joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Druskininkų Senamiesčio vidurinė mokykla

Druskininkų Senamiesčio vidurinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Druskininkuose, Klonio g. 2, veikusi 1988-2008 m. Įstaigos kodas 190030923.

Šiuo adresu dabar veikia Druskininkų Ryto gimnazija.

Istorija 
1982 m. gegužės 18 d. miesto Vykdomasis Komitetas skyrė 1 ha ploto žemės sklypą mokyklos statybai buvusiuose Druskonio kaimo valstiečių laukuose, ant iš Druskonio ežero ištekančio Vijūnėlės upelio kranto.

1986 m. lapkričio 23 d. miesto vyr. architektas išdavė leidimą Nr. 13 pradėti naujos mokyklos statybą. Mokyklos projektas buvo tipinis (tokios mokyklos jau buvo pastatytos Panevėžyje, Alytuje). Darbus atliko Druskininkų Statybos Valdyba. Statybos darbai pradėti 1987 m. vasario mėn., o baigti 1988 m. liepos mėn.

Druskininkų 4-oji vidurinė mokykla įkurta 1988 m.
Mokykla darbą pradėjo kabinetine sistema. Iš viso buvo įrengti 56 kabinetai, mokykla turėjo didelę sporto salę, aktų salę, valgyklą, medicinos kabinetą, dantų gydytojo kabinetą.

1988-1989 mokslo metais mokykloje mokėsi 1007 mokiniai, dirbo 67 pedagogai. Mokykla pasirinko sustiprinto anglų kalbos mokymo kryptį, ją dėstė mokytojos R. Šumskienė, A. Storoženkienė, L. Šerkšnaitė, mokytojas iš JAV - Vincent Kreder.

Lietuvos vyrų krepšinio rinktinė treniruodavosi mokyklos sporto salėje ruošiantis 1992 m. Barselonos olimpiadai ir Atlantos olimpiadai.

1996 m. mokykloje įkurtas debatų klubas. Jam vadovavo mokytoja L. Šerkšnaitė.

1998 m. įkurta mokyklos biblioteka, 2003 m. bibliotekoje buvo 17000 knygų. 1999 m. mokykloje atidaryta skaitykla, 2001 m. sujungus patalpas su greta buvusio kabineto patalpomis įruošta erdvi, jauki, apstatyta naujais, moderniais baldais skaitykla, skaitykloje 9 kompiuteriai, televizorius, videoaparatūra. Čia veikė informacinės, meninės parodos, vyko paskaitos, susitikimai su rašytojais, buvo skaitoma poezija.

2000 m. 11-osios klasės perėjo prie profilinio mokymosi. 2000 m. spalio 29 d. mokyklai suteiktas Senamiesčio vidurinės mokyklos vardas. Jį rinko visa mokyklos bendruomenė. 2001 m. mokyklos sporto aikštyne pastatytos riedlenčių ir riedučių rampos. 2002 m. įkurta vienuoliktokų technologinė klasė, kurioje vidurinį išsilavinimą gali įsigyti Amatų mokyklos mokiniai. Mokykloje didelis dėmesys skiriamas vaikams su fizine negalia. Jiems sudarytos sąlygos visapusiškai integruotis.

2008 m. mokykla likviduota.

Direktoriai 
 Julius Matulevičius – 1988 m. 
 Gintaras Žaldokas – 1992 m. 
 Algis Bolys – 2004-2008 m.

Mokiniai 
Senamiesčio vidurinė į gyvenimą išleido 889 absolventus, 39 iš jų mokyklą baigė su pagyrimu.

Himnas 
Ant balto lelijos žiedo,
Ant šerkšnu degančio sniego
Aš tavo vardą rašau
Ir atsiklaupęs prašau

Daug šaunių vaikų išlydėjai,
Į gyvenimą žengt jiems padėjai,
Kūrybingų žmonių pakylėta.
Tu brangi, sava, numylėta.

Paukščių sparnais pakylėta,
Įveikusi vėją ir lietų.
Ant Vijūnėlio bangų
Aš tavo vardą randu.

Tu stipri ir tvirta,
Būk visada šilta,
Kai sunku, būk greta,
Senamiesčio mokykla!

Žodžiai E. Skrėliūnienės, muzika D. Urniežienės

Šaltiniai

Nuorodos 
  Mokyklos Facebook puslapis

Buvusios Druskininkų savivaldybės mokyklos
Širibešio subprefektūra

Širibešio subprefektūra (後志支庁) – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje.

Geografija

Miestai 
 Otaru

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai pagal apskritis.
 Abutos apskritis
 Kimobecu
 Kiougokas
 Kučianas (sostinė)
 Makaris
 Nisekas
 Rusucu
 Furubiros apskritis
 Furubira
 Furū apskritis
 Kamoenajus
 Tomaris
 Isojos apskritis
 Rankošis
 Ivanajaus apskritis
 Ivanajus
 Kiova
 Joičio apskritis
 Akaigava
 Joičis
 Nikis
 Sucu apskritis
 Kuromacunajus
 Sucu
 Šiakotano apskritis
 Šiakotanas
 Šimamakio apskritis
 Šimamakis

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Hokaido subprefektūros
Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia, plačiau žinoma kaip Vilniaus Vizitiečių bažnyčia – buvusi bažnyčia Vilniaus senamiestyje. XIX a. paversta cerkve, šiuo metu patenka į Vilniaus pataisos darbų kolonijos sudėtį.

Istorija 

1717 m. buvo pastatyta laikina mūrinė koplyčia, o 1729 m. pradėta bažnyčia. Statybą vyko pagal Juozapo Polos parengtą projektą. 1756 m. rugpjūčio 26 d. bažnyčia konsekruota. Tais pačiais metais pastatyta aukšta mūrinė tvora. XVIII a. – XIX a. vienuolyne buvo auklėjamos mergaitės. Bažnyčia buvo papuošta Simono Čechavičiaus paveikslais, vaizduojančiais ordino kūrėjus ir kitus ordino gerbiamus šventuosius. 1863 m. vienuolynas uždarytas, o nuo 1865 m. jame įsikūrė vienuolės stačiatikės. Bažnyčia perkurta į Šv. Marijos Magdalenos cerkvę. Perkuriant buvo nugriauta šalia stovėjusi keturkampė varpinė, pakeistas kai kuris vidaus ir išorės dekoras. 1919 m. vienuolynas vėl grąžintas vizitėms, kurios čia prabuvo iki 1948 m. 1940 m. atstatyti rokoko stiliaus altoriai. 

Po Antrojo pasaulinio karo pastatuose įrengtas kalėjimas. Pertvarkytas vienuolyno namų planas, pakeistas bažnyčios interjeras. Septyniuose bažnyčios altoriuose buvę vertingi Simono Čechavičiaus paveikslai dabar yra Lietuvos dailės muziejaus rinkiniuose. Buvusį vienuolyną nuo gatves skiria mūrinė siena ir dveji vartai, kurių vienerius suprojektavo istorikas Teodoras Narbutas.

