joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gintautas Želvys

Gintautas Želvys (, g. 1944 m. balandžio 21 d.) – Rusijos ir Lietuvos muzikinio teatro pedagogas, režisierius. Sankt Peterburgo N. Rimskio–Korsakovo konservatorijos profesorius, Sankt Peterburgo lietuvių bendruomenės veikėjas.

Biografija 
Mokėsi Marijampolės 1–joje vidurinėje mokykloje. 1969 m. baigė Kauno Juozo Gruodžio aukštesniąją muzikos mokyklą. Studijavo Leningrado N. Rimskio–Korsakovo konservatorijoje, kur įgijo pianisto ir operos režisieriaus specialybę. Dėstė Lietuvos konservatorijoje, parašė ir apgynė menotyros mokslų disertaciją apie Jurgio Dvariono kūrybą. 1975 m. paskirtas Lietuvos filharmonijos direktoriumi.

Vėliau pervažiavo gyventi į Leningradą, dirbo N. Rimskio–Korsakovo konservatorijos Operinio ruošimo katedroje. Suteiktas docento, po to – profesoriaus vardas. Paskirtas Vokalo ir režisūros fakulteto dekanu, Konservatorijos prorektoriumi. Šios aukštosios mokyklos teatre režisavo operas: Džiakomo Pučinio „Bohema“, Nikolajaus Rimskio–Korsakovo operą „Caro sužadėtinė“, Piotro Čaikovskio „Jolanta“, Irinos Jelčevos „Riki–Tiki–Tavi“. Kauno muzikiniame teatre pastatė Džoakino Rosinio operą „Sevilijos kirpėjas“. 2006 m. suteiktas Rusijos nusipelnusio meno veikėjo vardas. Apdovanotas Kauno miesto „Santakos garbės ženklu“.

Tais pačiais metais išrinktas Sankt Peterburgo lietuvių bendruomenės pirmininku. 2010 m. jo iniciatyva suburtas Sankt Peterburgo estų, latvių ir lietuvių choras Baltikum.

Šaltiniai
  „Mokyklą prisimenu kaip blogą sapną…“  (Dialogas, 2009, Nr. 46)
 Jurgita Šakienė. Kartu su garbės ženklu atiteko atsakomybė
 Lietuvybės sergėtojas iš Sankt Peterburgo

Nuorodos
 20 лет: период распада или полураспада? Литва без СССР (Interviu su Gintautu Želviu)

Rusijos pedagogai
Lietuvos pedagogai
Rusijos režisieriai
Rusijos lietuvių bendruomenės veikėjai‎
Hot Springso nacionalinis parkas

Hot Springso nacionalinis parkas () – JAV nacionalinis parkas, esantis Arkanzaso valstijoje. Šis parkas 1932 m. buvo įkurtas Jungtinių Valstijų Kongreso. Tai buvo pirmas kartas, kai federalinė vyriausybė atidavė žemės sklypą, kaip poilsio zoną. Populiarios karštosios versmės, manoma, kad jos turi gydomųjų savybių. Tai mažiausias nacionalinis parkas pagal plotą Jungtinėse Amerikos Valstijose. Įrengta daug pėsčiųjų takų ir kempingų.

Hot Springso nacionaliniame parke kurį laiką treniravosi žaidėjai iš Pagrindinės Beisbolo Lygos, gyveno gangsteriai, tokie kaip Al Kaponė, Auklono parke vyko žirgų lenktynės, čia lankėsi ir 42-asis JAV prezidentas Bilas Klintonas. Nacionaliniu parku buvo paskelbtas 1921 m. kovo 4 d.

Karštosios versmės teka iš Hot Springso kalnų, priklausančių Aučitos kalnų slėniui. Parke karštosios versmės per ilgą laiką nepakito, valdžia sugebėjo išsaugoti neužterštą vandenį, nes jo nepanaudojo viešajam naudojimui. Daugiau nei 200 metų šiose versmėse žmonės gydo reumatą ir kitus negalavimus.

„Bathhouse Row“ zona yra paskirta kaip paminklų rajonas, kuriame yra didžiausia pirčių kolekcija Šiaurės Amerikoje.

JAV nacionaliniai parkai
FC Kupiškis

Kupiškio FC „Kupiškis“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kupiškio.

Istorija 
2018 m. sensacija tapo, kad klubas iš niekur siekė dalyvauti Pirmos lygos pirmenybėse.  Klubas nesugebėjo gauti Pirmos lygos licencijos, bet žaidė Pirmoje lygoje išimties tvarka.

Pirmoje lygoje klubui sunkiai sekėsi rinkti taškus. Vienintelė įsimintina pergalė buvo pasiekta Klaipėdoje, kur FK Koralas buvo sutriukšinti nepadoriu rezultatu 12-0. Šios rungtynės buvo pavadintos klounada. vėliau sekė net penkių komandos žaidėjų diskvalifikacija. Kaip įtaraiama, rungtynėse su Panėvėžiu buvo įtakojamas rezultatas.Su šiais futbolininkais klubas atsisveikino. Sezono pabaigoje buvo patirta eilę pralaimėjimų ir komanda užėmė 13 vietą tarp keturiolikos komandų. (Aplenkė tik iš kovos pasitraukusią FK Koralas ekipą.)

2019 m. nesugebėjo licencijuotis Pirmos lygos pirmenybėms, bet dalyvavo išimties tvarka. Tarp 15 dalyvių liko dešimtoje vietoje, o vienu metu buvo pakilę į šeštą vietą, tačiau jos išlaikyti nepavyko.

2020 m. vasario 11 d. Lietuvos futbolo Drausmės komitetas dėl manipuliavimo rezultatais priėmė sprendimą pašalinti „Kupiškis“ iš I LFF lygos, pritaikyti jam sankcijas bei perkelti jį į žemesnę lygą (Antrą lygą). Nubausti penki ekipos žaidėjai, kuriems buvo skirtas draudimas dalyvauti bet kokioje su futbolu susijusioje veikloje iki 6 (šešių) mėnesių bei piniginės baudos nuo 1000 (vienas tūkstantis) iki 2000 (du tūkstančiai) eurų. Baudas už žaidėjų padarytus pažeidimus gaus ir klubas, kurios sieks nuo 1000 (vienas tūkstantis) iki 2000 (du tūkstančiai) eurų už pažeidimą.

Pasiekimai
2017 m. gruodžio 9 d. Juodpėnų sporto salėje vykusiame salės futbolo turnyre 5×5 „Kupiškio kalėdos“ tapo nugalėtojais.

Sezonai 

|}

Sudėtis 
 2019 m. birželio 26 d. Pilna sudėtis:

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

Treneriai 
  Leonardo Iparraguire, 2018 m. 
  Eduards Štrubo, 2019 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Lietuvosfutbolas.lt svetainė

Kupiškis
Kupiškis
Camp d’Esports d’Aixovall

Camp d’Esports d’Aixovall oficialus pavadinimas yra DEVK-Arena – futbolo stadionas Sant Chulija de Lorijos mieste (Andoros valstybėje).

Istorija 
Stadionas priklauso Andoros futbolo federacijai.

Stadiono danga yra natūrali veja (žolė). Aplinkui stadioną yra bėgimo takas.

Talpina 1 000 žiūrovų. Visos vietos sėdimos. 

Namų rungtynes žaidžia įvairūs klubai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Apie stadioną worldstadiums.com 
 Apie stadioną football-stadiums.ru 

Andoros futbolo stadionai
Vojažerių nacionalinis parkas

Vojažerių nacionalinis parkas () – JAV, šiaurinės Minesotos dalyje esantis nacionalinis parkas. Ribojasi su Kanados siena. Rytuose driekiasi tyrai. Įsteigtas 1971 m. Parko teritorijoje telkšo keturi dideli ežerai, iš kurių trys kerta Kanados–JAV sieną (Lietaus, Kabetogamos, Namakano, Smėlio Kyšulio). Parke veisiasi vilkai, juodieji lokiai, briedžiai, baltauodegiai elniai, kanadiniai bebrai, lapės, ūdros, ondatros, amerikiniai baltieji kiškai, šeškai. Taip pat baltagalviai jūriniai ereliai, narai, kormoranai, įv. pelėdiniai paukščiai.

