joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
1825 m.

1825 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

Lietuvoje

Gimtadieniai 
 Balandžio 24 d. – Julius Anusavičius, lietuvių poetas (m. 1907 m.).
 Lapkričio 19 d. – Pranciškus Butkevičius, Lietuvos knygnešys, kunigas, kanauninkas (m. 1896 m.).

Nedatuota

 Vladimiras Andrijauskas, gydytojas, 1863 m. sukilimo rėmėjas, tremtinys (m. 1891 m.).

Mirtys 

Nedatuota

 Gabrielius Tiškevičius Logoiskis, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, Abiejų Tautų Respublikos karinis veikėjas (g. 1765 m.).

Pasaulyje

Įvykiai 

 Liepos 30 d. – atrasta Maldeno sala (negyvenama sala Ramiojo vandenyno centrinėje dalyje);
 Rugpjūčio 25 d.:
 Bolivija įgyta nepriklausomybę nuo Peru;
 Urugvajus paskelbia nepriklausomybę nuo Brazilijos;
 Rugpjūčio 29 d. – Portugalija pripažino Brazilijos nepriklausomybę.

Gimtadieniai 
 Balandžio 11 d. – Ferdinandas Lasalis, vokiečių filosofas, lasalizmo pradininkas, politinis veikėjas (m. 1864 m.).
 Spalio 25 d. – Johanas Štrausas Jaunesnysis, austrų kompozitorius ir dirigentas (m. 1899 m.).
 Gruodžio 2 d. – Krišjanis Valdemaras, rašytojas, edukatorius, redaktorius, politikas, leksikografas, folkloristikas ir ekonomistas (m. 1891 m.).

Nedatuota

 Jasimas bin Muhamadas al Tanis, Šeichas, Kataro emyras ir valdė nuo 1878 m. iki 1913 m. Šeichas laikomas dabartinio Kataro įkūrėju (m. 1913 m.).
 Juh, apačių genties vadas ir karys (m. 1883 m.).
 Victorio, čirikavų apačių čihene būrio vadas, gyvenęs dabartinės Naujosios Meksikos teritorijoje. Kartu su kitais apačių lyderiais ir vadais kovojo su amerikiečiais (m. 1880 m.).

Mirtys 
 Sausio 8 d. – Elis Vitnis, JAV inžinierius, išradęs medvilnės valymo mašiną (g. 1765 m.).
 Gegužės 7 d. – Antonio Salieri, kompozitorius (g. 1750 m.).
 Gruodžio 1 d. – Imperatorius Aleksandras I, 1801 m. kovo 23 d. iki 1825 m. gruodžio 1 d. Rusijos imperatorius, 1809-1825 m. didysis Suomijos kunigaištis ir 1815-1825 m. Lenkijos karalius (g. 1777 m.).

Nedatuota

 Vasilijus Narežnas, rusų rašytojas (g. 1780 m.).

Nuorodos 

1825 m.
Friedrich Engels

Frydrichas Engelsas (Friedrich Engels, 1820 m. lapkričio 28 d. Barmen, Vokietija – 1895 m. rugpjūčio 5 d. Londonas, Anglija) – vokiečių socialistas, politinis veikėjas bei filosofas.

Gyvenimas 
Gimė pasiturinčioje ir religingoje tekstilės fabrikanto šeimoje. Gimnazijoje mokėsi istoriją, užsienio kalbas, vokiečių literatūrą. 1837 m. nebaigęs paskutinės klasės iš gimnazijos išėjo ir užsiėmė komercine veikla. 1838 m. tėvas išsiuntė į Bremeną dirbti prekybinėje firmoje. Čia didžiąją dalį laiko studijavo istoriją, filosofiją, literatūrą, rašė eiles, muzikavo, sportavo. Nuo 1840 m. iki 1842 m. studijavo Berlyno universitete.

1842 m. tėvas Engelsą išsiuntė į Mančesterį Anglijoje. Tėvo įmonėse Mančesteryje (1841–1844 m.) galėjo nuodugniai susipažinti su tekstilės pramonės darbininkų socialine padėtimi. 1841 m. susipažino su Karlu Marksu ir užmezgė visą gyvenimą trukusią draugystę. Kovo revoliucijos metu Engelsas grįžo į Vokietiją ir Kelne kartu su K. Marksu įsteigė „Naujajį Reino laikraštį“.

1849 m. dalyvavo Pfalco sukilime; numalšinus revoliuciją, sugrįžo į Angliją. Nuo 1870 m. ėjo „Tarptautinės darbininkų asociacijos“ aukščiausios tarybos sekretoriaus pareigas, tačiau neįstengė sustabdyti I Internacionalo žlugimo. Po K. Markso mirties (1883 m.) Engelsas tapo marksistinio judėjimo vadovu ir išleido 2-ąjį (1885 m.) bei 3-ąjį (1894 m.) „Kapitalo“ tomą. Nuo 1889 m. iki mirties vadovavo Antrajam Internacionalui. Paskutiniais metais sunkiai sirgo. Mirė 1895 m. rugpjūčio 5 d. Pagal jo testamentą, kūnas buvo kremuotas, o urna su pelenais nuleista į jūrą prie Istborno.

Veikalai 
Tapęs įsitikinusiu socialistu parašė veikalus:
 „Politinės ekonomijos matmenys“;
 „Darbininkų klasės padėtis Anglijoje“ (1845 m.).
Juose pirmą kartą analizuojama kapitalistinės ekonomikos bėi visuomenės sankloda. Engelsas kartu su Marksu nuo hėgelizmo (F. Hėgelis) priartėjo prie dialektinio materializmo. Komunistų partijos prašymu, kartu su Marksu parašė
 „Komunistų partijos manifestą“ 1848 m.
1848 m. Engelsas rėmė K. Marksą finansiškai ir taip šiam padėjo rašyti svarbiausią veikalą.
 „Kapitalas“.
Savo veikaluose Engelsas plėtoja filosofinius marksizmo pagrindus ir marksizmo idėjoms suteikia istoriškai efektyvią formą. Savo kūriniu
 „Gamtos dialektika“ (1873–1883 m.) pagrindė materialistinę pasaulėžiūrą ir daug prisidėjo prie marksizmo „dogmatizavimo“.

Šaltiniai 

Vokietijos filosofai
Vokietijos politikai
Termitai

Termitai (Isoptera) – Dictyoptera būrio vabzdžių pobūris. Kartais laikoma atskiru būriu. Tai blyškios spalvos minkšti vabzdžiai, kurie turi kramtomuosius burnos organus ir trumpas antenas. Gyvena tropikuose, kur stato įspūdingus būstus. Tai bendruomeniniai vabzdžiai, gyvenantys kolonijomis, kuriose darbininkai – smulkūs, o kareiviai turi stambias galvas ir žandus. Vieni termitai minta mediena arba augalais, kiti ėda grybus, kuriuos augina požeminiuose „soduose". 

Termitai svarbūs mitybos grandinėse kaip maistingųjų medžiagų perdirbėjai, tačiau daugelis iš jų – kenkėjai. Metamorfozė nepilna.

Pasaulyje 7 šeimos ir apie 2750 rūšių.
 Šeima. Žalingieji termitai (Rhinotermitidae)
 Šeima. Tikrieji termitai (Termitidae)

Vabzdžiai
Lytinis brendimas

Lytinis brendimas () – žmogaus fiziologinė raidos stadija nulemta adrenarchės ir gonadarchės, psichologijoje – paauglystės tarpsnis, esantis tarp vaikystės ir suaugusiojo amžiaus. Lytinio brendimo metu ima ryškėti antriniai lytiniai požymiai, atsiranda lytinis potraukis. Taip pat stebimas augimo spurtas. Augimui ir brendimui įtakos turi genetiniai, hormoniniai ir aplinkos  veiksniai.

Visas lytinio brendimo laikotarpis skirstomas į 3 svarbiausius tarpsnius:
 brendimo įžanga; prepubertetas (vidutiniškai prasideda apie 7–11 m. mergaitėms ir apie 8–12 m. berniukams);
 tikrasis lytinis brendimas; pubertetas (vidutiniškai prasideda apie 11–12 m. mergaitėms ir apie 12–13 m. berniukams);
 brendimo baigmė; postpubertetas (vidutiniškai baigiasi apie 17–20 m. merginoms ir apie 19–21 m. vaikinams).