Cerkvė XX a. pr. nuotraukose

Nuorodos 

 Bažnyčios ir vienuolyno istorija
 Apie bažnyčią
 Bažnyčios nuotraukos

Vilniaus bažnyčios
Akio žemė

Ãkis (安芸国; Aki no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra vakarinė Hirošimos prefektūros dalis.

Imperatoriaus Šioumu paliepimu, dabartinėje Higašihirošimoje buvo pastatyta šventykla.

XII a., vėlyvuoju Hejano laikotarpiu, žemę garsino Icukušimos maldykla.

Sengoku laikotarpiu, iki 1600 m., žemė buvo pavaldi Morio klanui, kurio įkūrėjas, Moris Motonaris 1555 m. laimėjo Icukušimos mūšį prieš Sue Harukatą ir įsigalėjo vakarinėje Honšiū dalyje.

Akio žemė buvo panaikinta 1871 m. pervadinus ją Hirošimos prefektūra, kurios teritorija netrukus išsiplėtė įvykdžius keletą susijungimų.

Japonijos žemės
Kaišiadorių Algirdo Brazausko gimnazija

Kaišiadorių Algirdo Brazausko gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaišiadoryse, Gedimino g. 65, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190596280.

Istorija 
Įkurta 1924 m. Mokykloje buvo dvi klasės, kuriose mokėsi apie 50 mokinių, dirbo 9 mokytojai. 1933 m. įkurta Trakų (Kaišiadorių) apskrities švietimo draugija, inicijavusi Kaišiadorių gimnazijos kūrimą. 1936 m. baigta statyti mūrinė pradžios mokykla šalia dabartinės Miesto salės. 1937 m. Kaišiadorių progimnazija tapo gimnazija. 1939 m. išleista pirmoji Kaišiadorių gimnazijos 14 abiturientų laida. Iš viso gimnazijoje mokėsi 301 mokinys.

1948 m. Kaišiadorių gimnazijoje buvo 12 klasių, mokėsi 322 mokiniai, dirbo 22 mokytojai. 1953 m. Kaišiadorių 1-joje vidurinėje mokykloje mokėsi 700 moksleivių. 1964 m. prie Kaišiadorių 1-osios vidurinės mokyklos prijungta 2-oji vidurinė (rusų) mokykla. 1969 m. prasidėjo mokyklos bendrabučio statyba. 1972 m. mokykla pradėjo dirbti kabinetine sistema. 1974 m. gegužės 19 d. Kaišiadorių 1-oji vidurinė mokykla paminėjo 50-metį. 1978 m. dalis moksleivių ir mokytojų persikėlė į naują Kaišiadorių 2-ąją vidurinę mokyklą (dab. Kaišiadorių Vaclovo Giržado progimnazija).

1994 m. 1-ojoje vidurinėje mokykloje mokėsi 1098 mokiniai, dirbo 73 mokytojai. 1997 m. atnaujinta mokyklos biblioteka-informacijos centras. Bibliotekos fonduose sukaupta 29417 knygų. 2000 m. Kaišiadorių 1-oji vidurinė mokykla pavadinta Algirdo Brazausko vidurine mokykla. 2001 m. įvyko mokyklos vėliavos, herbo, ženklo ir himno rinkimo konkursai. 2002 m. mokykloje įsteigta moksleivių prezidentūra. 2010 m. rugsėjo 1 d. Kaišiadorių Algirdo Brazausko vidurinė mokykla tapo gimnazija.

Direktoriai 
 Edvardas Dastikas
 Romualdas Kubiakas
 Vytautas Kavaliauskas
 Stanislavas Bernikas

Žymūs mokytojai 
 Danutė Nanartavičienė
 Jovita Gružauskienė
 Roma Greičiūtė
 Česlovas Kriščiūnas
 Rimvydas Dekas
 Aldona Mitkuvienė
 Irena Šimkūnaitė
 Aldona Girėnienė

Žymūs mokiniai 
 Algirdas Brazauskas, Lietuvos prezidentas, LKP CK pirmasis sekretorius.
 Bronius Genzelis, filosofas, signataras
 Stasys Sabonis, literatūros vertėjas iš slavų kalbų, redaktorius
 Adolfas Varanauskas, lengvaatletis, olimpietis

Sportas 
2014 metų rudenį Kaišiadorių Algirdo Brazausko gimnazijoje mokinių tarpe pradėjo populiarėti naujas žaidimas su skraidančiu disku - ultimeitas. Mokiniai susibūrė ir įkūrė pirmąją Kaišiadoryse ultimeito komandą pavadinimu „Žalieji velniai“.

Nuorodos 
 Gimnazijos svetainė

Kaišiadorys
Lietuvos gimnazijos
Kaišiadorių rajono savivaldybės mokyklos
Kaišiadorių suaugusiųjų mokykla

Kaišiadorių suaugusiųjų mokykla – savivaldybės dieninė bendrojo ugdymo mokykla Kaišiadoryse, Gedimino g. 118. Įstaigos kodas 191823464. Mokykla veikia Kaišiadorių šv. Faustinos mokyklos patalpose.

Istorija 

Mokykla įkurta 1994 m. sausio 27 d. kaip Kaišiadorių jaunimo mokykla Kaišiadorių rajono tarybos 1994 m. sausio 27 d. sprendimu Nr. 31. Atskira ir savarankiška švietimo įstaiga Jaunimo mokykla tapo 1995 m. rugsėjo 1 d. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos 2003 m. kovo 27 d. sprendimu Nr. 706 nuo 2003 m. rugsėjo 1 d. Kaišiadorių jaunimo mokykla reorganizuota į Kaišiadorių jaunimo ir suaugusiųjų mokyklą. 2012 m. mokykla tapo Kaišiadorių suaugusiųjų ir jaunimo mokykla. 2020 m. mokykla tapo Kaišiadorių suaugusiųjų mokykla.

Direktoriai 
 Natalija Raudeliūnienė
 Jurgita Nauckūnienė

Nuorodos 

 Mokyklos svetainė

Kaišiadorių rajono savivaldybės mokyklos
Kaišiadorys
Lietuvos gimnazijos
Kotoro įlanka

Kotoro įlanka (, ) – giliai į Dinarų pakrantės kalnynų karstinę zoną įsiterpusi Adrijos jūros įlanka Juodkalnijos ir Kroatijos pakrantėje; sudaro vieną geriausių Europos natūralių uostų. Plotas 87 km², gylis iki 60 m. Prie įlankos įsikūrę miestai: Kotoras, Herceg Novis, Tivatas, Risanas, Dobrota, Perastas.

Kroatijos geografija
Juodkalnijos geografija
Viduržemio jūros įlankos
Kruonio gimnazija

Kaišiadorių rajono Kruonio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaišiadorių raj., Kruonyje, Darsūniškio g. 11, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190596857.