Į parko teritoriją paleoindėnai atklydo apie 8000 m. pr. m. e. atsitraukus ledynui. Vėliau pasirodė medžiotojai-rankiotojai, kurie vertėsi žvejyba ir laukinių ryžių rinkimu. 1688 m. pasirodė pirmieji europiečiai, kailių pirkliai. Ties dabartine Kanados–JAV siena tuo metu gyveno kri ir asiniboinai, kurie iki XVIII a. vidurio apleido apylinkes. 1780 m. odžibviai buvo vieninteliai tenykščiai gyventojai. Jie tiekė kanojas, kailius ir maistą europiečiams. XIX pabaigoje–XX a. pradžioje veikę medkirčiai gerokai pakeitė kraštovaizdį. Beveik nebeliko miškams būdingų sakingųjų bei veimutinių pušų ir kitų brandžių medžių. 1893–1898 m. kilo aukso karštinė, tačiau dėl menkų išteklių pastaroji pramonė greitai nunyko.

Parke vystomas vandens turizmas, užsiimama mėgėjiška žūkle. Taip pat pritaikytas žygeiviams, jame yra 80 km takų, įrengta 175 stovyklavietės, žiemą užšalus ledui vystomas žiemos sporto turizmas.

Nuotraukų galerija 

JAV nacionaliniai parkai
NK Krško

Krško NK – Slovėnijos futbolo klubas iš Krško.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1922 m. Atkūrus šalies nepriklausomybę žaidė žemesniuosiuose divizionuose. Į elito divizioną pateko 2015 m.

Spalvinė gama

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai
 Namuose rungtyniauja žalia apranga.

Pasiekimai

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 RSSSF duomenų bazė

Krško
Teodoro Ruzvelto nacionalinis parkas

Teodoro Ruzvelto nacionalinis parkas () – JAV, Šiaurės Dakotos valstijoje esantis nacionalinis parkas, sudarantis tris bedlendų dalis. Parkas pavadintas 26-tojo JAV prezidento Teodoro Ruzvelto vardu. Per parką teka Misūrio intakas Mažasis Misūris.

2017 m. parką aplankė virš 700 000 lankytojų.

T. Ruzveltas čia pirmą kartą apsilankė 1883 m. medžiojant bizonus. Jau pirmos kelionės metu jam labai patiko laukinė gamta ir jis už 14 000 JAV dolerių nusipirko rančą. Vėliau jis pasistatė dar vieną rančą už 35 mylių nuo Medoros miesto. Būsimas prezidentas labai rūpinosi savo rančomis ir medžioklėmis šiose teritorijose.

Po prezidento mirties 1919 m. buvo pradėtos galimo nacionalinio parko šiose teritorijose paieškos. Iki 1941 m. buvo pastatyti keliai ir infrastruktūra, naudojama ir iki šiol. 1935 m. teritorija tapo Ruzvelto rekreacijos parku, kuris 1946 m. perėjo į Jungtinių Valstijų Žuvų ir Laukinės gamtos tarnybos rankas. 1947 m. ši teritorija tapo Teodoro Ruzvelto memorialiniu nacionaliniu parku (vieninteliu tokio tipo memorialiniu parku). 1978 m. išplėtus teritoriją parkas tapo Teodoro Ruzvelto nacionaliniu parku.

Parkas suteikia galimybę įveikti apie 100 mylių kelių pėsčiomis ar arkliais, taip pat gamtos stebėjimui, užsiimti kempingo veikloms.

Parke sutinkami tokie gyvūnai kaip bizonai, kojotai, pumos, tarpanai, amerikiniai barsukai, elniai vapitis, taip pat virš 180 paukščių rūšių.

Nuotraukų galerija

Šaltiniai 

JAV nacionaliniai parkai
Šiaurės Dakota
2018 m. Australijos Grand Prix

2018 m. Australijos Grand Prix – pirmosios 2018 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko kovo 23-25 dienomis Albert Park trasoje. Tai buvo 23 kartas, kuomet šioje trasoje rengiamas Australijos Grand Prix.

Pirmą kartą Formulėje 1 buvo naudojamos 3 skirtingos DRS zonos.

Kvalifikacija 

Pastabos
  – Daniel Ricciardo gavo 3 starto pozicijų baudą dėl nepakankamo greičio sumažinimo raudonos fazės metu per trečiąją treniruotę.
 – Valtteri Bottas gavo 5 starto pozicijų baudą už pavarų dėžės keitimą.

Lenktynės

Įskaitos po lenktynių 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: pateiktos 5 geriausios vietos.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2018 sporte
DNŠ Zavrč

DNŠ Zavrč – Slovėnijos futbolo klubas iš Zavrčo.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1969 m. Atkūrus šalies nepriklausomybę žaidė žemesniuosiuose divizionuose. 

Į elito divizioną pateko 2013 m. Po trijų sezonų stipriausioje šalies lygoje iškrito į žemesnį divizioną.

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai
 Namuose rungtyniauja balta apranga.

Pasiekimai

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė

Zavrč
NK Dob

Dobo NK – Slovėnijos futbolo klubas iš Dobo. Dėl rėmimo sutarčių dar vadinamas NK Roltek Dob.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1961 m. Atkūrus šalies nepriklausomybę žaidė žemesniuosiuose divizionuose. 

2016/2017 m. Antroje lygoje iškovojo antrą vietą, laimėjo pereinamąsias rungtynes, tačiau nesugebėjo licencijuotis PrvaLiga pirmenybėms.

Spalvinė gama 
Mėlyna ir balta spalvos.

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo sveatinė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE

Dob
NK Radomlje

NK Radomlje – Slovėnijos futbolo klubas iš Radomljės.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1972 m. Atkūrus šalies nepriklausomybę žaidė žemesniuosiuose divizionuose. 

2013/14 m. Antroje lygoje (D2) iškovojo antrą vietą, ir 2014/15 m. sezone debiutavo PrvaLiga pirmenybėse. Liko paskutinėje pozicijoje ir prarado vietą elite. 

2015/16 m. Antroje lygoje (D2) užėmė pirmą vietą antroje pakopoje ir vėl iškopė į elitą. Tačiau 2016/17 m. Pirmos lygos sezonas nesusiklostė sėkmingai ir ekipa liko paskutinėje vietoje. Po sezono buvo perkelti į Antrą lygą.

Pasiekimai

Spalvinė gama 
Juoda ir geltona spalvos.

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai
 Namuose rungtyniauja geltona apranga.

Pasiekimai 
 Antra lyga (D2)
 Nugalėtojai: 2015/16, 2020/21
 Trečia lyga, Vakarų zona (D3)
 Nugalėtojai: 1991/92, 2010/11

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta: 2021 m. liepos 20 d.:

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 Facebook paskyra
 twitter paskyra
 instagram paskyra
 SOCCERWAY
 prvaliga.si
 Transfermarkt

Radomlje
NK Ankaran

Nogometni Klub Ankaran Hrvatini  – Slovėnijos futbolo klubas iš Koperio.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1966 m. Atkūrus šalies nepriklausomybę žaidė žemesniuosiuose divizionuose. 

Į elito divizioną pateko 2017 m. 2017–2018 m. Pirmoje lygoje liko dešimtoje vietoje ir iškrito į Antrą lygą.

2018–2019 m. Antros lygos sezone buvo prasčiausia ekipa, iš šešiolikos dalyvių liko paskutinėje vietoje (šešiolikti).

Klubas susidūrė su finansiniais nepritekliais, o po sezono likviduotas dėl skolų.

Spalvinė gama 
Oranžinė ir balta.

Pasiekimai

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Išnašos

Nuorodos 
 RSSSF duomenų bazė

Ankaran
Šiaurės Kaskadų nacionalinis parkas

Šiaurės Kaskadų nacionalinis parkas () – JAV nacionalinis parkas, esantis Vašingtono valstijoje. Į parko teritoriją patenką Šiaurės Kaskadų kalnai, kurių aukščiausia vieta – Gudo kalnas (2810 m).