Mergaičių pubertinis augimo šuolis būna 12–14 gyvenimo metais (metinis ūgio prieaugis – apie 9 cm, kūno svorio – 5–8 kg), berniukų – 14–16 gyvenimo metais (metinis ūgio prieaugis –- apie 10 cm, kūno svorio – 7–8 kg). Skeleto augimas stebimas nuo 10 m. iki 18–19 m. tarp merginų ir nuo 12 m. iki 20–22 m. tarp vaikinų.

Pastaraisiais dešimtmečiais pasaulyje stebimas lytinės brandos spartėjimas ir ankstyvėjimas, vad. akceleracija. Lietuvoje ir kt. Europos šalyse vaikai bręsta vidutiniškai 2–3 metais anksčiau nei prieš 100 metų, 1–2 metais anksčiau negu XX a. viduryje.

Skirstomas į ankstyvąjį ir vėlyvąjį brendimą, jei 2 metais vėluoja arba pasirodo per anksti antriniai lytiniai požymiai, kurie pagal JAV statistiką pradeda ryškėti 10,5 m. mergaitėms ir 11–11,5 m. berniukams. Valstijose mergaitėms apie 12,5 m. prasideda pirmosios mėnesinės (menarchė), berniukams apie 12–14 m. – poliucijos (spermarchė). Lietuvos paaugliai anksčiau brendo santykinai vėliau, panašiai kaip daugelio kitų šiaurinių populiacijų. Tačiau pastaruoju metu dėl akceleracijos vidutinis menstruacijų pradžios amžius – 12,8 m. Pasaulinis vidurkis – 12,7 m. Apie berniukų brendimą duomenų beveik nėra. Kūno riebalų kiekis ir didėjantis antsvoris tarp mergaičių susijęs su ankstyvesniu brendimu. Mergaitės, kurių kūno masės indeksas (KMI) didesnis, pradeda anksčiau bręsti nei mergaitės, kurių KMI normalus. Be to, mergaitės bręsta anksčiau išsiskyrusiose šeimose, ypač augančios su patėviu.

Išnašos 

Žmogaus reprodukcija
Natūrinis logaritmas

Natūrinis logaritmas – toks logaritmas, kurio pagrindas yra iracionalusis skaičius e (apie 2,718281828). Natūrinis logaritmas apibrėžiamas visiems teigiamiems realiesiems skaičiams x ir taip pat gali būti apibrėžiamas nenuliniams kompleksiniams skaičiams. Žymima loge(x) arba tiesiog ln(a). Kartais ši funkcija vadinama Neperio logaritmu, nes pirmasis ją panaudojo Džonas Neperis.

Apibrėžimai 
Formaliai ln(a) gali būti apibrėžta kaip 1/x funkcijos grafiko ribojamas plotas (integralas) intervale nuo 1 iki a:

Savybės 
 
 
 
 
 
 
 
 

Matematika

de:Logarithmus#Natürlicher Logarithmus
Žvirbliniai

Žvirbliniai (Passeridae) – žvirblinių paukščių (Passeriformes) būrio šeima.

Gentys 
Šeimoje yra 8 gentys ir jose 43 rūšys:
 Carpospiza - Trumpapirščiai žvirbliai
 Gymnoris - Savaniniai žvirbliai
 Hypocryptadius - Cinamoniniai baltavokiai
 Montifringilla - Tikrosios sniegstartės
 Onychostruthus
 Passer - Tikrieji žvirbliai
 Petronia
 Pyrgilauda - Mažosios sniegstartės

Žvirbliniai Lietuvoje 
Lietuvoje gyvena 2, tikrųjų žvrblių (Passer) genties rūšys:
 Naminis žvirblis (Passer domesticus); Lietuvoje labai dažnas, peri, žiemoja. Čia gyvena porūšis Passer domesticus domesticus.
 Eurazinis karklažvirblis (Passer montanus); Lietuvoje gausiai paplitęs, peri. Gyvena Passer montanus montanus porūšis.

Šaltiniai 

Žvirbliniai paukščiai
Liudvikas Adomas Jucevičius

Liudvikas Adomas Jucevičius (1813 m. gruodžio 15 d. Pakėvis, dab. Kelmės raj. – 1846 m. kovo 24 d. Lepelis, dab. Baltarusija) – žemaičių lietuviškojo sąjūdžio dalyvis, literatas ir kraštotyrininkas, aprašęs žemaičių krašto gyvenimą, papročius, pirmasis papasakojęs legendą apie Jūratę ir Kastytį. Slapyvardis – Liudvikas iš Pakėvio.

Biografija 

L. A. Jucevičius gimė Žemaitijos bajorų šeimoje. Tėvai: Dominykas Jucevičius – bežemis Žemaitijos bajoras, tarnavęs Pakėvio dvare, kraštotyrininkas, išgyvenęs 112 metų, ir Ieva Gimbutaitė-Jucevičienė. 1823–1829 m. mokėsi Kražių gimnazijoje, vėliau buvo įstojęs į Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą, bet jo nebaigė. 1838 m. baigė uždaryto Vilniaus universiteto Teologijos fakulteto vietoje įkurtą katalikų Dvasinę akademiją. Po to kunigavo Švenčionyse, 1840–1843 m. Svėdasuose. 1840 m. pakviestas mokyti Adomynės dvarininko maršalkos J. Žurausko vaikus įsimylėjo jo dukterį Malviną, apsisprendė nepalikti vienos moters su būsimu kūdikiu ir metė kunigystę. Tai buvo nepaprastai radikalus žingsnis to meto visuomenėje. Kadangi nebuvo kitų galimybių įteisinti ryšius su Malvina Žurauskaite, Jucevičius perėjo į stačiatikių tikybą kartu su savo išrinktąja ir ją vedė. Šis žingsnis išprovokavo kone visuotinį Jucevičiaus pasmerkimą to meto Lietuvos visuomenėje, buvo traktuojamas kaip politinė išdavystė, perėjimas į tarnybą krašto pavergėjams rusams. Jucevičius turėjo pasitraukti iš Lietuvos į Vitebsko guberniją, kur gavo mokytojo darbą. Likusį gyvenimą jis praleido neturėdamas galimybių tiesiogiai dalyvauti lietuvių tautinio atgimimo judėjime ir jaunas mirė. Jucevičiaus asmeninė drama darė jį apkalbų objektu to meto Lietuvos bajorų aplinkoje, netgi jo mirtis buvo sutikta su piktdžiuga.

Kultūrinė ir literatūrinė veikla 

L. A. Jucevičius atstovavo besiformuojantį dvikalbių bajoriškos kilmės Lietuvos inteligentų sluoksnį, kurio kitas žymesnis atstovas Mikalojus Akelaitis. L. A. Jucevičius savo gimtomis kalbomis laikė tiek lietuvių, tiek lenkų kalbą, nors pats save laikė lietuviu, Lietuvos patriotu. Lenkų kalba jis skelbė savo kraštotyrinius ir publicistinius darbus, o lietuvių kalba – iš lenkų kalbos išverstų poezijos kūrinių fragmentus. Vienas pirmųjų vertė Adomo Mickevičiaus kūrinius į lietuvių kalbą. Kita vertus, Jucevičius skelbė lietuvių liaudies dainų lenkiškus vertimus. Savo kūryba Jucevičius atspindėjo to meto Lietuvos bajorijos dalyje ryškėjantį atsigręžimą į lietuvišką kultūrą, tautinio atgimimo tendencijas bei dviem kalbomis grįstos Lietuvos kultūros formavimosi užuomazgas.

Reikšmingiausi L. A. Jucevičiaus darbai: „Mokyti žemaičiai“ (1841), „Žemaitijos atsiminimai“ (1842), ir „Lietuva“ (1846)

Lietuvos kraštotyrininkai
Kivis (vaisius)

Kiviai – subtropikuose ir vidutinėse platumose augantys aktinidijinių (Actinidiaceae) šeimos, aktinidijų (Actinidia) genčiai priklausančios kivinės aktinidijos vaisiai. Kai kur jie vadinami kiniškais agrastais.

