Konstitucinė kontrolė



Konstitucinė kontrolė 

Konstitucija ne tik garantuoja joje įtvirtintą konstitucinę santvarką, pagrindines žmogaus teises ir laisves, tačiau suponuoja ir jos pačios apsaugos būtinumą. Tam, kad būtų įgyvendinamos Konstitucijos funkcijos, reikia užtikrinti konstitucinių normų laikymąsi. Šiam tikslui pasiekti ir susiformavo konstitucinė kontrolė.
Konstitucinė priežiūra (kontrolė) atsirado teisminės praktikos keliu. 1803 m., kai JAV Federalinis Aukščiausiasis Teismas savo sprendime byloje konstatavo, kad neturi juridinės galios joks įstatymas, kuris prieštarauja konstitucijai. Konstitucinė priežiūra iki pat XX a. pradžios formavosi kaip aukščiausiųjų teismų prerogatyva. Tai vyko iki pat Pirmojo pasaulinio karo pabaigos. Po I pasaulinio karo Austrijos mokslininkas H. Kelsen savo veikaluose parengė naują konstitucinės priežiūros sistemą. Jis propagavo specialios institucijos įsteigimą, todėl 1920 m. Austrijoje įsteigtas Konstitucinis teismas, 1921 m. Čekoslovakijoje, 1931 m. Ispanijoje. XX a. pradžia reiškė specialios konstitucinės priežiūros institucijos atsiradimą. Šiandien konstitucinė priežiūra visuotinai pripažįstama ir būtina. Dabar reta valstybė neturi institucijos, vykdančios konstitucinę priežiūrą.
Konstitucijos apsauga yra užtikrinama pagal bendrąją konstitucinę apsaugą ir specialiąją konstitucijos kontrolę. 

Bendroji konstitucijos apsauga – visiems piliečiams, pareigūnams, valstybės valdžios institucijoms tenkanti užduotis. Bendroji konstitucijos apsauga yra pasunkinta konstitucijos keitimo tvarka, apkalta, „stabdžių ir atsvarų“ sistema, parlamentarų ir kitų aukščiausių pareigūnų priesaika, piliečių pareiga nepažeisti kitų piliečių teisių, taip pat svarbus vaidmuo tenka Tautai (Tautos vaidmuo užtikrinant Konstitucijos apsaugą ir Konstitucijoje įtvirtintą santvarką išreikštas konstitucinėje nuostatoje dėl to, kad svarbiausi valstybės ir tautos gyvenimo klausimai sprendžiami referendumu).

Specialioji konstitucinė apsauga (kontrolė) – vykdoma įgyvendinant konstitucinę justiciją, kurios paskirtis – laiduoti konstitucijos viršenybę teisės sistemoje. (Kyla būtinybė tikrinti, ar neperžengtos [tautos atstovų] įgaliojimų ribos). Konstitucinės kontrolės modeliai yra labai įvairūs. Vienas pagrindinių skirstymų yra skirstymas į Amerikietiškąjį ir Europietiškąjį modelį.

Amerikietiškasis modelis 
Konstitucinę priežiūrą galima suprasti kaip visų teismų, taigi ir bendrosios kompetencijos teismų, veiklą, būdingą anglosaksų teisės tradicijai ta prasme, kad gyvuoja sistema, pagal kurią kiekvienas teismas gali ir privalo taikyti Konstituciją šalia kitų aktų, o sprendimas gali būti skundžiamas aukštesniam teismui (nesikreipiama į specialų teismą), taip pasiekiamas Aukščiausiasis teismas. Amerikietiškos konstitucinės kontrolės modelio esmė yra ta, kad teismas, nagrinėdamas  konkrečią  bylą,  gali  pripažinti  teisės  normą,  prieštaraujančią konstitucijai.  Tokiu  atveju  teismas  šios  normos  netaiko  ir  remiasi  kita teisės norma ar teisminiu precedentu. Tačiau teismas teisės normos nepanaikina,   nepripažįsta  negaliojančia.  Nuolat  pasikartojantys  teismų sprendimai tuo pačiu klausimu, ypač jeigu juos aprobuoja aukščiausioji teisminė institucija, virsta teisminiu precedentu, kurio galia iš esmės tolygi įstatymui. Taigi teisės norma „numarinama" ir tokiu būdu eliminuojama iš teisės sistemos. Panaši konstitucinė kontrolė vyrauja Japonijoje, Pakistane, Indijoje, Naujoje Zelandijoje.

Europietiškasis modelis 
Ši  konstitucinės kontrolės  forma  dar  vadinama  austriškuoju  modeliu,  nes  jį  moksliškai pagrindė  žymusis  austras  H.  Kelsen.  Šio  modelio  esmė  yra  ta,  kad konstitucinę kontrolę įgyvendina ne bendrosios jurisdikcijos teismai, bet specialūs  konstituciniai  teismai (daugiausiai paplitę Europos žemyno valstybėse, tačiau nemažai ir kituose (Kolumbijoje, Irake, Egipte, Turkijoje ir kt.)) arba konstitucinės tarybos (Prancūzijoje, Maroke). 

Tradiciniai konstitucinės kontrolės objektai:
 Teisės aktų konstitucingumas
 Konstitucijos pakeitimo konstitucingumas
 Teisinio reguliavimo spragų nekonstitucingumas
 Tarptautinių sutarčių konstuticingumas
 Ginčai dėl kompetencijos tarp valstybės institucijų
 Žmogaus teisių ir laisvių apsauga
 Rinkimų ir referendumų teisėtumas 
 Pareigūnų politinės atsakomybės ir nušalinimo nuo pareigų klausimai
 Ginčai dėl kompetencijos tarp valstybės ir jos regionų
 Politinių partijų ir politinių susivienijimų konstitucingumas
 Konstitucijos interpretavimas

Konstitucinė kontrolė Lietuvoje 
Lietuvos Respublikoje konstitucinę kontrolę vykdo pagal 1992 m. spalio 25 d. Konstituciją įsteigtas europietiškojo modelio specializuotas konstitucinis teismas –  Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas . 

Į Konstitucinį Teismą gali kreiptis:

 dėl įstatymo ar kito Seimo priimto akto – Vyriausybė, ne mažesnė kaip 1/5 visų Seimo narių grupė ir teismai;
 dėl Respublikos Prezidento akto – ne mažesnė kaip 1/5 visų Seimo narių grupė ir teismai;
 dėl Vyriausybės akto – ne mažesnė kaip 1/5 Seimo narių grupė, teismai ir Respublikos Prezidentas.

Literatūra ir šaltiniai
 http://www.lrkt.lt/lt/apie-teisma/teisine-informacija/konstitucinio-teismo-istatymas/126 
 Lietuvos Respublikos Konstitucija https://www.e-tar.lt/portal/lt/legalAct/TAR.47BB952431DA
 Birmontienė Toma, et al., Lietuvos konstitucinė teisė, Vilnius : Lietuvos teisės universiteto Leidybos centras, 2002.
 Baublys, L., et al. Teisės teorijos įvadas. Vilnius: MES, 2010.