Parkas yra daug įvairių gyvūnų rūšių, įskaitant 75 žinduolių rūšis, tokias kaip kojotas, rudoji lūšis, puma, briedis, elnias, ūdra, kalninė ožka ir juodasis lokys.

Pastebėta virš 200 rūšių paukščių, kurios Šiaurės Kaskadų kalnuose poruojasi ir peri. Čia gyvena kilnusis ir baltagalvis erelis, taip pat dėmėtoji pelėda, puošnioji antis ir kai kurios žvirblių rūšys.

JAV nacionaliniai parkai
NK Bled

Bledo NK – Slovėnijos futbolo klubas iš Bledo.

Istorija 
Klubas įkurtas 1938 m. 

Rungtyniavo žemesniuose divizionuose. Dalyvavo šalies futbolo turnyruose.

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Nuorodos 

Bled
Reinyro kalno nacionalinis parkas

Reinyro kalno nacionalinis parkas () – JAV, Vašingtone, esantis nacionalinis parkas. Įkurtas 1899 m.

Parke yra Reinyro kalnas, aukščiausias Kaskadinių kalnų taškas (4 392 m). Pamėgta alpinistų vieta. Parkas gausiai lankomas, jame įrengtos stovyklavietės, pėsčiųjų takai. Stratovulkanas dažniausiai skendi debesyse, ant jo iškrenta daug lietaus ir sniego kritulių. Gausu ledynų. 

Parke sutinkami juodieji lokiai, pumos, meškėnai, kojotai, rudosios lūšys, lapės, elniai vapičiai, elniai, snieginės ožkos, švilpikai, skunsai, amerikiniai baltieji kiškai, ursonai, amerikinės kiaunės, šeškai. Iš paukščių aptinkami kilnieji ereliai, baltagalviai jūriniai ereliai, vištvanagiai, pelėdos, sakalai keleiviai.

Manoma, kad pirmieji indėnai čia pasirodė 8000–4500 m. pr. m. e. Pastaraisiais šimtmečiais apylinkėse nerasta nuolatinių indėnų medžiotojų-rankiotojų gyvenviečių pėdsakų. Spėjama, kad jie čia tik pasirūpindavo maisto ištekliais, atlikdavo ritualus.

Šaltiniai 

JAV nacionaliniai parkai
NK Veržej

Veržėjaus NK – Slovėnijos futbolo klubas iš Veržėjaus.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1963 m. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose.

Spalvinė gama 
Žalia ir balta spalvos.

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai
 Namuose rungtyniauja žalia apranga.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė

Veržej
NK Tabor Sežana

NK Tabor Sežana – Slovėnijos futbolo klubas iš Sežanos.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1923 m. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose.

2019–2020 m. debiutavo Pirmoje lygoje (Slovėnijos aukščiausioje lygoje). Užėmė septintą vietą ir išsaugojo vietą elito divizione.

2020–2021 m. Pirmoje lygoje buvo šešti. 

2021–2022 m. sezone vėl dalyvavo Pirmoje lygoje. 2021 m. liepos 17 d. pirmose sezono rungtynėse nugalėjo čempionų titulą ginančią NŠ Mura ir tapo pirmenybių lyderiais.

Spalvinė gama 
Balta ir raudona spalvos.

Emblemų kaita

Apranga

Namų apranga 
 Namuose žaidžia balta apranga.

Išvykų apranga

Pasiekimai

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Lietuviai 
 Karolis Laukžemis, puolėjas, (2020 m.)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė: nktabor.si
 Facebook paskyra
 twitter paskyra
 YouTube paskyra
 SOCCERWEAY
 Transfermarkt
 FLASHSCORE

Slovėnijos futbolo klubai
NK Brda

NK Brda – Slovėnijos futbolo klubas iš Dobrovo.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1973 m. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose.

Spalvinė gama 
Juoda ir raudona spalvos.

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY

Brda
NK Brežice 1919

NK Brežice 1919 Terme Čatež – Slovėnijos futbolo klubas iš Brežicės.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1919 m. Brežicės komandos žaidė įvairaus lygio pirmenybėse, bet vėliau susidūrė su finansiniais nepritekliais ir buvo išformuota komanda. Klubas likviduotas.

2013 m. atkurtas kaip NK Brežice 1919. Dar žinomas kaip NK Svoboda Brežice. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose.

Spalvinė gama 
Mėlyna ir juoda spalvos.

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Nuorodos 
 RSSF duomenų bazė

Brežice
NŠ Drava Ptuj

NŠ Drava Ptuj – Slovėnijos futbolo klubas iš Ptujaus.

Istorija 
Klubo įkurtas 2004 m. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose. 

2017/2018 m. sezone užėmė Antroje lygoje antrą vietą ir žaidė pereinamosiose rungtynėse, bet jas pralaimėjo ir į elito divizioną nepateko.

Spalvinė gama 
Mėlyna ir balta spalvos.

Sezonai

Slovėnijos varžybos 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė

Drava Ptuj
ND Lendava 1903

Lendavos „Nafta 1903“ – Slovėnijos futbolo klubas iš Lendavos.

Istorija 
1903 m. buvo įkurtas NK Nafta Lendava klubas, tačiau 2011 m. komanda buvo išformuota, o klubas likviduotas.

2012 m. liepos 9 d. buvo įkurtas naujas klubas ir pavadintas ND Lendava 1903.

Spalvinė gama 
Mėlyna ir balta spalvos.

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai
 Namuose žaidžia mėlyna apranga. 

 Aprangų gamintojai
 2021/22 m. (šiuo metu) Puma;

Sezonai 

|}

Taip pat skaitykite 
 NK Nafta Lendava

Nuorodos 
 Klubo svetainė
 SOFASCORE

Lendava 1903
NŠ Mura

NŠ „Mura“ – Slovėnijos futbolo klubas iš Murska Sobotos.

Istorija 
2005 m. buvo įkurtas ND Mura 05 klubas, tačiau 2012 m. komanda buvo išformuota, o klubas likviduotas.

NŠ Mura įkūrimas 2012 m. 
2012 m. vasarą buvo įkurtas naujas klubas ir pavadintas NŠ Mura. 

2017/2018 m. sezone debiutavo Antroje lygoje ir tapo nugalėtojais, tuo pačiu užsitikrino galimybę dalyvauti Pirmoje lygoje.

2020–2021 m. sezone tapo šalies čempionais ir iškovojo galimybę kovoti 2021/22 m. čempionų lygoje. Atranka klubui baigėsi po antrojo kvalifikacinio etapo ir jie turėjo galimybę žaisti Europos lygoje.

2021/22 m. Europos lygos trečiojo etapo atrankos pirmosios rungtynės Slovėnijoje, kurios įvyko 2021 m. rugpjūčio 5 d. tarp Vilniaus „Žalgirio“ ir „Mura“ ekipų baigėsi be įvarčių 0–0. Atsakomosios rungtynės vyko 2021 m. rugpjūčio 12 d. Vilniuje. Žalgiriečiai pralaimėjo minimaliu skirtumu 0:1 ir Slovėnų klubas pateko į grupių etapą. Lietuviams kovos Europos lygoje baigėsi.

Spalvinė gama 
Juoda ir balta spalvos.

Emblema ir jos pokyčiai

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai
 Namuose žaidžia juoda balta apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Lietuviai 
  Domantas Šimkus, nuo 2022 m.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė: nsmura.si
 Facebook paskyra
 instagram paskyra
 twitter paskyra
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 YouTube kanalas

Slovėnijos futbolo klubai
ND Ilirija 1911

ND Ilirija 1911 – Slovėnijos futbolo klubas iš Liublianos.

Istorija 
1911 m. buvo įkurtas klubas, turi senas tradicijas. 

Nepriklausomoje šalyje laimėjimais pasigirti negali. Dalyvavo žemesniųjų divizionų kovose.

Spalvinė gama 
Žalia ir balta spalvos.

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOFASCORE

Ilirija 1911
NK Bravo

NK Bravo – Slovėnijos futbolo klubas iš Liublianos.