Pavadinimo kilmė 
Vaisiaus pavadinimas kilo nuo Naujosios Zelandijos simbolio – paukščio kivio, kadangi jo forma ir spalva panaši į šį paukštį. Firma, pirmą kartą pristačiusi kivius į rinką, vadinosi „Kiwi“, o jos emblemoje pavaizduotas paukštis kivis.

Istorija 
XX a. pradžioje laukinė aktinidija, kurios vaisius svėrė tik 30 g, buvo atvežta į Naująją Zelandiją. Ten išvesta kultūrinė stambiavaisė kiniška aktinidija, kurios vaisiaus svoris siekia 100 g, žymiai pagerėjo skoninės savybės.

Dabartiniais laikais kiviai auginami daugelyje subtropinio klimato šalyse, ypač Italijoje, Naujojoje Zelandijoje, Čilėje.

Vaisiai 
Kiviai yra kiaušinio formos, žaliu sultingu minkštimu ir mažomis juodomis sėklomis uogos, kurias veda vijoklinis augalas (Actinidia chinensis). Dažniausios aktinidijos rūšies Actinidia deliciosa kivio vaisių ilgis yra apie 6 cm, skersmuo – apie 4,5–5,5 cm. Kivių svoris – 86–90 gramų. Odelė žalsvai ruda, padengta smulkiais pūkeliais. Auginami specialiuose soduose, sklypuose. Yra išvesta „Gold kiwi“ rūšis, kurios minkštimas geltonos spalvos.

Mityba 
Kivis gausus vitamino C, kuris stiprina imuninę sistemą. Jie veikia kaip antioksidantai, stiprina organizmo gyvybines funkcijas, palaiko odos elastingumą. Juose esantis magnis stiprina raumenis. Suvalgę vieną kivi per dieną gauname visą vitamino C reikiamą dozę rekomenduojamą paros normos.

Kivių skonis apibūdinamas kaip agrastų, žemuogių, bananų, melionų, obuolių ir ananasų aromatų derinys.

Kivis valgomas šviežias, nuluptas ir supjaustytas griežinėliais ar perpjautas pusiau, jo dedama į daržovių mišraines ar tyres, ledus ir šerbetus. Iš vaisių verdama uogienė, džemas, marmeladas, želė, gaminamas likeris ir vynas.

Gydomosios savybės 
Saldžiuose sultinguose vaisiuose yra labai gausu vitamino C, kalio bei įvairių biologiškai aktyvių medžiagų.

Kiviuose esantis kalis naudingas sergantiems hipertonija, esant jodo deficitui. Vaisiai skatina riebalų sudeginimą, kurie blokuoja arterijas, taip organizme sumažėja riebiųjų rūgščių ir trombų susidarymo rizika.

Šaltiniai 

Vaisiai ir uogos
Tripirštis genys

Tripirštis genys (Picoides tridactylus) – geninių (Picidae) šeimos paukštis.

Išvaizda
Patino viršugalvis geltonas, kaklas juodas. Nugara, sparnai ir uodega juodi su baltomis dėmėmis. Pilvinė pusė balta, šonai išmarginti juodomis dėmėmis. Snapas pilkas. Kojos tamsiai pilkos, du pirštai atsisukę į priekį, vienas atgal. Patelės viršugalvis juosvai baltas. Jaunikliai tamsiai rusvi, viršugalvyje plunksnų viršūnės auksinės spalvos. Išsirita pliki.

Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Alpių ir Skandinavijos iki Ochotsko ir Japonų jūrų. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Baltąją jūrą, Pečioros žemupį, Obės, Jenisejaus, Senos žemupį, Kolymos, Anadyrio baseiną, pietuose tęsiasi iki Korėjos pusiasalio, šiaurės rytų Kinijos, Mongolijos, Tian Šanio, Obės, Irtyšiaus aukštupio, pietinio Uralo, Volgos vidurupio, Dniepro aukštupio, pietinių Karpatų, Balkanų pusiasalio. Izoliuota arealo dalis aptinkama centrinėje Kinijoje, taip pat gyvena Šiaurės Amerikoje, kai kuriose salose.

Žiemoja paplitimo areale.

Lietuvoje labai reta rūšis, įrašyta į Raudonąją knygą.

Biologija
Čepkelių rezervate aptinkamas kyšuliuose, įsiterpiančiuose į raistą, pelkės gilumoje esančiose salose. Paprastai tai seno miško sklypai, apaugę beržais, pušimis, eglėmis, kurie išretėję su daug virtuolių ir stuobrių. Gyvena raisto pušynuose, eglynuose su lapuočių medžių priemaiša. Mėgsta senas degimvietes.

Dauginimasis
Gūžtą paprastai įsirengia sausuoliuose arba sutrūnijusiuose medžiuose. Gali įsikurti nudžiūvusiose drebulėse, juodalksniuose. Toje pačioje lizdavietėje gali perėti kelis kartus. Dėtyje būna apie 4 kiaušinius, perimi apie 2 savaites. Gūžtoje geniukai išbūna apie 19 dienų.

Mityba
Minta įvairiais vabzdžiais, miško kenkėjias, nudžiūvusiuose medžiuose gyvenančiais ūsuočiais, kinivarpomis, jų lervomis ir lėliukėmis. Kartais sugauna drugių, lapgraužių, jų lervų. Kenkėjų apniktą stuobrį lanko tol, kol nužievina ir išrenka visus parazitus.

Šaltiniai
 Lietuvos fauna: paukščiai, 2 knyga. Sud. V. Logmanas. – Vilnius: Mokslas, 1991.

Geniniai
Blickrygas

Blickrygas ( – ‘žaibo karas’) – populiarus puolamosios karinės doktrinos pavadinimas. Pagal šią doktriną po pirminio bombardavimo mobiliosiosios karinės pajėgos atakuoja dideliu greičiu ir netikėtai, neleisdamos priešui suformuoti aktyvios gynybos. Tikslas – suduoti kuo stipresnį smūgį, skverbiantis kuo giliau į priešo teritoriją, po kurio oponentas nebeatsigautų.

Blitzkriegas – visiška pozicinio karo, kurio taktika buvo naudojama Pirmojo pasaulinio karo metu, priešingybė.
Žaibiško karo taktiką pirmą kartą panaudojo nacistinės Vokietijos ginkluotosios pajėgos Antrajame pasauliniame kare.
Vienas iš žaibiško karo pavyzdžių – Prancūzijos puolimas 1940 m. Vermachtas, naudodamasis Blitzkrieg taktika, nugalėjo žymiai pranašesnes skaičiumi Prancūzijos pajėgas. Ir viena iš pagrindinių užduočių buvo aukštų pareigūnų pašalinimas (kontrolės praradimas) ir destrukcijos įvedimas priešų būryje.

Šaltiniai 

 

Karinė taktika
Integruota kūrimo aplinka

Integruotos kūrimo aplinkos ( reiškia Integrated Development Environment) – programos, turinčios daug priemonių, palengvinančių ir pagreitinančių programinės įrangos kūrimo procesą. Pasižymi dalimi arba visomis iš šių savybių:
 patogi grafinė vartotojo sąsaja;
 automatinis teksto pabaigimas ir generavimas;
 galimybė derinti programas;
 patogus versijų kontrolės sistemų klientas;
 integruotas kompiliatoriaus valdymas ar pats kompiliatorius;
 grafinis programos struktūros vaizdavimas.

IDE
Tomcat

Tomcat (Catalina, Apache Jakarta Tomcat) – tai Java parašytas daugiaplatformis savarankiškas HTTP (žiniatinklio) Serveris, palaikantis servletus ir JavaServer Pages. 
Pradėtas kaip komercinis Sun Microsystems serveris, jis vėliau buvo atiduotas Apache ir paverstas atviro kodo projektu.  

Tomcat veikia įvairiose OS: Linux, Windows, Solaris ir kitose. JSP puslapius į servletus kompiliuoja Jasper kompiliatorius. Paskutinė stabili versija – 6.0.16, palaikanti servletų 2.4 ir JSP 2.0 specifikacijas.