Istorija 

1852 m. atidaryta valdinė pradinė mokykla. 1910 m. mokykla pertvarkyta į dviklasę ministerinę mokyklą su penkerių metų mokymu. 1924 m. įkuriama pradinė mokykla. 1944 m. mokykla tampa progimnazija. 1949 m. mokykla reorganizuojama į vidurinę mokyklą. 2003 m. vykdant Kaišiadorių rajono mokyklų tinklo pertvarką, prie Kruonio vidurinės mokyklos prijungiama Anglininkų pradinė mokykla. 2008 m. vykdant Kaišiadorių rajono mokyklų tinklo pertvarką, prie Kruonio vidurinės mokyklos prijungiamos Kalvių, Darsūniškio ir Vilūnų pagrindinės mokyklos. 2009 m. rugsėjo 1 d. mokykla tampa gimnazija.

Direktoriai 
Rita Mikučiauskienė.

Žymūs mokiniai 
 Laima Katelevskienė, Kaišiadorių seniūnijos seniūnė;
 Valentina Leonavičiūtė-Gustaitienė, aktorė;
 Juozapas Matulaitis, vyskupas;
 Kazys Pėdnyčia, teisėjas;
 Pranas Stankevičius, aktorius, radijo diktorius.

Nuorodos 
 Svetainė

Kaišiadorių rajono savivaldybės mokyklos
Lietuvos gimnazijos
Kruonis
Nikolajus Krylenko

Nikolajus Vasiljevičius Krylenko (, 1885 m. gegužės 2 arba 14 d. Bechtejeve, Smolenskas – 1938 m. liepos 29 d. Maskvoje, Rusija) – bolševikų revoliucionierius, politikas, teisininkas (prokuroras), įtakojęs tarybinę justiciją iki pat XX a. 3 dešimtmečio vidurio.

Biografija 

1912 m. pradėjo karinę tarnybą carinėje kariuomenėje, 1913 m. jaunesnysis leitenantas. Nuo 1911 m. dirbo leidžiant bolševikų laikraštį „Žvaigždė“ (Zvezda). 1913 m. tapo Dūmos frakcijos pagrindinio partijos organo asistentu. 1922 m. liaudies komisaro pavaduotojas teisėsaugai. 1931 m. pradėjo vadovauti komisariatui bei paskirtas generaliniu prokuroru.

XX a. 2-3 dešimtmetyje buvo pagrindiniu kaltintoju daugelyje sensacinių bylų. Įtakojo ankstyvosios tarybinės teisės ir teisėsaugos aparato kūrimąsi, baudžiamąją teisėkūrą. Būdamas teisingumo komisaru išviešino nemažai Rusijos pilietinio karo metų procesinių dokumentų, bylų (ypač XX a. 2 deš. vykusių teismo procesų), vėliau tapusių vertingais istoriniais šaltiniais.

Literatūra 

 Mawdsley, Evan: „The Russian Civil War“; Birlinn Ltd., Edinburgh, 2005; ISBN 1-84341-024-9;
 Solschenizyn Alexander: „Der Archipel GULAG“, Scherz Verlag, Bern 1974;
 Arthur Ransome: „Russia in 1919“; Kessinger Publishing, 2004, ISBN 1-4191-6717-0.

Prokurorai
TSRS politikai
Ginkluotųjų pajėgų teisininkai
Rusijos teisininkai
2007 m. Amirlio sprogimai

2007 m. Amirlio sprogimai buvo užminuoto savižudžio automobilio teroristinė ataka, įvykusi 2007 m. liepos 7 d. Irake, Amirlio miesto „Tuz Khurmato“ turguje. Bombos nužudė 156 žmones ir 255 sužalojo. 

Remiantis policijos duomenimis, savižudis su pilna sprogmenų prikrauta transporto priemone sprogo sausakimšos turgavietės viduryje ir sugriovė daugybę pastatų aplinkui. Gelbėtojai buvo priversti nukentėjusiuosius vežti gydyti į artimiausią už 45 km esantį miestą, tuo tarpu kai kurie žmonės kelionės metu pasimirė. Dalis žmonių buvo vežami ir į didžiausia regiono miestą Kirkuką.

Reakcijos 
 Irako ministras pirmnininkas Nouri Maliki pasmerkė šį išpuolį, teigdamas, kad taip priešiškos jėgos pasrodė savo beviltiškumą. 
 JAV policijos viršininkas Irake David Petraeus teigė, jog tikėjosi panašių incidentų ateinančiomis savaitėmis. Jis vylėsi ateityje sučiupti sunitų ekstremistus. 

Amirilio sprogimai
Soračio subprefektūra

Soračio subprefektūra (空知支庁; Sorachi shichō) – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje. Sostinė – Ivamidzava.

Geografija

Miestai 
 Akabira
 Ašibecu
 Bibajus
 Fukagava
 Ivamidzava (sostinė)
 Jūbaris
 Mikasa
 Takikava
 Sunagava
 Utašinajus

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai pagal apskritį.
 Jūbario apskritis
 Junis
 Kurijama
 Naganuma
 Kabato apskritis
 Cukigata
 Šintocukava
 Urausu
 Soračio apskritis
 Kamisunagava
 Nanporas
 Najė
 Uriu apskritis
 Čipubecu
 Hokuriū
 Horokanajus
 Moseušis
 Numata
 Uriū

Istorija 

 1897 m. įkurta Soračio subprefektūra.
 2006 m. kovo 27 d. Soračio apskrityje buvę Kurisavos miestelis ir Kitos kaimas prijungti prie Ivamidzavos.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Hokaido subprefektūros
Sangrūdos gimnazija

Kalvarijos savivaldybės Sangrūdos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Sangrūdoje (Kalvarijos savivaldybė), J. Basanavičiaus g. 16, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190379992.

Istorija 
1940 m. Sangrūdoje pastatyta pradinė mokykla, 1945–1949 m. išaugusi į gimnaziją. 1952 m. atidaryta vidurinė mokykla.

Direktoriai 
 Vida Šalčiuvienė

Nuorodos 
 Mokyklos svetainė

Lietuvos gimnazijos
Kalvarijos savivaldybės mokyklos
Sangrūda
Soujos subprefektūra

Soujos subprefektūra (宗谷支庁; Souya shichō) – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje. Sostinė – Vakanajus.

Geografija

Miestai 
 Vakanajus (sostinė)

Miesteliai ir kaimai 
Miesteliai ir kaimai pagal apskritį.
 Esašio apskritis
 Esašis
 Hamatonbecu
 Nakatonbecu
 Rebuno apskritis
 Rebunas
 Riširio apskritis
 Riširifudžis
 Riširis
 Sojos apskritis
 Sarufucu
 Tešijo apskritis
 Tojotomis

Istorija 

 1897 m. įkurta Soujos subprefektūra.
 1948 m. Tojotomio kaimas (dabar – miestelis) buvo perkeltas iš Rumojaus subprefektūros į Soują.
 2006 m. kovo 20 d. Esašio apskričiai priklausęs Utanoborio miestelis sujungtas į naują Esašio miestelį.