Istorija 
Klubas įkurtas 2006 m. Žaidė žemesniųjų pakopų pirmenybėse.

Spalvinė gama 
Mėlyna ir geltona spalvos.

Emblemų kaita

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė: nk-bravo.si
 Facebook paskyra
 instagram paskyra
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 SOFASCORE
 FLASHSCORE

Slovėnijos futbolo klubai
Revelstoko kalno nacionalinis parkas

Revelstoko kalno nacionalinis parkas (; ) – Kanadoje, Britų Kolumbijoje esantis nacionalinis parkas. Įkurtas 2014 m. Greta driekiasi Ledyno nacionalinio parko teritorija.

Parke saugomas unikalus Selkirko kalnų drėgnojo vidutinių platumų miško kraštovaizdis. Jame veši retos didžiosios tujos, cūgos. Parke sutinkami nykstantys miškiniai karibu, taip pat kanadinės lūšys, rudosios lūšys, vilkai, kojotai, juodieji lokiai, grizliai, lapės, erniai, briedžiai, snieginės ožkos, amerikinės kiaunės.

Kanados nacionaliniai parkai
Gvaji Hanaso nacionalinis parkas

Gvaji Hanaso nacionalinis parkas () – nacionalinis parkas Kanadoje, Britų Kolumbijos valstijoje. Gvaji Hanaso nacionalinis parkas apima 138 salų archipelagą, iš kurių didžiausia Morsbio sala. Įkurtas 1988 m.

Maždaug 90 % Gvaji Hanaso teritorijos yra padengta mišku, 9 % – tundra. Likusį 1 % sudaro ežerai ir pelkės.

Salos flora ir fauna vystėsi tūkstančius metų. Čia rūšys skiriasi nuo kitų Žemėje esančių rūšių. Gyvūnų rūšys buvo įvestos neseniai, pvz., sitkiniai elniai, šermuonėliai, ruoniai, voverės ir bebrai.

Gvaji Hanaso vakarinėje teritorijoje kasmet iškrenta apie 4000 mm kritulių. Rytinėje pakrantėje dominuoja pakrančių atogrąžų miškai. Dėl to čia puikiai galėjo vystytis įvairios augalų rūšys. Čia auga didžioji tuja, cūga, kaliforninė cūga, sitkinė eglė.
Saulius Sidaras

Saulius Alfonsas Sidaras,  (g. 1941 m. lapkričio 1 d. Salomiškio kaime, Kaišiadorių raj.) – Rusijos geologas, tremtinys ir rašytojas.

Biografija
Augo ūkininkų šeimoje, kurią 1948 m. pagal NKVD operaciją „Vesna“  nuspręsta ištremti iš Lietuvos TSR. Suėmimo metu tėvas bandė bėgti, bet buvo nušautas. Likę šeimos nariai atsidūrė Krasnojarsko krašto Jenisejaus rajono Jarcevo kaime. Motina nuo patirtų išgyvenimų netrukus mirė. 

Globojamas aštuoneriais metais vyresniojo brolio, Saulius baigė septynmetę mokyklą ir Kansko kalnų technikumą. 1967 m. Krasnojarsko kalnakasybos institute įgijo geologo diplomą. Dalyvavo skaitlingose ekspedicijose Tuvoje, Chakasijoje, Jakutijoje, Evenkijoje, Sajanuose ir kt. Sibiro bei Tolimųjų Rytų vietovėse. Tyrė ir nukritusio Tunguskos meteorito paleomagnetinį poveikį.  Teko nemažai laiko praleisti laukinėje gamtoje, todėl kalnų slidinėjimo ir nusileidimo srauniomis upėmis profesiniai įgūdžiai ilgam tapo aistringu pomėgiu. 

Vėliau dirbo Krasnojarsko geologijos instituto Analitinės laboratorijos vedėju. Mokslinio domėjimosi sritis – paleomagnetiniai ir izotopiniai tyrinėjimai, geologinių žemėlapių sudarymas. Parašė virš 40 mokslinių darbų, septynias monografijas. 1980 m. apgynė disertaciją geologijos–mineralogijos mokslų kandidato vardui gauti. Apdovanotas Gelmių žvalgo garbės ženklu (1999 m.) ir  jubiliejiniu ženklu 300 metų Rusijos kalnų geologijai (2000 m.).  

Sukaupė unikalių akmenukų kolekciją, iš jų pagamintus meniškus darbus eksponavo parodoje Krasnojarsko valstybinėje bibliotekoje. Išėjęs į užtarnautą poilsį aktyviai dalyvauja Krasnojarsko krašto Lietuvių kultūros draugijos veikloje, vadovauja lituanistinei mokyklai. Parašė kelias knygas tremties ir Sibiro tematika. Fotografuoja, kartu su žinomu fotomenininku Antanu Sutkumi Krasnojarsko Tautinių kultūrų centre 2007 m. surengė parodą „Lygumų Lietuva“.

Bibliografija 
 Два берега = Du krantai // [Cоставитель С.Д. Сидарас]. – Красноярск: Красноярское общество литовской культуры „Lituanica“, 2007 
 Ускользающий горизонт // Саулюс Сидарас [ред. Р. Раценас]. – Красноярск: Saulutė, 2009
 Окно в сказку // Саулюс Сидарас – Красноярск, 2012
 Saulius Sidaras. Vis tolstantis horizontas. – Vilnius: Margi raštai, 2016

Išnašos

Šaltiniai 
 Sauliaus Sidaro biografija 
 Саулюс Сидарас 
 Сидарас Саулюс-Альфонсас Доминикович (1941)
 Danutė Klumbytė. Naujas memuarų adresatas // „Mokslo Lietuva“, 2010 m. gegužės 15 d. Nr. 9 (431) 
 Alma Vijeikytė. Nauja prof. Sauliaus Sidaro knyga // bernardinai.lt
 

Rusijos geologai
Lietuvos rašytojai
Rusijos lietuviai
Lietuvos geologai
Pietų Afrikos ledo ritulio lyga

Pietų Afrikos ledo ritulio lyga () – aukščiausia Pietų Afrikos ledo ritulio lyga.

Dabartinės komandos 
 Capitals de Pretoria
 Kings du Cap
 Wildcats de Gauteng

Čempionai 
1962: Lions Johannesburg
1963: Nevyko
1964: Wembley Lions Johannesburg
1965: Swiss Bears Johannesburg
1966: Swiss Bears Johannesburg
1967: Nevyko
1968: Swiss Bears Johannesburg
1969: Canadian Hush Poppies Johannesburg
1970: Maple Leafs Johannesburg
1971: Edelweis Johannesburg
1972: Swiss Bears Johannesburg
1973: Swiss Bears Johannesburg
1974: Jungle Jets Johannesburg
1975: Jungle Jets Johannesburg
1976: Maple Leafs Johannesburg
1977: Maple Leafs Johannesburg
1978: North Stars Pretoria
1979: Flyers Roodenpoort
1980: Flyers Roodenpoort
1981: Flyers Roodenpoort
1982: Bullets Benoni
1983: North Stars Pretoria
1984: North Stars Pretoria 
1985: Johannesburg Bullets
1986: Flyers Roodenpoort

1987: Flyers Johannesburg
1988: Flyers Johannesburg
1989: Johannesburg Bullets
1990: Johannesburg Bullets
1991: Flyers Roodenpoort
1992: Flyers Roodenpoort
1993: Flyers Roodenpoort
1994: Can-Ams Johannesburg
1995: Can-Ams Johannesburg
1996: Can-Ams Johannesburg
1997: Pretoria Capitals
1998: Pretoria Capitals
1999: Wildcats Krugersdorp
2000: Wildcats Krugersdorp
2001: Ama-Horney Pretoria
2002: Wildcats Krugersdorp
2003: Wildcats Krugersdorp
2004: Nevyko
2005: Ama-Horney Pretoria
2006: Warriors Pretoria
2007: Wildcats Krugersdorp
2008: Scorpions Kempton Park
2009: Scorpions Kempton Park
2010: Gauteng
2011: Gauteng Miners
2012: Cape Town Penguins
2013: Cape Town Penguins
2014: Pretoria Capitals
2015: Kempton Park Wildcats
2016: Kempton Park Wildcats
2017: Kempton Park Sabres

Ledo ritulio lygos
Pietų Afrikos Respublikos sportas
Brazilijos ledo ritulio lyga

Brazilijos ledo ritulio lyga – aukščiausia Brazilijos ledo ritulio lyga. Išardyta 2010 m.