Įvairiuose testuose tarp serverių, palaikančių servletus, Tomcat visada yra tarp lyderių. Tomcat yra oficiali pavyzdinė servletų ir JSP technologijų realizacija.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Apache Jakarta Tomcat svetainė 

Interneto serveriai
Laisvoji programinė įranga
J2EE
Paprastoji kraujažolė

Paprastoji kraujažolė (Achillea millefolium) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalas. Daugiametis, 10-70 cm aukščio žolinis augalas, šiek tiek apaugęs trumpais plaukeliais. Šakniastiebis plonas, šliaužiantis. Stiebas stačias, viršūnė šakota. Lapai 2-3 kartus plunksniškai suskaldyti, lancetiški, viršutiniai bekočiai, o apatiniai kotuoti. Graižai smulkūs, 4-6 mm skersmens, susitelkę į tankias skėtiškas kekes. Vaisiai plokšti, pailgi, sidabrinės pilkos spalvos.

Auga dirvonuose, ganyklose, pamiškėse, grioviuose, pakelėse, patvoriuose, sausose pievose, auginama soduose ir daržuose. Žydi liepos – spalio mėn.

Rūšis labai dažna. Visos Lietuvoje augančios formos priklauso tipiniam porūšiui subsp. millefolium. Augalas ir piktžolė, ir vaistinis.

Farmakologinės savybės 
Lapuose, stiebuose ir graižuose yra eterinių aliejų. Be to, žolėje yra alkaloidų, organinių rūgščių, tanidų, inulino, asparagino, dervų, karčiųjų medžiagų, karotino, C vitamino, antivėžinio flavonoido Apigenino ir kt. Vartojama sutrinta žolė kraujui iš žaizdos arba nosies sulaikyti, arbata geriama nuo hemorojaus ir kitų ligų. Kraujažolės preparatai vartojami skrandžio opaligei gydyti, įvairiems kraujavimams stabdyti.

Galerija

Šaltiniai 
 Vaistažolės: paprastoji kraujažolė

Astriniai
Vaistiniai augalai
Atlanto chartija

Atlanto chartija – dokumentas, kurį 1941 m. rugpjūčio 14 d. pasirašė JAV prezidentas Franklinas D. Ruzveltas ir Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas Vinstonas Čerčilis. Jis tapo vienu pagrindinių antihitlerinės koalicijos programinių dokumentų, jame buvo susitarta kariauti iki visiško agresorės sutriuškinimo.

Chartija buvo apsvarstyta ir priimta Atlanto konferencijoje „Riviera“, karinėje jūrų bazėje Ardžentija Niufaundlende. 1941 m. rugsėjo 24 d. prie chartijos prisijungė TSRS, Belgija, Čekoslovakija, Graikija, Liuksemburgas, Nyderlandai, Norvegija, Lenkija, Jugoslavija ir generolo Šarlio de Golio vadovaujama Prancūzijos vyriausybė. Šioje chartijoje kalbama apie kolektyvinio saugumo sukūrimą ir taikos išsaugojimą pasibaigus Antrajam pasauliniam karui, nors JAV dar nebuvo įstojusi į karą. 

Atlanto chartija svarbi Lietuvos istorijoje tuo, kad joje buvo įsipareigota atstatyti visas iki karo egzistavusias suverenias valstybes, vadinasi, buvo žadama atkurti ir Baltijos šalių valstybingumą. Atlanto chartija buvo vienas iš pokario partizaninį pasipriešinimą Lietuvoje skatinusių veiksnių, teikęs viltį dėl Vakarų intervencijos.

Vykdydamos prisiimtus Atlanto chartijoje įsipareigojimus šalys pačios galėjo pasirinkti savo valdymo formą. Pasaulyje taikiu būdu atsirado daug nepriklausomų valstybių, Didžioji Britanija neteko daugelio savo kolonijų (pvz., Indijos).

Antrasis pasaulinis karas
JAV istorija
Jungtinės Karalystės istorija
Jungtinės Karalystės teisės šaltiniai
Ginkluotųjų pajėgų teisė
Paskutinės Vilties provincija

Paskutinės Vilties provincija – Čilės provincija (Magelano ir Čilės Antarktidos regionas). Pavadinta pagal Paskutinės Vilties įlanką, kurią vienas kapitonas, ilgai nerasdamas įplaukimo į Magelano sąsiaurį, taip pavadino dėl to, kad tai buvo jo paskutinė viltis, kad tai – tas įplaukimas. Provincija svarbi turizmo atžvilgiu, čia yra Paino Bokštų nacionalinis parkas, kursuoja laivai į Puerto Montą, artimiausias oro uostas – Punta Arenase.

Administracinis suskirstymas 

Provinciją sudaro 2 komunos:
 Puerto Nataleso komuna. Centras – Puerto Natalesas
 Tores del Painės komuna. Centras – Vilja Sero Kastiljas.

Čilės provincijos
Mičiganas

Mičiganas () – 26-oji JAV valstija (nuo 1837 m. sausio 26 d.). Plotas – 250,5 tūkst. km². Valstijos sostinė – Lansingas (Lansing).

Tai vienintelė JAV valstija, išsidėsčiusi dviejuose pusiasaliuose. Valstija yra Didžiųjų ežerų regiono viduryje. Du valstiją sudarantys pusiasaliai sujungti Makinako tiltu per Makinako sąsiaurį.

Šiaurinėje valstijos dalyje dažnos šaltos žiemos, dėl to ji yra mėgstama slidinėtojų. Pietinė dalis pasižymi nuosaikesniu klimatu. Vasarą valstijoje yra visos galimybės užsiimti vandens sportu, buriavimu. Čia yra užregistruota daugiausia laivų tarp visų JAV valstijų.

Iš Mičigano kilę tokie žymūs dainininkai ir muzikantai kaip Madonna, Kid Rock, Eminem, Anthony Kiedis (Red Hot Chili Peppers).

Istorija 

Mičigano valstija įkurta 1837 m. ir įstojo į JAV kaip 26-ta valstija. Tai pirmoji mirties bausmę panaikinusi JAV valstija.

Didžiausi miestai 

2013 m. duomenys

 Detroitas (688 701)
 Grand Rapidsas (192 294)
 Vorenas (134 873)
 Sterlingo aukštumos (131 244)
 An Arboras (117 025)

Geografija

Ekonomika 

Javų, kukurūzų laukai plyti valstijos pietuose, o sodininkystės juosta eina palei Mičigano ežerą (Valstija pirmauja pagal vyšnių auginimą). Daugiausia auginami kukurūzai, po to seka sojų pupelės, obuoliai, morkos ir kitos daržovės. Elnių, meškų medžioklė pritraukia daug turistų.

Pagrindinė valstijos ekonomikos šaka yra automobilių pramonė, nors pastaraisiais metais ji smarkiai smuko. Kitos pramonės šakos valstijoje yra chemikalų, metalų, žemės ūkio produktų apdirbimas. Valstijoje randama gipso, smiltainio, klinčių, druskos, cemento, žvyro. Nors kalnakasybos pramonė sudaro tik mažą pelno dalį valstijoje, ji yra viena iš pagrindinių durpių, bromo, gipso išgavėja šalyje.

Šaltiniai 

JAV valstijos
1749 m.

1749 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

Lietuvoje

Gimtadieniai 
 Lapkričio 10 d. – Motiejus Radvila, kompozitorius, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės veikėjas (m. 1800 m.).

Nedatuota

 Karolis Jelskis, Lietuvos skulptorius, tapytojas (m. 1824 m.).
 Mauricijus Pranciškus Karpis, Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės, 1794 m. sukilimo veikėjas, publicistas.  (m. 1817 m.).

Mirtys 
 Balandžio 6 d. – Pilypas Ruigys, Mažosios Lietuvos filosofas, filologas, tautosakininkas, giesmių eiliuotojas, vertėjas, evangelikų liuteronų kunigas (g. 1675 m.).
 Spalio 1 d. – Jonas Berendas, giesmių vertėjas (g. 1691 m.).

Pasaulyje

Įvykiai 

Nedatuoti
 Haityje prancūzai įkūrė gyvenvietę Port o Prensą, kuri 1804 m. tapo valstybės sostine;
 Rusijoje įkurtas Rostovas prie Dono, nuo 1796 įgavęs miesto teises.

