zavikai. 1956 m. sausio 1 d. iš apskrities prie Balstogės apskrities buvo prijungta Horodnianų savivaldybė. Atkūrus valsčių sistemą 1973 m. sausio 1 d. apskrityje buvo 2 miestai ir 5 valsčiai: Lapių ir Suražo miestai bei Lapių, Pošvientnės, Sokolų, Suražo ir Turošno Košcelnos valsčiai. Apskritis panaikinta 1975 m. birželio 1 d. ir jos valsčiai bei miestai prijungti prie Balstogės ir Mazovijos Vysokio apskričių.

Šaltiniai 

 Apskrities įkūrimo įstatymas 1954 m. (lenk.) ;
 Savivaldybių perkėlimo įstatymas 1955 m. (lenk.) ;
 Apskrities panaikinimo įstatymas 1975 m. (lenk.) .

Balstogės apskritis
Visokių Mazoveckos apskritis
Lapiai
Lapių Šv. Nikolajaus cerkvė

Lapių Šv. Nikolajaus cerkvė () – nebeegzistuojanti stačiatikių cerkvė Lapių mieste. Cerkvė pradėta statyti 1898 m. metais. Cerkvė buvo statoma šalia geležinkelio, kuriame dirbo daug iš Rusijos imperijos atvykusių darbininkų. Cerkvės statybos kainavo 14,000 rublių. Po I pasaulinio karo mieste liko 83 stačiatikiai. 1920 m. cerkvė buvo nugriauta vietinių gyventojų, kuriems cerkvė simbolizavo rusifikacijos laikus.

Nuorodos 
 Aprašymas apie cerkvę (lenk.) .

Literatūra 
 G. Sosna, A. Troc-Sosna: Zapomniane dziedzictwo. Nie istniejące już cerkwie w dorzeczu Biebrzy i Narwi. Białystok: Orthdruk, 2002. ISBN 83-85368-94-9.
  
Lapių miesto architektūra
Anksčiau egzistavusios cerkvės Palenkės vaivadijoje
Bojarų geležinkelio stotelė

Bojarų geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Bojarų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Turošno Košcelnos valsčiuje. Stotelė buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotelę eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Uhovo geležinkelio stoties yra 3,8 km ir iki Baciutų geležinkelio stotelės yra 3,1 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Turošno Košcelnos valsčius
Balstogės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Baciutų geležinkelio stotelė

Baciutų geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Baciutų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Turošno Košcelnos valsčiuje. Stotelė buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotelę eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Bojary geležinkelio stotelės yra 3,1 km ir iki Tripucie geležinkelio stotelės yra 3,8 km. 1931 m. rugpjūčio 7 d. šalia stotelės įvykus traukinių avarijai žuvo 6 žmonės.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Turošno Košcelnos valsčius
Balstogės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Tripucių geležinkelio stotelė

Tripucių geležinkelio stotelė () – geležinkelio stotelė Tripucių kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Turošno Košcelnos valsčiuje. Stotelė buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotelę eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Baciutų geležinkelio stotelės yra 3,8 km ir iki Niewodnica Kościelna geležinkelio stoties yra 1,8 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotelę (lenk.).

Turošno Košcelnos valsčius
Balstogės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Nievodnica Košcielna geležinkelio stotis

Nievodnica Košcielna geležinkelio stotis () – geležinkelio stotis Nevodnica Košcelnos kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Turošno Košcelnos valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stoties iki Tripucie geležinkelio stotelė yra 1,8 km ir iki Klepacze geležinkelio stotelės yra 3,2 km.

Nuorodos

 Aprašymas apie stotį (lenk.).

Turošno Košcelnos valsčius
Balstogės apskrities geležinkelio stotys ir stotelės
Georgijus Dimitrovas

Georgijus Dimitrovas (, g. 1882 m. birželio 18 d. Kovačevcų kaime, Bulgarija – 1949 m. liepos 2 d. Barvichoje, Maskvos sritis) – Bulgarijos ir tarptautinio komunistinio judėjimo veikėjas. Socializmo epochoje jis buvo vadinamas „Bulgarijos Leninu“, ir „bulgarų tautos vadu“, po mirties jam buvo pastatytas mauzoliejus.

Biografija 
1901 m. išrinktas Sofijos spaustuvininkų profsąjungos vadovu. 1902 m. tapo Bulgarijos Socialdemokratų darbininkų partijos nariu, priklausė jos kairiajam sparnui, kuris sudarė 1919 m. įkurtos Bulgarijos komunistų partijos branduolį.