Čempionai 
2008 : Sociedad Hipica de Campinas
2009 : Sociedad Hipica de Campinas
2010 : Sociedad Hipica de Campinas 

Ledo ritulio lygos
Brazilijos sportas
Meksikos ledo ritulio lyga

Meksikos ledo ritulio lyga – aukščiausia Meksikos ledo ritulio lyga.

Dabartinės komandos 
 Mayan Astronomers
 Teotihuacan Priests
 Aztec Eagle Warriors
 Zapotec Totems

Čempionai 
 2011 – Teotihuacan Priests

 2007 – Osos de San Jeronimo
 2006 – Lomas Verdes
 2005 – Jurassics San Jeronimo
 2004 – Lomas Verdes
 2003 – nežinoma
 2002 – Distrito Federal V.H.
 2001 – Distrito Federal V.H.
 2000 – Distrito Federal V.H.
 1999 – D.F. Sportica
 1991–98 – nežinoma
 1990 – Association del Estado Nuevo León
 1989 – Association del Estado del México

Ledo ritulio lygos
Meksikos sportas
Kinijos ledo ritulio lyga

Kinijos ledo ritulio lyga – aukščiausia Kinijos ledo ritulio lyga.

Čempionai 
 2017: Nevyko
 2016: Nevyko
 2015: Qiqihar 1
 2014: Harbin
 2013: Qiqihar 1
 2012: Qiqihar
 2011: Harbin
 2010: Qiqihar
 2009: Qiqihar
 2008: Qiqihar
 2007: Harbin
 2006: Qiqihar
 2005: Qiqihar
 2004: Qiqihar
 2003: Harbin
 2002: Harbin
 2001: Qiqihar
 2000: Qiqihar
 1999: Harbin
 1998: Qiqihar
 1997: Qiqihar
 1996: Qiqihar
 1995: Qiqihar
 1994: Qiqihar
 1993: Qiqihar
 1992: Nevyko
 1991: Nei Menggol
 1990: Nevyko
 1989: Harbin
 1988: Changchun
 1986: Harbin
 1984: Harbin
 1983: Jiamusi
 1979: Qiqihar
 1977: Harbin
 1976: Harbin
 1975: Harbin
 1974: Tsitsikhar
 1973: Harbin
 1972: Heilungkiang
 1963-1971: Nevyko
 1962: Qiqihar

Ledo ritulio lygos
Kinijos sportas
Honkongo ledo ritulio lyga

Honkongos ledo ritulio lyga – aukščiausia Honkongo ledo ritulio lyga.

Čempionai 
 2017: Hexagon
 2016: HKIHA
 2015: Penguins
 2014: Golden Castle
 2013: Golden Castle
 2012: Coors Light
 2011: Penguins
 2010: HKGFM
 2009: Returning Hope
 2007: Sam Wai
 2005: Hong Kong 3
 2001: Distacom Devils
 2000: Nike Jets
 1999: Bud Gold
 1998: Dharmala Jets
 1997: Dharmala Jets

Ledo ritulio lygos
Honkongo sportas
NK Fužinar Ravne

NK Fužinar Ravne – Slovėnijos futbolo klubas iš Ravnės. Dar žinomas Fužinar Vzajemci pavadinimu.

Istorija 
1937 m. buvo įkurtas klubas, turi senas tradicijas. Nepriklausomoje šalyje laimėjimais pasigirti negali. Dalyvavo žemesniųjų divizionų kovose.

Emblema

Spalvinė gama 
Mėlyna ir raudona spalvos.

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 SOFASCORE
 Twitter paskyra
 YouTube patformae

Fužinar Ravne
Leokadija Saikauskaitė-Mačiūnienė

Leokadija Saikauskaitė-Mačiūnienė (1903 m. spalio 4 d. Armėnijoje – 2003 m. balandžio 28 d. Fairfielde, Kentukio valstija, JAV) – Lietuvos baleto šokėja.

Biografija 
Gimė Rusijos imperijos kariuomenės lietuvio karininko tėvo ir baltarusės motinos daugiavaikėje šeimoje. Sajauskai persikėlė gyventi į Gruziją, Tbilisyje Leokadija lankė privačią gimnaziją. 1920 m. šeima grįžo į Lietuvos Respubliką. L. Saikauskaitė Kaune lankė Olgos Dubeneckienės baleto studiją. 1923 m. ištekėjo už karininko Vytauto Matulionio. Santuoka buvo nesėkminga ir trumpa.

1925 m. L. Matulionienės vardu priimta į Valstybės teatro baleto trupę. Leo Delibes’o „Kopelijoje“ ji sukūrė Franco ir Svanildos draugės vaidmenį; Piotro Čaikovskio „Gulbių ežere“ – Odetos draugę; Riccard’o Drig’o „Arlekinadoje“ – Likimo fėją; Piotro Čaikovskio „Spragtuke“ – Arabų šokio atlikėją. Be išvardytų vaidmenų ji šoko baletuose: Johann’o Strauss’o „Išdykėlės“, Rikardo Drigo „Užburtoji fleita“, Peter’io Ludwig’o Hertel’io „Tuščias atsargumas“. Jos pavardė minima ir kitose teatro programose – operų Jacques’o Offenbach’o „Perikola“ ir Fromental’io Halévy „Žydė“ pastatymuose.

1928 m. susituokė su inžinieriumi ir Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoju Aleksandru Mačiūnu. 1930 m. jiems gimė dukra Nijolė, o 1931 m. – sūnus Jurgis (išaugęs žinomu JAV menininku ir tapęs vienu iš Fluxus judėjimo pradininkų). Nuo 1934 m. kartu su besigydančiais vaikais L. Mačiūnienė pusantrų metų gyveno Šveicarijoje. Ir šioje šalyje ji šoko scenoje – dalyvavo labdaros veikloje.

1944 m. Mačiūnų šeima pasitraukė į Vokietiją, o 1948 m. persikėlė į JAV. 1954 m. mirė vyras, nuo 1964 m. ji dirbo Rusijos Laikinosios vyriausybės vadovo Aleksandro Kerenskio mašininke. Jau būdama garbingo amžiaus, Lietuvos periodinėje spaudoje Leokadijos (Lilės) Saikauskaitės-Mačiūnienės vardu paskelbė prisiminimus apie vyrą ir sūnų. Jos dienoraščių pagrindu išleista knyga (T. Sakalauskas, „Žiūrėjimas į ugnį“. – Vilnius: Baltos lankos, 2002).

Šaltiniai 
 Helmutas Šabasevičius. Dėl „Nežinomos balerinos autobiografijos“ // Šiaurės Atėnai, 2014-09-16
 Edukacinio užsiėmimo „Fluxus“ metodinė medžiaga
 Šarūnas Monkevičius. Žarijų žarstymas // 7 Meno dienos, 2002
 Jurgis Mačiūnas

Lietuvos baleto artistai
JAV lietuviai
SK Černolice

SK Černolice – Čekijos futbolo klubas iš Černolicės.

Istorija 
1933 m. įkurtas klubas. 

Jame savo karjerą pradėjo garsus čekų futbolininkas Luděk Macela. Už jaunimo komandą žaidė 1958–1962 m. Yra aštuonis kartus kovojęs už Čekoslovakijos futbolo rinktinę.

Klubas žaidžia regioninėse pirmenybėse. 2018 m. kovo 24 d. I.A třída skupina A pirmenybėse tarp 16 dalyvių buvo 15–iolikti.

Spalvinė gama 
Žalia ir balta spalvos.

Sezonai 

|}

Sudėtis 
2018 m. kovo 24 d.
 Nežinoma.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficilali klubo svetainė

 YouTube kanale

Černolice
Zenta Irena Tenisonaitė-Hellemans

Zenta Irena Tenisonaitė–Hellemans (; 1925 m. sausio 10 d. Stalge (dab.Plungės raj.) – 2001 m. kovo 11 d. Edegeme) – Belgijoje gyvenusi lietuvių poetė, vertėja ir dailininkė.