Gimtadieniai 
 Sausio 16 d. – Vitorijas Alfjeris, italų poetas, žymiausias klasicistinės italų tragedijos kūrėjas grafas, kuris parašė 19 tragedijų meilės, šeimos ir politinių kovų temomis (m. 1803 m.).
 Sausio 29 d. – Kristijonas VII, 1766-1808 m. Danijos ir Norvegijos karalius (m. 1808 m.).
 Kovo 23 d. – Pierre-Simon Laplace, prancūzų matematikas, astronomas, atradęs Laplaso transformaciją ir Laplaso lygtį, vienas iš metrinės vienetų sistemos autorių (m. 1827 m.).
 Gegužės 17 d. – Edvardas Dženeris, anglų mokslininkas, išradęs pirmąją vakciną (m. 1823 m.).
 Rugpjūčio 28 d. – Johanas Volfgangas Gėtė, vokiečių rašytojas, humanistas, politikas, mokslininkas ir filosofas. Vienas svarbiausių vokiečių švietimo epochos rašytojų (m. 1832 m.).
 Lapkričio 17 d. – Nicolas Appert, prancūzų išradėjas (m. 1841 m.).

Nedatuota

 Gustavas Bergmanis, latvių evangelikų liuteronų teologas, literatas, kalbininkas, etnologas, švietėjas (m. 1814 m.).

Neaprašyti 

 Sausio 16 d. – Vitorijas Alfjeris (Vittorio Alfieri), italų poetas, žymiausias klasicistinės italų tragedijos kūrėjas grafas, kuris parašė 19 tragedijų meilės, šeimos ir politinių kovų temomis;
 Lapkričio 17 d. – Nicolas Appert (), prancūzų išradėjas, (m. 1841).
Nedatuoti
 Abrahamas Hume, 1813 m. pirmasis aprašęs jo vardu pavadintą mineralą humitą (m. 1838).

Nuorodos 

1749 m.
1814 m.

1814 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

Lietuvoje

Gimtadieniai 
 Kovo 29 d. – Pranciškus Felicijonas Benediktas Jurgis Karpis, Rusijos imperijos valstybės ir švietimo veikėjas, mecenatas.  (m. 1872 m.).
 Balandžio 18 d. – Eustachijus Tiškevičius, grafas, istorikas, kolekcininkas, archeologas, Lietuvos archeologijos pradininkas, Vilniaus laikinosios archeologinės komisijos ir Vilniaus senienų muziejaus steigėjas (m. 1873 m.).
 Rugsėjo 11 d. – Hiacintas Vasiliauskas, Romos katalikų pranciškonų vienuolis, paskutinis Smalėnų vienuolyno vyresnysis (m. 1889 m.).
 Rugsėjo 19 d. – Juozapas Rimkevičius, kunigas, poetas, aušrininkas, lietuviškos spaudos rėmėjas (m. 1901 m.).

Nedatuota

 Aleksandras Polujanskis, Lenkijos miškininkas, Suvalkijos kraštotyrininkas (m. 1866 m.).
 Antanina Tamašauskaitė, 1831 m. sukilimo ir 1863 m. sukilimo dalyvė, rezistentė (m. 1883 m.).

Mirtys 

Nedatuota

 Pranciškus Ksaveras Oginskis, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) karinis ir politinis veikėjas (g. 1742 m.).

Pasaulyje

Gimtadieniai 
 Sausio 17 d. – Liudvikas Mieroslavskis, Lenkijos politikas, generolas, rašytojas, poetas (m. 1878 m.).
 Kovo 9 d. – Tarasas Hryhorovyčius Ševčenka, ukrainiečių poetas, dailininkas, rašytojas (m. 1861 m.).
 Gegužės 30 d. – Michailas Aleksandrovičius Bakuninas, gerai žinomas Rusijos anarchistas (m. 1876 m.).
 Liepos 3 d. – Janis Cimzė, latvių dirigentas, kompozitorius, pedagogas (m. 1881 m.).
 Liepos 19 d. – Samuel Colt, amerikiečių išradėjas (m. 1862 m.).
 Spalio 15 d. – Michailas Jurijevičius Lermontovas, rusų „aukso amžiaus“ poetas, romantinės rusų literatūros atstovas (m. 1841 m.).
 Spalio 26 d. – Stanislavas Mikuckis, lenkų filologas (m. 1890 m.).
 Lapkričio 6 d. – Adolfas Saksas, belgų muzikos instrumentų meistras, saksofono išradėjas (m. 1894 m.).

Mirtys 
 Sausio 27 d. – Johanas Gotlybas Fichtė, filosofas, vokiškojo idealizmo atstovas, Kanto sekėjas, daręs įtaką Vakarų Filosofijai (g. 1762 m.).
 Gruodžio 2 d. – Markizas de Sadas, prancūzų aristokratas ir rašytojas. Savo romanuose vaizduodavo agresyvias, prievartines lytinės elgsenos formas, kurios vėliau pavadintos sadizmu. Daugelį metų praleido kalėjime, kur buvo pasodintas už amoralų elgesį ir lytinius nusikaltimus. Lytinių santykių metu plakdavo ir kitaip kankindavo savo partneres, organizuodavo orgijas. Suklasifikavo tuo metu žinotus lytinius nukrypimus, aprašė daug mechaninių dirginimo priemonių (g. 1740 m.).

Nedatuota

 Gustavas Bergmanis, latvių evangelikų liuteronų teologas, literatas, kalbininkas, etnologas, švietėjas (g. 1749 m.).

Nuorodos 

1814 m.
MacOS

macOS (anksčiau Mac OS X, OS X) – operacinė sistema (OS), skirta „Apple“ bendrovės gaminamiems kompiuteriams, vadinamiems „Macintosh“ („Mac“). Tai vieninteliai kompiuteriai, kuriuose naudojama ši operacinė sistema, nors sistemos branduolys – „Darwin“ dirba ir kitokių architektūrų mašinose (pvz., i386).

Šiuo metu naujausia yra macOS Monterey (12.1). Ji išleista 2021 m.

„Mac OS X“ išleista 2001 m., kai „Apple“, nusipirkusi „NeXT“ įmonę, jos gamintų „NextStep“ ir „OpenStep“ sistemų pagrindu sukūrė iš principo naują operacinę sistemą savo kompiuteriams. Ši operacinė sistema pakeitė ankstesnes „Mac“ operacines sistemas (9-os ir ankstesnių versijų „Classic Mac OS“). „Mac OS X“ sukurta UNIX, visų pirma – „FreeBSD“ pagrindu. Grafinė aplinka sukurta, remiantis „PostScript“ ir „OpenStep“. „Mac OS X“ yra daugiafunkcė OS, kitaip tariant, palaiko daugelio programų ir vartotojų bendrą darbą, tinka ir asmeniniams kompiuteriams, ir darbo stotims, ir serveriams.

Skirtingai nuo ankstesnių „Apple“ operacinių sistemų, „Mac OS X 10.4“ versija tapo suderinama su „Intel“ procesoriais. Ankstesnės operacinės sistemos versijos veikė tik „PowerPC“ procesorius turinčiuose kompiuteriuose.
Mac OS pagrindu sukurtos iOS, tvOS, watchOS operacinės sistemos.

Sistemos architektūra 

„Mac OS X“ yra linija iš dalies priklausančių, grafinių operacinių sistemų, išvystytų, pardavinėtų, ir parduotų „Apple“, iš kurių paskutinis – naudojamas visuose šiuo metu siunčiamose „Macintosh“ kompiuterių. „Mac OS X“ yra sudarytas iš originalaus „Classic Mac OS“, kuris buvo „Apple“ pirminė operacinė sistema nuo 1984 m. Skirtingai nuo jo pirmtako, „Mac OS X“ yra iš UNIX. Operacinė sistema rėmėsi technologija, kuri buvo išvystyta per antrą 1980-ųjų pusę, ir vystėsi iki tol, kol „Apple“ nupirko kompaniją 1997 m. pradžioje. Operacinė sistema buvo išleista 1999 m. kaip „Mac OS X Server 1.0“, su į darbalaukį orientuota versija („Mac OS X v10.0“) buvo išleista 2001 m. kovą. Nuo tada „Mac OS X“ buvo išleisti šeši skirtingi „kliento“ ir „serverio“ leidiniai, naujausias kūrinys „Mac OS X v10.6“, kuris iš pradžių buvo padarytas prieinamu. „Mac OS X“ buvo pavadintas didelių kačių garbei. Serverio leidinys, „Mac OS X Server“, yra architektūriškai identiškas jo staliniam dublikatui, bet paprastai būna „Apple Macintosh“ serverio aparatūros įrangos linijos. „Mac OS X Server“ apima darbo grupės, vadybos ir administracijos programinės įrangos įrankius, kurie aprūpina supaprastintą prieigą prie pagrindinių tinklo paslaugų, apimdamas paštą, perleidžia atstovą, „Sambos server“, LDAP serverį, srities vardo serverį, ir kitus.