1913–1923 m. buvo Bulgarijos parlamento narys. 1923 m., po žlugusio ginkluoto sukilimo, emigravo į Jugoslaviją, vėliau – į TSRS. 1929 m. rudenį slapta persikėlė į Vokietiją.

Leipcigo procesas 
1933 m. vasario 27 d. olandas komunistas-piromanas M. van der Liubė padegė Reichstago pastatą. Nacistai suėmė padegėją, kaltinimus pateikė ir G.Dimitrovui bei dar dviem bulgarams komunistams. 1933 m. rugsėjo-gruodžio mėn. Leipcige vykusio proceso metu, gerai mokėdamas vokiškai ne tik apsigynė nuo pagrindinio kaltintojo H.Geringo, tačiau ir sugebėjo procesą panaudoti antifašistinei propagandai. G.Dimitrovas buvo išteisintas, priėmė TSRS pilietybę ir 1934 m. vasario mėn. persikėlė į Maskvą.

Kominterno lyderis 
Maskvoje G.Dimitrovas iškart pradėjo dirbti Kominterne, o 1935 m. buvo išrinktas Kominterno Vykdomojo komiteto Generaliniu sekretoriumi. Dėl 1937–1938 m. vykusių stalininių represijų Kominterno veikla apmirė ir įtaka sumažėjo. G.Dimitrovas buvo vienas iš kelių nerepresuotų Rytų Europos komunistų partijų vadovų. 1943 m. gegužės 15 d. Kominternas buvo paleistas, o G.Dimitrovas netrukus paskirtas VKP(b) CK Tarptautinės politikos skyriaus vedėju. 1937–1945 m. jis buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas.

Bulgarijos Liaudies Respublikos vadovas 
1942 m. G.Dmitrovas paskirtas Maskvos kontroliuojamo Bulgarijos Tėvynės fronto vadovu. Bulgarijoje įvedus komunistinę santvarką, 1945 m. lapkričio mėn. jis grįžo į tėvynę. 1946 m. lapkričio 6 d. paskirtas įkurtos Bulgarijos Liaudies Respublikos Ministrų tarybos pirmininku. Nuo 1947 m. gruodžio mėn. iki mirties buvo Bulgarijos komunistų partijos generalinis sekretorius. Jam vadovaujant Bulgarijoje pradėta ekonomiką pertvarkyti pagal tarybinį modelį, šalis pradėjo priklausyti nuo TSRS, net pradėta vadinti „septynioliktąja tarybine respublika“.

1949 m. pavasarį G.Dimitrovas atvyko gydytis į Maskvą. Liepos 2 d. mirė nuo širdies nepakankamumo. Kūnas buvo balzamuotas, sarkofagas patalpintas specialiai pastatytame mauzoliejuje. 1990 m. žlugus komunistiniam režimui, palaidotas kapinėse.

Šaltiniai 

|-

|-

Bulgarijos asmenybės
Olmontų mūšis

Olmontų mūšis () - taip pat žinomas kaip Balstogės mūšis (), mūšis įvyko 1769 m. liepos 13 d. tarp Baro konfederacijos ir Rusijos imperijos kariuomenės.

Mūšis

1769 m. liepos 13 dieną šalia Olmontų kaimo susikovė Baro konfederacijos kariai su Rusijos imperijos kariuomene. Konfederacijos pusėje buvo 4000 karių, o rusų pusėje 800 karių. Konfederatams vadovavo Kazimieras Pulaskis ir Juzefas Biežinskis, o rusams Aleksander Golicyn. Visą dieną konfederatai smarkiai puolė rusų karius, bet šie sėkmingai sugebėjo atremti visas atakas. Konfederatai patyrė nemažus nuostolius dėl karinės taktikos neišmanymo ir prastos ginklų būklės. Iš viso žuvo 110 konfederatų, sužeisti 170 ir 1000 paimta karo belaisviais. Rusų pusėje 120 žuvo ir 200 buvo sužeisti.

Literatūra

 Władysław Konopczyński, Konfederacja Barska (1936-1938) ISBN 83-85218-07-6 (t. 1) ISBN 83-85218-06-8 (t. 2).
 J. Snopko, Bitwa pod Białymstokiem - 1769 r. Podlasie nr 3. Białystok 1990.

Rusijos imperijos mūšiai
Juchnoveco Košcelnių valsčius
Baro konfederacijos mūšiai
Mūšiai Lenkijos teritorijoje