Nuorodos 

 Oficiali svetainė 

Hokaido subprefektūros
Tokačio subprefektūra

Tokačio subprefektūra (十勝支庁; Tokachi shichō) – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje. Sostinė – Obihiras.

Gyvenvietės 

Subprefektūros vienintelis miestas:
 Obihiras (sostinė)
Kitos gyvenvietės pagal apskritis.
 Ašioro apskritis
 Ašioras
 Rikubecu
 Hiro apskritis
 Taikis
 Hiras
 Kamikavos apskritis
 Šintoku
 Šimidzu
 Kasajaus apskritis
 Memuras
 Nakasacunajus
 Sarabecu
 Kato apskritis
 Otofukė
 Šihoras
 Kamišihoras
 Šikaojus
 Nakagava
 Makubecu
 Ikeda
 Tojokoras
 Honbecu
 Tokačio apskritis
 Urahoras

Istorija 

 1897 m. lapkritį įkurta Kasajaus subprefektūra.
 1932 m. subprefektūra pervadinta į Tokačio subprefektūrą.
 2006 m. vasario 6 d. Hiro apskrityje buvęs Čiurujaus kaimas prijungtas prie Makubecu miestelio.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Hokaido subprefektūros
Kauno Aitvaro mokykla

Kauno „Aitvaro“ mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Technikos g. 34, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 195094214. Steigėjas Kauno apskrities viršininko administracija. Tai bendrojo lavinimo biudžetinė mokymo įstaiga, kuri laisvės atėmimu nuteistiesiems asmenims nuo 14 metų teikia bendrąjį išsilavinimą.  Įsikūrusi Kauno nepilnamečių tardymo izoliatoriuje-pataisos namų teritorijoje ir Pravieniškių pataisos namuose.

Mokykla sudaro sąlygas šiose įkalinimo įstaigose esantiems nepilnamečiams ir suaugusiems mokytis siekiant įgyti pradinį, pagrindinį ir vidurinį išsilavinimą. Pasibaigus mokslo metams mokiniams sudaromos sąlygos dalyvauti žinių patikroje ir brandos egzaminuose. Mokykloje į bendrojo lavinimo klases integruojami mokiniai, kurie yra mokomis pagal adaptuoto ugdymo programas. Mokiniai mokomi lietuvių ir rusų kalbomis. Ugdymo procesas organizuojamas atsižvelgiant į mokinių išsilavinimo lygį.

Istorija 
Mokykla įsteigta 1968 m. rugsėjo 6 d. vadovaujantis LTSR Vidaus reikalų ministerijos įsakymu Nr. 0121 „Dėl darbo Kolonijos nepilnamečių atidarymo Lietuvos TSR Kauno centre“. 1996 m. pakeistas mokyklos pavadinimas, ji pavadinta Kauno 11-ąja suaugusiųjų bendrojo lavinimo mokykla, 1998 m. mokykla pavadinta Kauno apskrities 1-ąja vidurine mokykla, kai jos steigėju tapo Kauno apskrities viršininko administracija. Nuo 2000 m. vasario 1 d. pagrindinio ir vidurinio ugdymo programa nuteistiesiems vykdoma Kauno nepilnamečių tardymo izoliatoriuje-pataisos namuose. 2003 m. buvo pradėtas mokymas Pravieniškėse įsikūrusiuose keturiuose pataisos namuose kalintiems nuteistiesiems. 2010 m. mokyklai suteiktas Kauno „Aitvaro“ vidurinės mokyklos pavadinimas ir mokyklos steigėju tapo Kauno miesto savivaldybė. 2014 m. akredituota Kauno „Aitvaro“ vidurinės mokyklos vykdoma vidurinio ugdymo programa. 2015 m. sausio 8 d. pakeisti mokyklos nuostatai ir pavadinimas – Kauno „Aitvaro“ mokykla.

Pavadinimų kaita

Direktoriai 
 Virginijus Kniuras

Nuorodos 

 Mokyklos svetainė

Lietuvos gimnazijos
Kauno miesto savivaldybės mokyklos
Ligat ha'Al

Ligat ha’Al () – pagrindinės Izraelio futbolo klubų varžybos, organizuojamos nuo 1949 metų. 

Čempionatą organizuoja Izraelio futbolo asociacija, čempionas iškovoja teisę atstovauti Izraelį UEFA čempionų lygos varžybose. 

Lygoje dėl čempiono vardo kovoja 14 šalies komandų.

Istorija 
Iki Izraelio valstybės sukūrimo žydų klubai žaisdavo Palestinos pirmenybėse, kurios su pertraukomis buvo rengiamos nuo 1932 metų.

Nuo 1949 iki 1999 metų aukščiausioji Izraelio futbolo lyga buvo Liga Leumit, 1999 metais sukurta Ligat ha’Al, o Liga Leumit tapo antruoju futbolo sistemos lygmeniu.

Ligat ha'Al pirmenybių emblemų pokyčiai

Komandos

Prizininkai

Čempionų sąrašas

Taip pat skaitykite

Nuorodos 
 Federacijos svetainė
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės
 Foot.dk archyvas
 Soccerway.com
 The-sports.org

Izraelio futbolo varžybos
UEFA šalių pirmenybės
Beitar Jerusalem FC

Jeruzalės „Beitar“ – Izraelio futbolo klubas iš Jeruzalės.

Istorija 
Klubas įkurtas 1936 m. Daugkartinis šalies čempionas ir futbolo taurės laimėtojas.

Logotipų kaita

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia geltona juoda apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Nuorodos 

 Oficiali klubo svetainė

Beitar Jerusalem
Kipro Pirmasis divizionas

Kipro Pirmasis divizionas () – pagrindinės Kipro futbolo klubų varžybos, organizuojamos nuo 1937 metų. Čempionatą organizuoja Kipro futbolo asociacija, čempionas iškovoja teisę atstovauti Kiprą UEFA čempionų lygos varžybose. Lygoje dėl čempiono vardo kovoja 12 komandų.

Istorija 
1911 m. įkurtas pirmas Kipro futbolo klubas – Famagustos „Anorthosis“, vėliau įsikūrė ir daugiau klubų. 

1932 m. pradėtas organizuoti neoficialus Kipro čempionatas. 

1934 m. įkurta Kipro futbolo asociacija ir pradėtas organizuoti Kipro čempionatas bei taurės varžybos. 

Po antrojo pasaulinio karo, nuo 1948 iki 1953 metų organizuoti du atskiri šalies čempionatai (vienas turkų, kitas – graikų), vėliau dvejiems metams sujungti į vieną. 

1955 m. Kipro turkų futbolo asociacija atsiskyrė ir pradėjo organizuoti atskiras varžybas.

1962 m. Kipro futbolo asociacija tapo UEFA nare ir nuo 1963 metų stipriausios šalies komandos atstovauja Kiprą Europiniuose turnyruose.