Išnašos

Nuorodos 
 macOS 

Apple
Operacinės sistemos
FIFA

Fédération Internationale de Football Association (), dažniausiai žinoma akronimu FIFA – tarptautinė futbolo, salės futbolo ir paplūdimio futbolo valdančioji organizacija. Jos narės yra 209 nacionalinės asociacijos (Jungtines Tautas sudaro 193 valstybės narės). FIFA būstinė yra Ciuriche (Šveicarija), o federacijos prezidentas nuo 2016 m. – Gianni Infantino. FIFA atsakinga už svarbiausių tarptautinių futbolo turnyrų (pagrindinis iš jų – pasaulio čempionatas) organizavimą.

FIFA buvo sukurta 1904 m. kaip organizacija, turėjusi prižiūrėti Belgijos, Danijos, Prancūzijos, Vokietijos, Nyderlandų, Ispanijos, Švedijos ir Šveicarijos futbolo asociacijų veiklą. Šiuo metu FIFA priklauso 209 nacionalinės asociacijos, kurios kiekviena privalo priklausyti vienai iš šešių pasaulio futbolo konfederacijų.

Nors FIFA futbolo taisyklių nekuria (tuo rūpinasi Tarptautinė futbolo asociacijų valdyba), ji yra atsakinga už futbolo renginių ir varžybų rengimą bei jų reklamavimą. Pastaroji veikla generuoja FIFA pajamas iš reklamos. 2013 m. organizacijos pajamos sudarė 1,3 milijardo JAV dolerių.

Pastaruoju metu tarptautiniai žurnalistai tyrėjai bei teisėtvarkos institucijos apkaltino FIFA narius, kai kurių konfederacijų buvusius vadovus bei FIFA vykdomasis komiteto narius sukčiavimu, reketu ir pinigų plovimu, kai viešai buvo iškeltos 2015 m. FIFA korupcijos bylos.

Struktūra 

 AFC – Azija
 CAF – Afrika
 CONMEBOL – Pietų Amerika
 CONCACAF – Šiaurės Amerika, Centrinė Amerika ir Karibų jūros šalys
 OFC – Okeanija
 UEFA – Europa

Nuorodos 

 UEFA-COEFFICIENTS.COM – FIFA World Ranking, Champions League and Europa League statistics
 Oficiali svetainė

Pastabos

Šaltiniai 

FIFA
Ledai

Apie kaimą Kėdainių rajone žr. Ledai (Kėdainiai).

Ledai – iš pieno produktų (pieno, grietinės, grietinėlės) pagamintas ir sušaldytas saldus desertas. Ledais vadinami ir šaldytų sulčių desertai.

Istorija 
Yra kelios legendos apie ledų atsiradimą. Pagal vieną iš jų, Markas Polas pamatė ledus kelionėje po Kiniją ir receptą parsivežė į Italiją, vėliau receptas pervežtas į Prancūziją K. Mediči vestuvėms (1533). Tačiau nėra jokių legendą patvirtinančių įrodymų. Manoma, kad tai galėjo sukurti ledų gamintojai XIX amžiuje. Labai tikėtina, kad ledai iš tiesų atrasti Kinijoje, bet nežinoma kada jie atsirado Vakarų pasaulyje.

Yra žinoma, kad įvairūs šaldyti gaminiai vartoti labai seniai. Pvz., Neronas (37-68 m.) įsakė iš kalnų atvežti ledo ir sumaišyti jį su vaisiais. Taip pat žinoma kad Šang provincijos (Kinija) imperatorius Tangas (618–907) žinojo ledo ir pieno maišymo metodą. Tikėtina, kad žmonės, gyvenę ten, kur būna sniego, labai seniai maišė sniegą su medumi ar kitais natūraliais saldikliais.

Šiuolaikiniai vakarietiški ledai tikriausiai pradėti gaminti XVII amžiaus pradžioje JAV, kur idėją iš Prancūzijos atvežė Bendžaminas Franklinas, pirmą ledų gaminimo įmonę nusipirko Džordžas Vašingtonas, o išpopuliarino Tomas Džefersonas, įtraukęs receptą į savo receptų knygą.

Gaminimas 
Ledai gaminami iš pieno produktų sumaišant juos su saldikliais ir įvairiais priedais. Šaldant masė maišoma, kad susidarantys ledo kristalai būtų kuo mažesni. Šiais laikais tai daroma specialiomis mašinomis, kurios ir šaldo, ir maišo ledų masę. Tradiciškai ledai atšaldomi dedant indą į ledo ir druskos mišinį, kur druska verčia ledą keisti formą (tirpti), tokiu būdu pašalinama daug šiluminės energijos iš šaldomų ledų.

Rūšys 
 eskimo
 plombyras (iš prancūzų vietovės Plombières – les-Bains)
 šerbetas ir kt.

Pieniški valgiai
Desertai
Augalinis aliejus

Augalinis aliejus – aliejaus rūšis, gaunama iš įvairių aliejinių augalų. Jis naudojamas kulinarijoje (salotoms pagardinti, kepimui, gaminant margariną). Kai kurių rūšių aliejai taip pat populiarūs chemijos pramonėje, naudojami gaminant kosmetiką, higienos priemones (muilą, šampūną), naudojami kaip biokuras.

Pasaulinė augalinio aliejaus gamyba 2012 m. siekė beveik 158 mln. tonų. Didžiausią dalį sudarė alyvpalmių aliejus (32 %), sojų aliejus (27 %) ir rapsų aliejus (15 %).

Panaudotas aliejus 
Kepime panaudotas aliejus gali būti surenkamas ir pakartotinai panaudojamas kaip biologinis kuras, gyvūnų maistas ar žaliava gumai, muilui gaminti. Pilant tiesiai į kanalizaciją, toks aliejus gali užkimšti vamzdžius todėl patariama supliti į nereikalingą indą ir išmesti atskirai.  Patekę mažesni kiekiai gali būti sugaudomi kanalizacijoje įrengomis riebalų gaudyklėmis.

Rūšys 

Tarp dažniausiai maistui naudojamų augalinių aliejų yra:
 saulėgrąžų aliejus;
 kukurūzų aliejus;
 alyvuogių aliejus;
 rapsų aliejus;
 sojų aliejus;
 alyvpalmių aliejus.

Šaltiniai
Rykliai

Pleurotremata
 Selachii

Rykliai (Selachomorpha) – kremzlinių žuvų (Chondrichthyes) klasės antbūris.

Jų skeletas sudarytas ne iš kaulo, bet iš kremzlės. Pasaulyje suskaičiuojama daugiau nei 500 ryklių rūšių, o patys rykliai atsirado daugiau nei prieš 350 milijonų metų. Didžioji dauguma ryklių yra plėšrūs. Rykliams būdinga labai gera uoslė, jie taip pat gerai jaučia vibraciją vandenyje.

Ryklių dydis ir išvaizda labai skiriasi. Tarp išlikusių didžiausias ryklys yra bangininis ryklys, kuris yra ir didžiausia žuvis.

Daug ryklių rūšių yra nykstančios, bet kai kurios tebegaudomos maistui arba sportinės žūklės metu.

Žvejyboje sugautam rykliui reikia tuoj pat nudirti odą – kitu atveju jo mėsa bus sugadinta. Pasirodo, tam, kad išlaikytų aplinkos vandens ir savo paties druskingumo balansą, ryklys išskiria šlapimą pro savo odą.