Biografija 
Gimė ir augo žinomo Lietuvos miškininko Aleksandro Tenisono šeimoje, tėvas paruošė ją mokslui Telšių gimnazijoje. Sėkmingai išlaikiusi brandos egzaminus, ji studijavo mediciną Vytauto Didžiojo universitete. 1941 m. liepos mėn. 19 d., Telšiuose, jos motina Aldona Tenisonienė Lietuvos Respublikos vardu nuteista mirtimi.  Artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui, 1944 m. su tėvu pasitraukė į Vokietiją ir glaudėsi pabėgelių stovyklose. Ištekėjusi už flamando Georg'o Hellemans'o, 1945 m. gruodžio mėn. persikėlė gyventi į Belgiją.

Kūryba 
Dar būdama gimnaziste susidomėjo poezija, jos eilėraščiuose vyravo meilės tema. Jau iš Antverpeno siuntė savo kūrybą į lietuvių išeivių leidinius: „Pradalges“, „Laiškus lietuviams“ ir kt. Skelbė ne tik eilėraščius, bet ir vertimus, literatūrinius straipsnius. Išleido kelias knygas pasirašydama Zenta Tenisonaitė arba Zenta Tenison.  

Kartu gyveno tėvas, kuris taip pat bendradarbiavo lietuviškoje emigrantų spaudoje. Jis vertė grožinę literatūrą į lietuvių ir flamandų kalbas, išleido prisiminimų knygą „Žemaitijos girių takais“. Savo ir tėvo kūrybinį palikimą Zenta Tenisonaitė perdavė Maironio lietuvių literatūros muziejui Kaune. 

1981 m. Z.Tenisonaitė–Hellemans pradėjo mokytis piešti ir tapyti, sukurtus paveikslus demonstravo ir Lietuvoje.

Bibliografija
 Brief van Zenta Tenison aan Gerrit Kamphuis 23 KAMP Correspondentie, 1970
 Pavasaris ir aš: eilėraščiai. – London: Nida, 1973 
 Šviesos iliuzijos. – London: Nida, 1975 (Viršelį piešė pati autorė)
 Tretieji vainikai: lietuvių poezija išeivijoje 1944–1974. (Išspausdinti ir keli Zentos Tenisonaitės eilėraščiai) – Chicago (Ill.): Dialogas, 1975
 Vieniši vėjo vaikai. – London: Nida, 1979

Vertimai
 Een steen heeft geen hart. – Brugge: Orion-Desclée de Brouwer, 1971 (Lietuvių poetų antologija)
 XX-jo amžiaus Nederlandų poezijos rinktinė. – London: Nida, 1973
 Felix Timmermans. Adagio (Eilėraščiai). (Mecenatas – Ministerie van Nederlandse Cultuur, parėmė  Lietuvos miškininkų draugija išeivijoje.) –  Brussel: 1980

Išnašos

Šaltiniai
 Zenta Tenisonaite, Hellemans

Nuorodos: Zentos Tenisonaitės eilėraščiai, 
 paskelbti leidinyje „Laiškai lietuviams“, 1972 m. Nr. 8;
 paskelbti leidinyje „Laiškai lietuviams“, 1974 m. Nr. 1.

Lietuvos poetai
Lietuvos vertėjai
Belgijos lietuviai
Malaizijos ledo ritulio lyga

Malaizijos ledo ritulio lyga – aukščiausia Malaizijos ledo ritulio lyga.

Čempionai 
2012: Asian Tigers Kuala Lumpur
2011: Asian Tigers Kuala Lumpur
2010: Kuala Lumpur Cobras
2009: Kuala Lumpur Cobras
2008: Kuala Lumpur Fangs
2007: Inferno Ice Kuala Lumpur
2006: Kuala Lumpur Wildcats
2005: Inferno Ice Kuala Lumpur
2004: Metro Wildcats
2003: Kuala Lumpur Blackhawks
2002: Kuala Lumpur Devils

Ledo ritulio lygos
Malaizijos sportas
Baltarusijos geležinkeliai

Baltarusijos geležinkeliai (BCh) (, ) – Baltarusijos valstybinė geležinkelių įmonė. Ji valdo visus geležinkelio transporto tinklus Baltarusijoje. 2005 m. įmonėje dirbo 112 173 žmonės.

Apžvalga 
Įmonė buvo įkurta 1992 m. po Sovietų sąjungos žlugimo. Administruoja 5512 km ilgio geležinkelius su rusiškąja vėže. Geležinkelių pagrindinė stotis yra Minsko terminalas.

Baltarusijos geležinkeliai yra pavaldūs transporto ministerijai ir 2010 m. buvo sudaryti iš 84 organizacijų, 46 įmonių, 38 institucijų ir 7 gamyklų. Geležinkelių tinklas yra padalintas į 5 skyrius: Minsko, Baranovičių, Bresto, Gomelio, Mogiliavo ir Vitebsko.

Technika 
Elektriniai lokomotyvai
 ChS4t; Co’Co' elektrinis lokomotyvas
 VL80, BCG-1; (Bo’Bo')-(Bo’Bo') lokomotyvai

Dyzeliniai lokomotyvai
 M62, TE10, TE116, TEP60, TEP70, ChME3; Co’Co' dyzeliniai elektriniai lokomotyvai
 TGK2; dviejų ašių dyzelinis lokomotyvas

Galerija

Šaltiniai 

Baltarusijos geležinkeliai
Stanelių šv. Kazimiero koplyčia

Stanelių šv. Kazimiero koplyčia – Plungės šv. Jono Krikštytojo parapijos koplyčia,  stovinti Stanelių kaime (Paukštakių sen.), Plungės rajone, 250 m į pietryčius nuo kelio . 

Koplyčia įrengta 2011 m. buvusio vaikų darželio pastate. Jai yra suteikti tituliniai šv. Kazimiero atlaidai. Kiekvieną sekmadienį vyksta šv. Mišios, kurias aptarnauja Plungės klebonas.

Istorija 

2011 m. lapkričio 11 d. įvyko Žlibinų kultūros centro Stanelių filialo atidarymas po atliktų rekonstrukcijos ir viešosios infrastruktūros darbų. Visi susirinkusieji buvo pakviesti į tame pačiame pastate įsikūrusią koplyčią. Klebonas Julius Meškauskas ją pašventino ir pranešė naujieną – koplyčiai suteiktas šv. Kazimiero vardas ir gautas paties Popiežiaus palaiminimas septynerius metus atlikti titulinius atlaidus. 

2013 m. kovo 3 d. buvo pašventinta šv. Kazimiero skulptūra.

Šaltiniai 

Plungės rajono koplyčios
Ryškėnų šv. Brunono Kverfurtiečio koplyčia

Ryškėnų šv. Brunono Kverfurtiečio koplyčia – naujai įrengta katalikų koplyčia, stovinti Ryškėnų kaime, Telšių rajone, paribyje su Telšių pietiniu pakraščiu, netoli kelio . Priklauso Žarėnų šv. vyskupo Stanislovo parapijai. 

Koplyčia pavadinta šv. Brunono Kverfurtiečio vardu. Įrengta 1996 m. buvusių kultūros namų pastate. Vyksta sekmadieninės šv. Mišios, kurias aptarnauja Žarėnų klebonas.

Istorija 

2016 m. rugsėjo 4 d. Ryškėnų bendruomenė paminėjo Šv. Brunono Kverfurtiečio koplyčios įsteigimo 20-metį. Ta proga buvo suremontuotos koplyčios patalpos. Daugelį koplyčios remonto darbų atliko patys parapijiečiai. Lėšomis prisidėjo gyventojai, savivaldybė, vietos verslininkai. Šv. Mišias aukojo klebonas monsinjoras Rimantas Gudlinkis, kuriam Ryškėnai buvo pirmoji darbo vieta.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Kryžiaus kelio stotys Ryškėnų šv. Brunono koplyčioje (nuotraukos)
 Ryškėnuose paminėtas koplyčios 20-metis

Telšių rajono koplyčios
Pranas Žebriūnas

Pranas Žebriūnas (Žebrauskas) (1901 m. gegužės 20 d. Telšių aps., Alsėdžių vlsč., Paežerių kaime – 1981 m. balandžio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos kariuomenės karininkas.