1967–1974 metais Kipro čempionas įgaudavo teisę žaisti Graikijos čempionate.

Emblemos ir jų kaita

Komandos

2022–2023 m. sezono dalyviai 
 Apóllōn Lemesós tapo 2021–2022 m. čempionais ir gins titulą.

2021–2022 m. sezono dalyviai

Prizininkai

Taip pat skaitykite 
 
 
 Kipro antrasis divizionas

Išnašos

Nuorodos 
 Federacijos svetainė
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės
 Foot.dk archyvas
 Soccerway.com
 The-sports.org

Kipro futbolo varžybos
UEFA šalių pirmenybės
Maccabi Tel Aviv FC

Tel Avivo „Maccabi“ – Izraelio futbolo klubas iš Tel Avivo.

Istorija 
Klubas įkurtas 1906 m.

Logotipų kaita

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia geltona mėlyna apranga.

Pasiekimai 

 AFC Čempionų lygos laimėtojas (1969, 1971 m.)

Sezonai 

|}

Sudėtis 
2020 m. vasario 17 d.

Išnašos

Nuorodos 

 Oficiali klubo svetainė
 UEFA svetainė

Maccabi Tel Aviv
Bnei Sakhnin FC

Sachnino „Ihoud Bnei“ – Izraelio futbolo klubas iš Sachnino. Tai yra sėkmingiausias Izraelio arabų futbolo klubas.

Istorija 
1996 m. įkurtas Hapoel Bnei Sakhnin (susijungus su Maccabi Sakhnin komanda).

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia raudona apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Robertas Poškus, puolėjas 2008 m.

Nuorodos 
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SofaScore
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Bnei Sakhnin
Bnei Yehuda Tel Aviv FC

Tel Avivo „Bnei Yehuda“ – Izraelio futbolo klubas iš Tel Avivo.

Istorija 
Klubas įkurtas 1936 m.

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia oranžine apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Viačeslavas Sukristovas, saugas 1996–1997 m.
 Kęstutis Ivaškevičius, saugas 2010–2015 m.
 Emilijus Zubas, vartininkas 2016–2020 m.
 Nerijus Valskis, saugas 2017–2018 m.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SofaScore
 FlashScore
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Bnei Yehuda Tel Aviv
FC Ashdod

MS Ašdodo () – Izraelio futbolo klubas iš Ašdodo.

Istorija 
Klubas įkurtas 1999 m. kai Maccabi Ironi Ashdod susijungė su Hapoel Ashdod.

Apranga ir jos pokyčiai 

 2021–2022 m. sezone žaidė Nike firmos apranga.
 Namuose žaidžia geltona raudona apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 facebook paskyra
 twitter paskyra
 SOCCERWAY
 SofaScore
 FlashScore
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Ashdod
Hapoel Kfar Saba FC

Kfar Sabos „Hapoel“ – Izraelio futbolo klubas iš Kfar Sabos.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1928 m.

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia žalia apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Darvydas Šernas, 2018 m.
 Domantas Šimkus, saugas, 2021 m.
 Egidijus Varnas, puolėjas, 2004–2005 m.
 Vaidotas Žutautas, treneris, 2018 m.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SofaScore
 FlashScore
 Transfermarkt

Hapoel Kfar Saba
Mizandrija

Mizandrija ( 'neapykanta' + , kilm. ἀνδρός, andros 'vyras') – neapykanta, panieka arba panašus neigiamas nusistatymas vyrų atžvilgiu. Lyginant su mizoginijos sąvoka, šis terminas nėra plačiai vartojamas ir visuomenėje kartais tapatinamas su feminizmu, nors pastarojo pagrindinė kryptis neteigia priešiško nusistatymo prieš vyrus. Mizandrija būdinga radikalaus feminizmo atstovėms ir dažnai naudojama antifeministų kaip pretekstas kovoje prieš feminizmą.

Kai kurių autorių teigimu, skirtumas tarp mizoginijos ir mizandrijos tas, kad moterys, pripažindamos mizoginijos egzistavimą, taiko tai kaip feminizmo pateisinimą, tuo tarpu vyrai paprastai nelaiko savęs mizandrijos aukomis, nors jiems taikomi stereotipai taip pat laikomi nehumaniškais. Maskulinizmo šalininkas amerikiečių rašytojas Warren Farrell tai yra pakomentavęs taip: „Per paskutinįjį amžiaus ketvirtį, mes išreiškėme nusistatymą prieš kitas rases, pavadindami tai rasizmu; išreiškėme nusistatymą prieš moteris, pavadindami tai seksizmu. O nusistatymą prieš vyrus mes vadiname humoru.“

Amerikiečių autorė Christina Hoff Sommers yra pastebėjusi, kad greta prieš vyrus „kariaujančių“ radikalių feminisčių visuomenėje visada yra grupė moterų, nenusistačiusių priešiškai vyrų atžvilgiu, ir dėl to pastarosios automatiškai priskiriamos priešų (vyrų) stovyklai. Tokiu būdu mizandrija tampa ir mizoginija.

Išnašos

Nuorodos 
 Straipsnis apie androfobiją
 Straipsnis apie mizandrijos termino vartojimą
 Antimisandry svetainė
 Mizoginija, mizandrija ir mizantropija

Diskriminacija
Psichologija
Vaidžiuškės

Vaidžiuškės – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1,5 km į rytus nuo Ginučių, Aukštaitijos NP. Per kaimą eina . Iš šiaurės supa Baluošo, iš pietų – Baluošykščio ežerai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Ignalinos rajono savivaldybės gyvenvietės
Aukštaitijos nacionalinis parkas
Hapoel Tel Aviv FC

Tel Avivo „Hapoel“ – Izraelio futbolo klubas iš Tel Avivo.

Istorija 

Klubas įkurtas 1927 m.

Logotipų kaita

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia raudona apranga.

Apranga ankstesniais metais 

2017–2018 m. sezone

2016–2017 m. sezone

Pasiekimai 

 AFC Čempionų lygos laimėtojas (1967 m.)

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Edvinas Girdvainis, gynėjas, 2018 m.
 Nerijus Valskis, puolėjas, 2019 m.

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SofaScore
 FlashScore
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Hapoel Tel Aviv
Hapoel Ironi Kiryat Shmona FC

Kirjat Šmonos „Hapoel Ironi“ – Izraelio futbolo klubas iš Kirjat Šmonos

Istroija 
Klubas įkurtas 2000 m. prie Hapeol Kiryat Shmona prijungus Maccabi Kiryat Shmona klubą.

Logotipų kaita

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia balta apranga. 
 Išvykose rungtyniauja mėlyna apranga.

Pasiekimai 

 II lygos (Ligat Leumit) čempionas (2007 m.)