Sistematika 
Išlikę iki mūsų dienų ryklių būriai:
 Būrys: Carcharhiniformes Compagno, 1977 – Katrykliai;
 Būrys: Heterodontiformes L. S. Berg, 1940 – Įvairiadančiai rykliai;
 Būrys: Hexanchiformes F. de Buen, 1926 – Daugiažiauniai rykliai;
 Būrys: Lamniformes L. S. Berg, 1958 – Tikrosios rykliažuvės;
 Būrys: Orectolobiformes Applegate, 1972 – Ūsuotieji rykliai;
 Būrys: Pristiophoriformes L. S. Berg, 1958 – Pjūklarykliai;
 Būrys: Squaliformes Goodrich, 1909 – Dygliarykliai;
 Būrys: Squatiniformes F. de Buen, 1926 – Plokščiakūniai rykliai;

Išnykę ryklių būriai, identifikuoti iš fosilijų:
 Būrys: † Cladoselachiformes Dean, 1909;
 Būrys: † Hybodontiformes Owen, 1846;
 Būrys: † Symmoriida Zangerl, 1981 sin. Symmoriiformes;
 Būrys: † Xenacantiformes Fritsch, 1889 sin. Xenacanthida Glikman, 1964;

Šaltiniai 

Kremzlinės žuvys
Lašišinės

Lašišinės (Salmonidae) – žuvų šeima. Gėlavandenės ir praeivės žuvys. Paplitusios Šiaurės pusrutulyje. Šeima skirstoma į tris pošeimius: tikrosios lašišos (Salmoninae), kiršlinės (Thymallinae; kai kurie sistematikai išskiria į atskirą kiršlinių (Thymallidae) šeimą ir sykinės (Coregoninae). Sykinės nuo tikrųjų lašišų skiriasi šviesesne ir sidabriška kūno spalva, kaukolės sandara, mažesnėmis žiotimis, stambesniais ir lengviau iškrintančiais žvynais.

Lietuvoje yra apie 180 upių, kuriose aptinkami upėtakiai, apie 15 upių, kuriose aptinkamos lašišos ir apie 30 upių, kuriose šiuo metu gyvena kiršliai.

Lietuvos lašišinės žuvys: 
 Atlantinė lašiša (Salmo salar). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
 Upėtakis (Salmo trutta):
 Šlakis (Salmo trutta trutta)
 Margasis upėtakis (Salmo trutta fario)
 Vaivorykštinis upėtakis (Oncorhynchus mykiss)
 Nerka (Oncorhynchus nerka)  
 Arktinis šalvis (Salvelinus alpinus)  
 Amerikinė palija (Salvelinus fontinalis)  
 Taimenis (Hucho)  
 Kiršlys (Thymallus thymallus) 
 Sykas (Coregonus lavaretus). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
 Seliava (Coregonus albula) 
 Čyras (Coregonus nasus) 
 Peledė (Coregonus peled) 
 Muksunas (Coregonus muksun)

Sistematika 
Šeimoje yra 11 genčių ir apie 190 rūšių
 Pošeimis. Coregoninae
 Sykai (Coregonus)
 Apvalieji sykai (Prosopium)
 Baltosios lašišos (Stenodus)
 Pošeimis. Thymallinae
 Kiršliai (Thymallus)  
 Pošeimis. Salmoninae
 Lenokai (Brachymystax)
 Upinės lašišos (Hucho)
 Rytinės lašišos (Oncorhynchus)
 Parahucho
 Paprastosios lašišos (Salmo) 
 Palijos (Salvelinus)
 Salvethymus

Išnašos 

Lašišažuvės
Wig Wam

Wig Wam – norvegų roko grupė.

Moto 
Grupės moto – „Rock'n'Roll is the new schläger“.

Dalyvavimas Eurovizijoje 
Eurovizijos dainų konkurse 2005 m. grupė Wig Wam atstovavo Norvegijai, laimėjusi Norvegijos atrankos turą Melodi Grand Prix. Wig Wam Kijeve užemė 9-ą vietą. Grupė atliko dainą „In My Dreams“ (autorius – Wig Wam gitaristas Teeny).

Diskografija

Albumai 
 2004 – 667.. The Neighbour of the Beast
 2005 – Hard to Be a Rock 'n' Roller
 2006 – Wig Wamania
 2007 – Live In Tokyo
 2010 – Non Stop Rock’n’Roll
 2012 – Wall Street

Singlai 
 2004 – Crazy Things
 2004 – Hard to Be a Rock’n’Roller
 2004 – I Turn to You
 2005 – In My Dreams
 2005 – Bless the Night
 2005 – It’s Hard to Be a Nisseman
 2006 – Gonna Get You Someday
 2006 – Bygone Zone
 2006 – Daredevil Heat
 2007 – At the End of the Day
 2010 – Do Ya Wanna Taste It
 2012 – Wall Street

Roko atlikėjai
Norvegijos atlikėjai
Semionas Čeliuskinas

Semionas Ivanovičius Čeliuskinas (rus. Челюскин, Семен Иванович; apie 1700–1760) – XVIII a. rusų jūrininkas. Kapitonas leitenantas. 1733–1743 dalyvavo Didžiojoje Šiaurės ekspedicijoje. Su V. Prončiščevo, vėliau Ch. Laptevo vadovaujamais būriais tyrinėjo Arkties vandenyno pakrantes i vakarus nuo Lenos žiočių. 1741–1742 ištyrė ir aprašė Taimyro pusiasalio krantus. Pirmasis pasiekė šiauriausią Azijos kyšulį, vėliau pavadintą Čeliuskino kyšuliu.

Čeliuskinas
Nikotinas

Nikotinas (1-metil-2(3-piridil)-pirolidinas C10H14N2) – alkaloidas. Bespalvis lakus, savito kvapo skystis. Ore ruduoja. Gerai tirpsta vandenyje ir organiniuose tirpikliuose. Stipri bazė. Sintetinasi tabake ir kai kuriuose kituose augaluose.

Rūkant tabaką nikotinas veikia žmogaus centrinę nervų sistemą, sukelia trumpalaikę žvalumo būseną (1983 metais Alena Karas nustatė, kad žvalumo būsena tėra nutraukimas abstinencijos jausmo, kurį kūnas jaučia jam valantis nuo suvartoto nikotino). Nikotinas kenksmingas žmogaus organizmui, o vartojant kartu su alkoholiu kelia dar didesnį pavojų sveikatai. Gali sukelti priklausomybę.

Nuodingas: nuo kelių lašų žmogų gali ištikti mirtis dėl smegenų kvėpavimo centro paralyžiaus (200 g tabako nikotino būna ~0,05 g). Mažos dozės skatina nervų sistemos veiklą − pašalindamos abstinencijos sukeliamą dirglumą, didesnės – ją slopina, trikdo kvėpavimą, širdies plakimą, didina kraujospūdį. Iš nikotino gaunama nikotino rūgštis, naudojama kaip insekticidas ir fungicidas.

Pavadinimo kilmė 
Žodis kilo iš prancūzų kalbos nicotine, kuris savo ruožtu kilo nuo prancūzų diplomato Jean Nicot, kuris 1560 m. į Prancūziją iš Portugalijos įvežė tabaką, pavardės.

Alkaloidai
Nuodai
Rūkymas
Kofeinas

Kofeinas (trimetilksantinas) – alkaloidas, psichoanaleptikas. Gaunamas iš kavamedžio (dažniausiai iš Coffea arabica) sėklų, arbatžolių, kolamedžio (Cola) riešutų arba gaminamas sintezės būdu. Balti kristaliniai milteliai. Kofeinas stimuliuoja medžiagų apykaitą, kvėpavimą, kraujotaką. Vartojamas psichiniam ir fiziniam darbingumui gerinti, apsinuodijus kai kuriais narkotikais, širdies darbui paspartinti. Gali būti tablečių pavidalu, įšvirkščiamas į poodį ar raumenis. Tirpsta vandenyje, tačiau virš 88 °C temperatūroje skyla, todėl kofeino turinčias medžiagas plikant verdančiu vandeniu apie 80 % kofeino suyra.