Biografija 
Baigęs Skuodo progimnaziją nuo 1921 m. mokėsi Karo mokykloje Kaune, su kitais kariūnais dalyvavo Klaipėdos sukilime. Po mokyklos baigimo 1923 m. suteiktas pėstininkų leitenanto laipsnis. 

Tarnavo Penktajame pėstininkų Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Kęstučio pulke Aukštojoje Panemunėje.
1925–1927 m. dirbo Lietuvos šaulių sąjungoje (toliau LŠS) Kaune,  1927–1930 m. skiriamas LŠS IV rinktinės vadu Tauragėje, kartu dėstė kūno kultūros ir karinio rengimo disciplinas Tauragės aukštesniojoje komercijos mokykloje. 1928 m. suteiktas vyr. leitenanto laipsnis. 1930–1933 m. grįžo į darbą LŠS Kaune. Vėliau tarnavo Lietuvos Kariuomenės Generaliniame štabe, 1935 m. suteiktas kapitono laipsnis. 1939 m. Valstybinėje egzaminų komisijoje prie Švietimo ministerijos įgijo brandos atestatą.

1940 m. spalio 9 d. iš kariuomenės atleistas, kurį laiką Telšių apskrities savivaldybėje dirbo draudimo inspektoriumi. Dalyvavo Birželio sukilime, vėliau Telšių komendantūroje tarnavo raštvedžiu. Po to dirbo Telšių apsk. savivaldybės administracijoje. Nuo 1944 m. kovo mėn. – Vietinės rinktinės Telšių apsk. komendantūros raštvedys. 

Pokaryje trumpai mokytojavo Telšių gimnazijoje. 1945 m. sausio 6 d. sovietinių organų suimtas ir nuteistas dešimčiai metų lagerio bei penkeriems metams tremties. Kalėjo Vorkutlage ir Minlage, Komijoje. Nuo 1954 m. buvo tremtyje Intoje, vėliau grįžo į Lietuvą.

Sūnus Arūnas – žinomas Lietuvos kinematografininkas.

Įvertinimas  
 Gedimino 4 laipsnio ordinas (1937 m.)
 Lietuvos nepriklausomybės medalis (1930 m.) 
 Klaipėdos išvadavimo bronzos medalis

Šaltiniai 
 Algirdas Ažubalis, Diana Builienė, Rolanda Kazlauskaitė–Markelienė. Valstybinė kalba Lietuvos kariuomenėje (1918–1940 m.) – Vilnius: Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija, 2010 psl. 177-178 

Lietuvos karininkai
Šaulių sąjungos nariai
Helisota

UAB „Helisota" – sraigtasparnių remonto ir techninio aptarnavimo bendrovė. „Helisota“ atlieka sraigtasparnių kapitalinio remonto, techninio aptarnavimo, modernizavimo darbus, tiekia aviacines detales, atlieka sraigtasparnių techninę priežiūrą ir aptarnavimą užsakovų bazėse. Bendradarbiauja su valstybinėmis ir privačiomis įmonėmis daugiau kaip 40 pasaulio šalių.

Istorija 
1997 m. buvo įkurta Helisota.

2003 m. Lietuvos Civilinės Aviacijos Administracija sertifikavo Helisota kaip techninės priežiūros, remonto ir atnaujinimo organizaciją, galinčią prižiūrėti sraigtasparnius, jų dalis ir prietaisus.

2006 m. MIL Moscow Helicopter Plant autorizavo Helisota kaip atnaujinimo organizaciją, galinčią atlikti skirtingus atnaujinimo darbus MI tipo sraigtasparniams ir jų modifikacijoms.

2007 m. Helisota buvo pripažinta Robinson Helicopter Co. kaip techninės priežiūros centras Robinson R44 tipo sraigtasparniams.

2008 m. Helisota buvo sertifikuota Lietuvos CAA kaip EASA Part 147 techninės priežiūros mokymų organizacija.

2011 m. Helisota buvo apdovanota Tarptautinio Aviacijos Komiteto sertifikatu. Šis sertifikatas patvirtina, jog Helisota atitinka Part 145 reguliacijas ir įmonė yra patvirtinama kaip sraigtasparnių techninės priežiūros ir atnaujinimo organizacija.

2013 m. Helisota tapo Avia Solutions Group dalimi.

2016 m. Helisota praplėte savo MRO paslaugas pradėdama siūlyti priežiūrą Airbus H120, H135 ir H145 sraigtasparnių modeliams pagal EASA sertifikuotus standartus.

Aptarnaujami orlaiviai 
Helisota aptarnauja šiuos orlaivius:

 Mi-8 (Mi-8T, Mi-8P, Mi-8PS)
 Mi-8MT (Mi-17)
 Mi-8MTV-1 (Mi-17-1V)
 Mi-8AMT and Mi-171
 Mi-172
 Robinson
 Airbus

Apdovanojimai 

 2011 m. kasmetinėje Lietuvos pramoninkų konfederacijoje Helisota buvo pripažinta „Lietuvos metų eksportuotoju 2010“.
 2017 m. UAB „Helisota“ dalyvavo „Aš myliu savo įmonę“ konkurse ir laimėjo M įmonių kategorijoje.

Sertifikatai 
Helisotai priklauso sekantys sertifikatai:

 Tarpautinio aviacijos komiteto patvirtinto atnaujinimo ir remonto centro sertifikatas;
 Lietuvos CAA patvirtinto remonto centro (EASA Part 145);
 Robinson R44 sertifikatas;
 Ukrainos Valstybinės Aviacijos Administracijos sertifikatas Part-145;
 ASA-100 sertifikatas;
 ISO 9001:2015 kokybės užtikrinimo sertifikatas;
 GosNII GA sertifikatas;
 AQAP 21110:2016 sertifikatas;
 Lietuvos Respublikos transporto kompetencijų agentūros sertifikatas;

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali svetainė

Lietuvos įmonės
2019 m. Europos beisbolo čempionatas

2019 m. Europos beisbolo čempionatas – 35-asis Europos geriausiųjų komandų beisbolo čempionatas ir 6-asis kuris vyko Vokietijoje.

2017 m. atranką įveikė ir čempionate pirmą kartą turėjo dalyvauti Lietuvos vyrų rinktinė, kuri lemiamose atrankos varžybose nugalėjo Rusijos rinktinę rezultatu 8-3. 2018 m. liepą pakeitus taisykles iš Lietuvos kelialapis atimtas, o rinktinė papildomose atrankos varžybose pralaimėjo Austrijos rinktinei.

Pirmąsias penkias vietas iškovojusios komandos pelnė teisę dalyvauti atrankoje į beisbolo varžybas 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

Kvalifikacija

Grupinės varžybos

A grupė

B grupė

Atkrentamosios varžybos

Nuorodos 
 Europos beisbolo konfederacija

Europos čempionatai
Beisbolo varžybos
2019 sporte
Kazanės keleivinė geležinkelio stotis

Kazanės traukinių stotis () – geležinkelio stotis Tatarstano sostinėje Kazanėje, Rusijoje.

Apžvalga 
Pagrindinis stoties pastatas buvo pastatytas 1896 m., priemiesčio terminalas – 1967 m. (renovuotas 2005 m.). Traukinių stotis aptarnauja 36 tolimojo susisiekimo traukinių maršrutus. Per metus per stotį keliauja daugiau kaip 8 mln. keleivių.

Traukiniai 
Traukinių maršrutai, kurie eina per Kazanę:

 Maskva – Kazanė
 Jekaterinburgas – Maskva
 Žemutinis Naugardas – Kazanė
 Sankt Peterburgas – Kazanė
 Novosibirskas – Adleris
 Adleris – Kazanė

Galerija

Nuorodos 

Rusijos transportas
Geležinkelio stotys
Kazanė
JAE ledo ritulio lyga

JAE ledo ritulio lyga – aukščiausia JAE ledo ritulio lyga.