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Mindaugas Panka, saugas, 2013–2015 m.
 Rokas Stanulevičius, saugas, 2016–2017 m.
 Džiugas Bartkus, vartininkas, 2018–

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SofaScore
 FlashScore
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Hapoel Ironi Kiryat Shmona
Maccabi Haifa FC

Haifos „Maccabi“ – Izraelio futbolo klubas iš Haifos.

Istorija
Klubas įkurtas 1913 m.

Logotipų kaita

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose žaidžia balta žalia apranga.

Pasiekimai 

 II lygos čempionas (1966, 1975 m.)

Sezonai 

|}

Žymūs žaidėjai 
Ahron Amar
Dudu Awat
Eyal Berkovic
Yossi Benayoun
Georgi Gakhokidze
Sergei Kandaurov
Alon Mizrahi
Avi Ran
Haim Revivo
Ronny Rosenthal
Giovanni Rosso
Yochanan Vollach
Aiyegbeni Yakubu

Lietuviai 
 Raimondas Žutautas, saugas 1999–2003
 Tadas Kijanskas, gynėjas 2013-2016
 Martynas Dapkus, saugas 2011-2014

Nuorodos 
 UEFA svetainė

Maccabi Haifa
Maccabi Herzliya FC

Herclijos „Maccabi“ – Izraelio futbolo klubas iš Herclijos.

Istorija
Klubas įkurtas 1936 m.

Emblemos

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Eimantas Poderis, puolėjas 2000–2003
 Alvydas Koncevičius, vartininkas 1991-1992
 Viačeslavas Sukristovas, saugas 1993–1994
 Rokas Stanulevičius, saugas 2017-

Nuorodos 
 http://www.maccabiherzeliya.com

Maccabi Herzliya
Jakštaičiukai

Jakštaičiukai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Kužių seniūnijoje, 10 km nuo Šiaulių, Šiaulių jūros – Bubių tvenkinio vakariniame krante, prie kelio . 2006 m. buvusiems savininkams grąžintoje žemėje pradėtas statyti prestižinis individualių namų gyvenamasis rajonas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Jakštaičiai (Šiauliai)

Jakštaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Šiaulių, Šiaulių jūros – Bubių tvenkinio pusiasalyje.

Gyventojai

Žymūs žmonės 

 Aneta Kaušaitė (g. 1970), krepšininkė, Europos čempionė
 Jurgita Kaušaitė (g. 1970), krepšininkė, Europos čempionė

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kybarčiai

Apie kaimą Šakynos seniūnijoje žr. Kybarčiai (Šakyna).

Kybarčiai (arba Kibartai) – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Kužių seniūnijoje, 12 km į pietryčius nuo Kuršėnų, prie kelio . Saugomas Kybarčių ąžuolas, atstatyta Kybarčių dvaro koplyčia.

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Akakas

Akakas graikų mitologijoje - Arkadijos Akakesiumo miesto įkūrėjas ir karalius, Likaono sūnus, mažo Hermio globėjas ir auklėtojas. Nuo jo vardo kildinama Hermio pavardė Akakesiumas.

Maja pagimdė Hermį auštant šventoje oloje Kilenės kalne Arkadijoje, o jį užaugino Akakas.

Literatūra 

Graikų mitologijos mirtingieji
Apšrujai

Apšrujai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Kužių.

Istorija 

Kaimo pietryčių dalyje, 30 m į rytus nuo Kužių kelio į kelią Aukštelkė–Smilgiai (Kužiai) yra Apšrujų senosios kapinės (kultūros paminklo MC kodas 4600).

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kurauskiai

Apie kaimą Kelmės rajone paribyje su Šiaulių rajonu žr. Karauskiai.

Kurauskiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Kužių seniūnijoje, 5 km į pietvakarius nuo Kužių, 1 km į šiaurės rytus nuo Gilaičių.

Geografija

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Ringuva

Ringuva – upė Šiaulių rajone, Ventos dešinysis intakas. Prasideda Paitaičių apylinkėse, 6 km į vakarus nuo Šiaulių. Įteka į Ventą 276 km nuo jos žiočių, ties Ringuvėlės kaimu, 4 km nuo Kuršėnų ir yra vandeningiausias jos intakas – 10,4 l/s iš km². 

Intakai: Amalė, Gergždas (kairieji), Luponė, Gulbinas, Šekštys, Lūkstas, Ververdis (dešinieji). Vidutinis nuolydis 74 cm/km.

Didesnės gyvenvietės prie Ringuvos: Gražuoliai, Kužiai, Paringuvis.

Upėvardis kildinamas nuo žodžių ringa, ringė, ringis („vingis, rėžis, juosta“).

Šaltiniai 

Šiaulių rajono upės
Bartuva

Bartuva () – upė vakarų Lietuvoje ir Latvijoje. Aukštupys yra Plungės rajone, 3 km į šiaurę nuo Platelių ežero. Tekėjimo kryptis į šiaurės vakarus, teka pro Skuodą, po to kerta Lietuvos–Latvijos sieną, o paskui įteka Liepojos ežerą (siejasi su Baltija). Aukštupyje upės slėniai statūs ir siauri.

Didžiausi intakai:
 kairieji: Eiškūnas, Erla
 dešinieji: Luoba, Apšė, Vartaga

Slėnis aukštupyje gilus ir siauras, ties Mosėdžiu praplatėja iki 400 m. Toliau vėl susiaurėja, o žemupyje slėnis tampa lėkštu ir pelkėtu. Lietuvoje Bartuva užtvenkta kelete vietų: Mosėdyje (56 ha ir 7 ha), Puodkaliuose (5 ha), Skuode (92 ha). 

Prie Bartuvos esančios gyvenvietės: Šliktinė, Prialgava, Žebrokai, Šerkšniai, Mosėdis, Krakės, Puodkaliai, Skuodas (Lietuva), Laukgalis, Nyca (Latvija). Prateka Salantų regioninį parką.

Pavadinimo kilmė 

Anksčiau upė buvo vadinama Bartava. Upės pavadinimas neaiškios kilmės, galimai labai archajiškas. Sietinas su sen. rusų бара „bala“,  „šlapia vieta tarp kalvų“, il. *bar(b)- „bala“. Kazimieras Būga pavadinimą siejo su prūsų gentimi bartais.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Skuodo rajono upės
Plungės rajono upės
Latvijos upės
Tyrelkai

Tyrelkai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Kužių seniūnijoje, 12 km nuo Šiaulių, prie kelio .

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Avarua

Avarua () – miestas Okeanijoje; Kuko salų sostinė ir svarbiausia gyvenvietė. ~10 tūkst. gyventojų. Miestas išsidėstęs Rarotongos salos šiaurėje, Ramiojo vandenyno pakrantėje, 208 m aukščio kalno papėdėje. Jūrų uostas. Yra Rarotongos tarptautinis oro uostas. Išvežama kopra, vaisiai. Mieste yra keli prekybos centrai, restoranai, du bankai, šeštadieniais veikia turgus. Plėtojamas turizmas, žvejyba, žemės ūkis.