Kofeinas yra natūralus junginys aptinkamas kolos augalo lapuose, kavos pupelėse, arbatos lapuose, guaranoje, kakavoje ir kt. Šių augalų išskiriamo kofeino kiekis priklauso nuo išskyrimo metodo ir nuo išskyros kiekio. Kofeino dedama į gaiviuosius gėrimus, jo yra daugelyje ne vaistinėse perkamų vaistų. Jo kaupimasis žmogaus organizme yra sunkiai numatomas dėl medžiagų apykaitos greičio individualių skirtumų, kai kurie žmonės jam alergiški. Todėl reikia atsargiai vartoti produktus, sudėtyje turinčius šios medžiagos.
Vartojant saikingai − iki 300 mg per parą − neturi neigiamų padarinių sveikatai ir netgi yra naudingas − mažina Parkinsono, demencijos, II tipo diabeto riziką. Tačiau reguliariai vartojant daugiau kaip 100 mg per parą kofeinas gali sukelti priklausomybę.

Kofeinas išskirtas iš kavos 1819 m.

Kofeino kiekis arbatos sudėtyje 
Nustatyta, kad Šri Lankoje auginamose arbatos rūšyse yra 2,5–4,5 % kofeino.
Kofeino kiekis atskirose augalo dalyse yra skirtingas. Pavyzdžiui:
 Pumpuras – 4,7 %
 Pirmasis lapas – 4,2 %
 Antrasis lapas – 3,5 %
 Trečiasis lapas – 2,9 %
 Viršutinė stiebo dalis – 2,5 %
 Apatinė stiebo dalis – 1,4 % kofeino.

Kofeinas yra svarbiausias iš trijų arbatoje esančių metilksantinų: kofeino, teofilino ir teobromino.

Kofeino kiekis arbatos lapuose priklauso ir nuo metų laiko.

Nuorodos 

Alkaloidai
Stimuliantai
Purinai
Paprastoji tuklė

Paprastoji tuklė (Pinguicula vulgaris) – skendeninių (Lentibulariaceae) šeimos augalų rūšis.

Augalas turi lapų skrotelę. Lapų viršutinė pusė šviesiai žalia, su liaukomis. Lapai apie 5 cm ilgio. Liaukų išskiriamame sekrete įklimpsta nutūpę smulkūs vabzdžiai. Vabzdžio judesiai sukelia reakciją lapo audinyje ir lapo kraštas užsiriečia, visiškai apgaubdamas pagautąjį vabzdį. Žiedkočių būna iki 6, kiekvienas tik su vienu melsvu žiedu. Vaisius – apskrita dėžutė.

Augalas įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Auga samaninėse ir šaltiniuotose pelkėse, šlapiose ir užpelkėjusiose pievose, pagrioviuose. Žydi gegužės – liepos mėn. 

Skendeniniai
Filaretai

Filaretai (, „doros mylėtojas“) – slapta studentų organizacija, veikusi Vilniaus universitete 1820–1823 m.

Filaretų draugiją įkūrė ir jai vadovavo filomatų draugijos narys, priklausęs taip pat ir masonams Tomas Zanas. Draugijos narių skaičius siekė 176. Galvota ir toliau plėstis, buvo parengti į filaretus verbuoti numatytų geriausiai besimokančių studentų sąrašai, į kuriuos buvo įtrauktas ir Simonas Daukantas. Tačiau dėl slaptųjų studentų draugijų narių suėmimų, tai nebuvo įgyvendinta. Filaretų draugijai priklausė lietuvių liaudies dainų skelbėjas Vilniaus periodikoje Emerikas Stanevičius. Filaretų draugija buvo suskirstyta į keturias sekcijas: fizikų – matematikų, teisininkų, literatų ir medikų. Sekcijos dalijosi į bendrijas, kurios turėjo vaivorykštės spalvų pavadinimus. Sekcijų sueigos vykdavo du kartus per mėnesį. Nauji nariai buvo priimami tik gavus kitų narių rekomendacijas.

Žymūs filaretai 

 Tomas Zanas
 Jonas Čečiotas
 Pranciškus Jeronimas Malevskis
 Adomas Mickevičius
 Aleksandras Boreika Chodzka
 Ignotas Domeika
Stanislovas Moravskis
 Antonas Edvardas Odyniecas
 Onufrijus Pietraškevičius
 Jozefas Ježovskis
 Jonas Viernikovskis

Lietuvos istorija (1795-1918 m.)‎
Lietuvos studentų organizacijos
Gvinėjos įlanka

Gvinėjos įlanka – Atlanto vandenyno dalis pietvakarių Afrikos pakrantėje. Istoriškai taip susiklostė, kad pietvakarių Afrikos krantas į šiaurę nuo įlankos vadinosi Aukštutine Gvinėja, o į rytus – Žemutine Gvinėja. Gvinėjos vardas davė pavadinimus ir trims valstybėms Afrikoje: Gvinėjai, Bisau Gvinėjai ir Pusiaujo Gvinėjai, taip pat ir Naujosios Gvinėjos salai pietryčių Azijoje.

Įlankos plotas 1,5 mln. km². Didžiausias gylis 6363 m. Šiaurės rytuose dalijasi į 2 įlankas – Biafros ir Benino. Gausu nedidelių vulkaninių salų (Biokas, San Tomė, Prinsipė). Didžiausi uostai: Abidžanas (Dramblio Kaulo Krantas), Akra, Tema, Sekondis-Takoradis (visi – Gana), Lomė (Togas), Lagosas (Nigerija), Librevilis (Gabonas).

Salos 
Gvinėjos įlankoje yra salų, didžiausios iš jų yra pietvakarių ir šiaurės rytų salų grandinėje, kuri suformuoja dalį Kamerūno linijos.

 Anobonas, dar žinomas kaip Pagalu arba Pigalu, – sala, kuri priklauso Pusiaujo Gvinėjai.
 Bobovasi sala – sala vakarinėje Afrikos pakrantėje, priklauso vakariniam Ganos regionui.
 Biokas – sala vakarinėje Afrikos pakrantėje, priklauso Pusiaujo Gvinėjai.
 Koriskas – sala, priklausanti Pusiaujo Gvinėjai.
 Didysis Elobėjus ir Mažasis Elobėjus – dvi salos, kurios priklauso Pusiaujo Gvinėjai.
 San Tomė ir Prinsipė (oficialiai Demokratinė San Tomės ir Prinsipės respublika) – dviejų salų valstybė, buvusi Portugalijos kolonija. Sudaryta iš San Tomės ir Prinsipės salų, kurios viena nuo kitos nutolusios 140 km, o nuo Gabono krantų – apie 225–250 km. Abi salos priklauso Kamerūno ugnikalnių linijai.

Atlanto vandenyno įlankos
Skendenis

Skendenis (Utricularia) – skendeninių (Lentibulariaceae) šeimos vabzdžiaėdžių augalų gentis. Genties pavadinimas iš lotynų k. žodžio utriculus – maišelis; dalis lapų segmentų virtę maišeliais vabzdžiams gaudyti. Po vandeniu esantys lapų maišelių vožtuvai vandenį praleidžia tik į vieną pusę – į vidų. Smulkūs vandens gyvūnai lengvai prasibrauna į maišelį, bet atgal išlįsti jau nebegali ir lieka jame. Vožtuvai glaudžiai susijusę su ilgais tampriais plaukeliais, perduodančiais, bet kokį jaudrumo signalą. Į maišelį patekę vabzdžiai suvirškinami proteolitinio fermento, išskiriamo maišelio vidinės sienelės liaukų.

Auga stovinčiame vandenyje, visiškai neturi šaknų. Daugelis rūšių – iki 30 cm dydžio, nors tokios rūšys kaip Utricularia humboldtii pasiekia 130 cm dydį.

Gentyje yra apie 220 rūšių, daugiausia tropikų srityje. Lietuvoje auga 4 rūšys: 
 Balinis skendenis (Utricularia intermedia)
 Mažasis skendenis (Utriculasria minor)
 Gelsvasis skendenis (Utricularia ochroleuca)
 Paprastasis skendenis (Utricularia vulgaris). Pav.

Skendeniniai