Dabartinės komandos

Čempionai 

Ledo ritulio lygos
JAE sportas
Japonijos moterų futbolo rinktinė

Japonijos moterų futbolo rinktinė – Japonijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Japonijos futbolo federacija. 2011 m. rinktinė laimėjo FIFA pasaulio moterų taurę.

Dalyvavimas olimpinėse žaidynėse

Nuorodos 

Nacionalinės moterų futbolo rinktinės
Japonijos futbolas
Japonijos sporto rinktinės
Lidia Ruslanova

Lidija Andrejevna Ruslanova (; 1900 m. spalio 27 d. 1973 m. rugsėjo 21 d. Maskvoje) – viena iš garsiausių Rusijos liaudies muzikos atlikėjų.

Biografija 
Lidija gimė Chernavkos kaime, netoli Saratovo, valstiečių šeimoje, buvo pakrikštyta Agafia Leykina () Kai jai buvo penkeri, mirė jos motina, o tėvas žuvo Rusijos-Japonijos kare. Dėl to visą savo vaikystę ji daugiausiai praleido vaikų namuose. Dainuoti pradėjo ėmusi lankyti parapijos vaikų chorą, greitai tavo soliste.

Diskografija 

 1996: Поёт Лидия Русланова
 2000: Царица Русской песни 2001: Великие исполнители России XX века 2002: Русские народные песни 2007: Имена на все времена''

Šaltiniai 

Rusijos atlikėjai
Nemėžio tvenkinys

Nemėžio tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, į rytus nuo Nemėžio gyvenvietės. Sudarytas užtvenkus N-7 upelį (Nemėžos intakas, Rudaminos baseinas) 1,25 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus - 0,85, plotis - iki 0,29 km. Altitudė 184 m. Krantai aukštoki, statūs. Rytinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Aplinkui daugiausia plyti pievos. Į pietus už kelio  įsikūręs Daržininkų kaimas, į šiaurę ir rytus - Didžiasalio kaimas. Nuo 2016 m. veikia vandens pramogų parkas.

Tvenkinys įrengtas 1977 m. 2014 m. atlikta tvenkinio ichtiologinė ekpertizė parodė, kad žuvų biomasės ir gausumo rodikliai didesni už vidutinius tokiems tvenkiniams.

Šaltiniai 

 Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

Vilniaus rajono tvenkiniai
Benedikt Doll

Benediktas Dolis (, g. 1990 m. kovo 24 d.) – vokiečių biatlonininkas, olimpinių žaidynių prizininkas ir pasaulio čempionas.

Karjera 
Benediktas Dolis debiutavo  2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse ir laimėjo du bronzos medalius 12.5 km persekiojimo lenktynėse ir 4×7,5 km estafetės rungtyje. 2015 m. debiutavo biatlono pasaulio čempionate. 2017 m. biatlono pasaulio čempionate laimėjo aukso medalį sprinto rungtyje.

Pasiekimai 
 Žiemos olimpinės žaidynės
 2018 m. Pjongčangas – 2 bronzos medaliai (12.5 km persekiojimo lenktynės,4×7,5 km estafetė)

 Biatlono pasaulio čempionatai
 2017 m. – aukso medalis (sprintas)
 2016 m. – sidabro medalis (4×7,5 km estafetė)

 Biatlono pasaulio taurė
 Bendroji įskaita: 8 vieta 2015/16, 9 vieta 2017/18, 11 vieta 2016/17
 Taurės etapai: 1 kartą – I vieta, 2 – II vieta, 2 – III vieta

Nuorodos 
 B. Doll profilis

Vokietijos biatlonininkai
 Vokietijos olimpiečiai
Socho rajonas

Socho rajonas () – Uzbekijos administracinis vienetas, tumanas, esantis Ferganos vilajete, pasienyje su Kirgizija. Rajone gyvena 42,8 tūkst. gyv. (1993), jo centras – Ravanas. Teritorijai priklauso 19 gyvenviečių, kuriose yra 65,9 % miesto ir 34,1 % – kaimo gyventojų. Nacionalinė populiacijos sudėtis: 99 % – tadžikai, 0,7 % – kirgizai, 0,3 % – uzbekai.

Geografija 

Socho rajonas yra eksklavas, visiškai apsuptas Kirgizijai priklausančios Batkeno srities. Socho rajono siena yra 135 km ilgio, joje įrengti 9 Kirgizijos pasienio punktai. Be to, patį Socho rajoną sudaro dvi dalys, perskirtos Kirgizijos teritorijos: nedidelis Šiaurės Sochas (Čion–Gara, Kalača, Žemutinis Sochas) ir daug didesnis Pietų Sochas (Aukštutinis Sochas). Abi dalys įsikūrusios slėnyje Socho upės, kurios vandenys drėkina derlingas slėnio žemes ir teka į Uzbekiją. 

Rajone vystomas žemės ūkis – auginamos bulvės, vaisiai. Nuo 1990–ųjų pastebima sezoninė darbo jėgos migracija į Rusiją. Įsteigtos 28 bendrojo lavinimo, 3 profesinės mokyklos. Veikia 2 ligoninės, 12 ambulatorijų, 10 kaimo gydymo punktų.

Istorija 

Iki 1876 m. teritorija buvo pavaldi Kokando chanatui, po to įjungta į Rusijos imperijos sudėtį. 1918–1924 m. garsėjo basmačių maištais. Tuomet Sochas dar buvo tiesiogiai valdomas Uzbekistano. Eksklavo teritorija sukurta sovietmečiu, 1955 m. Tuomet Maskvos valdžla jį priskyrė Kirgizijai. 

Nuo pat eksklavo susikūrimo kyla teritorinių ginčų tarp  Uzbekijos ir Kirgizijos, ypač jie paaštrėjo po SSRS griūties. Tarp šalių veikia vizų režimas, pasienio teritorijos abiejose pusėse yra užminuotos.

Šaltiniai 

Uzbekijos administraciniai vienetai
Uzbekijos eksklavai
Kryžiokų geomorfologinis draustinis

Kryžiokų geomorfologinis draustinis – saugoma teritorija Vilniaus rajono savivaldybėje, esanti palei Nerį, greta Naujanerių. Jis yra Raudondvario miško masyvo rytinėje dalyje ir priklauso Verkių regioninio parko konservacinio prioriteto zonai. Draustinio tikslas – išsaugoti raiškų erozinį kompleksą, smulkiais intakais išraižytą Neries upės slėnio dalį. Draustinio teritorija apaugusi brandžiu spygliuočių, vietomis – lapuočių medžių mišku, link Neries leidžiasi apie 40 metrų aukščio statūs šlaitai su raguvomis.

Draustinis pažintiniam turizmui nepritaikytas.

Šaltiniai 

Vilniaus rajono saugomos teritorijos
Lietuvos geomorfologiniai draustiniai
FK Balvi

Balvu SC – Latvijos futbolo klubas iš Balvių.

Istorija 
Klubas įkurtas Balvių miestelyje prie Sporto centro. Komanda dalyvavo regioninėse pirmenybėse. Nuo 2018 m. dalyvauja Pirmoje lygoje.

Pasiekimai 
 2017 m. II lygos (Vidzemės regionas) 7 vieta. Dalyvavo LFF taurės turnyre  1/64 f. nugalėjo Limbažių klubą 5:0, o 1/32 f. net 0:6 pralaimėjo Monarhs ekipai. 
 2016 m. II lygos (Vidzemės regionas) 7 vieta.

Sezonai

Latvijos varžybos 

|}
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Komandos spalvos

Komandos spalvos 
Aprangos kodas: raudoni šortai, marškinėliai ir kojinės. Svečiuose gali žaisti juodais šortais.

Arba gali dėvėti juodas aprangas.

Namų stadionas 
Ekipa žaidžia namų rungtynes Balvių miesto stadione. Jis talpina kelis šimtus žiūrovų.

Treneriai 
Ekipą treniruoja Ingus Zaharāns.

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF (Čempionai ir sezonai)
 RSSSf (Taurių laimėtojai)

Balvu SC