Šaltiniai 

Kuko salos
Sostinės
Avačios ugnikalnis

Avačios ugnikalnis (), Avačia (Авача) – aktyvus ugnikalnis Rusijoje, Kamčiatkoje, Rytų kalnagūbrio pietinėje dalyje, į šiaurę nuo Kamčiatkos Petropavlovsko, tarp Avačios ir Nalyčevos upių. Aukštis 2741 m. Viršūnė kūginė. Sudarytas iš bazalto, andezito, tufo ir šlako. Kraterio skersmuo 400 m. Veikia fumarolės. Žemutiniai šlaitai padengti sibirinių kedrų ir Ermano beržų sąžalynų, aukščiau – sniegynai ir ledynai.

Ugnikalnis smarkiai išsiveržė 1945 m., paskutinis išsiveržimas įvyko 2001 m. Veikia vulkanologijos stotis.

Pirmasis Avačios ugnikalnį XVIII a. tyrė ir aprašė S. Krašennikovas. Pirmieji į ugnikalnį įkopė (1824 m. liepos 14 d.) Oto fon Kocebaus vadovaujamos ekspedicijos aplink pasaulį dalyviai: gydytojas Henrichas Civaldas, geologas Ernstas Reinholdas fon Hofmanas ir fizikas Hainrichas Frydrichas Emilis Lenzas. 1987 m. įkopė lietuvė Aldona Skėraitytė.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Ugnikalnių duomenų bazė

Rusijos ugnikalniai
Kamčiatkos kraštas
Raizgiai

Raizgiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Šiaulių, Šiaulių jūros (Bubių tvenkinio) rytiniame krante, prie kelio .

Istorija 

Senoji Raizgių gyvenvietė žinoma nuo XVI a. Per ją ėjo senasis prekybinis ir pašto kelias Ryga-Tilžė. 1836 m. nutiesus naująjį kelią per Aukštelkę šis kelias neteko turėtos reikšmės. Gyventojai vertėsi žvejyba Raizgių ežere, kuris, užtvenkus Dubysą, tapo Bubių tvenkinio dalimi. Kaimo rytiniame pakraštyje po Antrojo pasaulinio karo buvo įrengta sovietinė priešlėktuvinės gynybos stotis su radarais. Apie 1980 m. prie Bubių tvenkinio įsteigti kolektyviniai sodai, kurie po 1995 m. pamažu virsta individualių namų gyvenviete.

Gyventojai

Sportas 

Kaime žaidžia futbolo komanda FK Savanoris.

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pribitka

Pribitka – kaimas Rietavo savivaldybėje, už 3 km nuo Tverų, prie senojo kelio į Varnius, į šiaurę nuo plento . Kaime yra Natalkos ežerėlis, o netoliese – visiškai mažytis ežeriukas, kurį aplinkiniai vadina Bedugne. Šalia senojo Tverų–Varnių kelio yra maro aukų kapeliai, vadinami Avelės kapukais.

Kaimą garsina pilkapiai. Jau XIX a. pabaigoje šiuos pilkapius minėjo F. Pokrovskis. Vėliau (remdamasis F. Pokrovskiu) P. Tarasenka nurodo, kad Pribitkoje yra 10 akmenimis apdėtų pilkapių su sudegintų mirusiųjų kapais. Kai kurių pilkapių sampiluose buvo matyti iš žemės išlindę akmenys. Dalis akmenų iš pilkapių išlupta ir išvežta, todėl jų akmenų vainikai suardyti.

Pribitkos pilkapiuose mirusiųjų orientacija ir kai kurių įkapių išdėstymas turi analogijų ir kituose Žemaitijos pilkapiuose. Pilkapiuose įkapių nedaug. Kapuose daugiausia rasta žalvarinių papuošalų – buoželiniais galais antkaklė, segė trikampe kojele ir segė trapecijos formos kojele; įmovinis kirvis, geležinio dalgio fragmentas bei geležinis įmovinis ietigalis.

Gyventojai 

1923 m. kaime buvo 12 sodybų, jose gyveno 70 žmonių. 2002 m. gyveno 23 žmonės.

1928 m. Pribitkoje gimė Izidorius Butkevičius, etnografas, istorijos mokslų kandidatas.

Šaltiniai 

Rietavo savivaldybės gyvenvietės
Kainodara

Kainodara– vienas iš rinkodaros komplekso elementų, nurodantis prekės kainos nustatymo metodą, paprastai išskiriami pagrindiniai trys kainos nustatymo metodai.

Į sąnaudas orientuota kainodara 
 sąnaudų padengimo kainodara: naudojama dažniausiai universalinėse parduotuvėse. Kiekvieno produkto kaina priklauso nuo to, kiek sąnaudų jį sukuria.
 tikslinė kainodara: nustatoma norima kaina, o tada sąnaudos yra atitinkamai „optimizuojamos“, kad tokia kaina galėtų būti pasiekta.

Į konkurentus orientuota kainodara 
 naudojami einamų kainų, uždarų konkurencinių pasiūlymų metodai.
 kaina nustatoma tokia pati, kaip ir konkurentų.

Į vartotoją (paklausą) orientuota kainodara 
Pirmiausia išsiaiškinama, ar prekei yra vartotojas ir kokią vertę prekė jam sudaro. Toliau vertinama, ar vartotojo (rinkos) pasirengimas mokėti atitinkamą kainą už siūlomą prekę nėra žemesnis bent jau už prekės savikainą. Jeigu sąlygos tenkinamos, prekė yra siūloma vartotojui.

 

bjn:Haraga
ca:Preu#Fixació del preu
de:Preispolitik
el:Τιμολόγηση
en:Pricing
fa:قیمت‌گذاری
hi:मूल्य-निर्धारण
id:Harga
kn:ಬೆಲೆ ನಿಗದಿ
ms:Penentuan harga
pt:Pricing
ru:Ценовая политика
simple:Pricing
sv:Prissättningsmetod
zh:定价策略
VI Kauno fortas

Šeštasis fortas – Kauno tvirtovės dalis rytinėje miesto dalyje, Gričiupyje, esanti Nemuno dešiniojo slėnio šlaito viršutinėje terasoje. Fortas yra penkiakampės simetrinės struktūros, orientuotas į šiaurės rytus.

1993 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą.

Istorija 
Fortas pastatytas 1889 m. Tarpukario metais forte veikė karo kalėjimas. Jame po 1926 m. gruodžio 16-17 d. naktį įvykusio valstybės perversmo, gruodžio 27 d. paryčiais buvo sušaudyti „Keturi komunarai“: Karolis Požela, Juozas Greifenbergeris, Kazys Giedrys ir Rapolas Čarnas.

Antrojo pasaulinio karo ir pokario metais čia įrengta karo belaisvių vieta: 1941–1943 m. kalinti rusų karo belaisviai, 1943–1944 m. civiliai, 1944–1948 m. vokiečių karo belaisviai.

Antrojo pasaulinio karo metu VI fortas buvo viena didžiausių karo belaisvių naikinimo vietų, 336-oji karo belaisvių stovykla (Stalag 336). Ji veikė nuo 1941 m. rugpjūčio 5 d. Komendantais buvo Karl August Werdelmann, Otto Grennenbach, Karl Sieber. Stovyklą saugojo vokiečių kariai, nuo 1943 m. – ir vlasovininkai. Dauguma belaisvių gyveno forto griovyje po atviru dangumi, kiti buvo įsikūrę neapšviestuose kazematuose. Stovykloje žuvo apie 35 tūkst. karo belaisvių. 

Po 1948 m. VI-asis, kaip ir kiti Kauno tvirtovės fortai buvo naudojami kaip sandėliai, VI-ąja forte buvo įrengta sportinė šaudykla. Statybinė veikla įtvirtinimuose buvo mažai reglamentuojama, iki Rusijos kariuomenės dalinių išvedimo buvo išardyti I, II, V, VI fortų kareivinių fasadai, kelios ilgalaikės baterijos, kiti statiniai.

2003 m. fortą mėginta privatizuoti. 

2018 m. forte imta įrengti Vytauto Didžiojo karo muziejaus karo technikos ekspoziciją.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Kauno VI Fortas - dokumentinis informacinis trumpametražis filmas (prieš renovaciją 2016 m)

6
Agadiras

Agadiras () – miestas pietvakarių Maroke, Atlanto vandenyno pakrantėje. Sus-Masa-Dra regiono centras. 678,6 tūkst. gyventojų (2004 m.). Jūrų uostas. Agadiro oro uostas. Svarbus žvejybos centras. Žuvies konservų, daržovių, spalvotųjų metalų, vaisių eksportas.

Viduramžiais Agadiro vietoje buvo Agadir el-arba` žvejų kaimelis. 1505 m. portugalai čia įsteigė Santa Kruz do Kabo de Gvė (Santa Cruz do Cabo de Gué) prekybinį uostą. 1541 m. miestą užėmė Vatasidai. 1911–1913 m. dėl miesto kovojo Vokietija ir Prancūzija. 1960 m. vasario 29 d. miestą sukrėtė smarkus žemės drebėjimas, kurio metu žuvo ~15 tūkst. žmonių, sugriuvo senovinė kasba (tvirtovė), daugelis namų.

Miesto pavadinimas kildinamas iš finikiečių ʾgdr ('siena, tvirtovė').

Sportas 
 Hassania Agadir (sporto klubas); futbolo ekipa žaidžia Botola pirmenybėse.

Šaltiniai 

Maroko miestai
Rimučiai

Rimučiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, šalia kelio Molėtai–Žalvariai–Giedraičiai. Kaime yra žvyro karjeras, Skorpiono autotrasa.

Istorija 

1654 m. minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje. 1744 m. Romance kaimas, kuri galima tapatinti su Rimučiais, užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Agartala

Agartala (, ) – miestas rytų Indijoje, prie Haoros upės, 2 km nuo Bangladešo sienos. Tripuros valstijos sostinė. Svarbus prekybinis ir finansinis centras. Yra Agartalos oro uostas. Ryžių, arbatos, medvilnės, džiuto prekyba. 1987 m. įkurtas universitetas.

Miestas įkurtas 1838 m. Maharadžos Krišnos Kišore Mankijaus, kaip Tripuros karalystės sostinė.

Šaltiniai 

Indijos miestai
TV1

TV1 – televizijos programa, transliuojama nuo 2003 m. gruodžio 20 d. Priklauso „MG Baltic Media“ bendrovei.

TV1 programą sudaro įvairaus amžiaus moterų auditorijai skirti serialai ir filmai, pramoginės laidos.

TV1 programos trukmė – visa para.

Istorija 
Televizija įkurta 2003 m. balandžio 29 d. 2003–2005 m. TV1 transliavo tik Vilniuje, Klaipėdoje bei šių miestų apylinkėse. Nuo 2005 m. imta transliuoti Kaune.

2008 m. UAB „TV1“ buvo prijungta prie UAB „Laisvas ir nepriklausomas kanalas“. Nuo 2018 m. gruodžio 1 d. televizija transliuojama HD raiška.

Sezonų šūkiai 
 2003–2004 m. – „Pirmas – geras pasirinkimas“
 2004–2009 m. – „TV1 – mano miesto televizija“
 2009–2019 m. – „TV1 – vienas malonumas“
 2019-2022 m. – „Įsijunk vieną malonumą!“
 Nuo 2022 m. - „TV1 - vienas malonumas!“

Dabar rodomi serialai 
 Sužeista Širdis (TUR). Drama.N-7
 Prancūziška Žmogžudystė  (FRA). Detektyvas. N-14
 Kandisė Renuar. (FRA). Detektyvas, Komedija. N-7
 Stažuotoja. (FRA). Detektyvas. N-7
 Poklen ir De bomonas. (FRA). Detektyvas, Komedija.N-14
 Sugrįžimas į salą.(FRA). Detektyvas.N-7
 Žingsnis iki dangaus (ITA). Detektyvas. N-7
 Širdele mano. (TUR). Drama.N-7
 Tėvas Motiejus (ITA). Detektyvas, Komedija.N-7
 Mirtys prie ežerio. (DEU). Detektyvas.N-14
 Helt. (DEU).Detektyvas, Komedija.N-7
 Alpių Gelbėtojai.(DEU).N-7
 Žmogžudystė Sandhamno Saloje.(SWE).N-14
 Žmogžudystė Šiauryje.N-14.(DEU)
 Šeimyninės Melodramos. UA
 Laukinis Miestas. TR. N7

Filmų rubrikos 
 Detektyvo vakaras
 Nemarus kinas (buvo anksčiau)
 Romantika (buvo anksčiau)
 Snobo kinas (buvo anksčiau)

Anksčiau rodyti serialai 
 Paskolinta meilė
 Įtariamieji
 Juodieji meilės deimantai
 Laiko gijos
 Laukinis gyvenimas
 Mano gyvenimo šviesa
 Ponia Dila
 Senjora
 Senojo Tilto paslaptis
 Šviesos kampelis
 Velvet
 Širdžių daktaras
 Garbės reikalas
 Gyvenimo šukės
 Bekas
 Detektyvė Rizoli
 Mano lemties diena
 Nekviesta meilė
 Iš širdies į širdį
 Marija Vern
 Paryžiaus paslaptys
 „Velvet“ kolekcija

Anksčiau rodytos laidos 
 Dušas
 Pasivaikščiojimai
 Pradėk nuo savęs
 Studentas TV

Generaliniai direktoriai 
 Paulius Kovas – 2003–2004 m.
 Nida Nakrošienė – 2004–2007 m.

Logotipai

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Lietuvos televizijos kanalai
LNK
Kotika

Kotika () – miestas rytų Suriname, Sipalivinio apygardoje, Prancūzijos Gvianos pasienyje. Pro miestą teka Maroveino upė.

Surinamo miestai
Slydžiai

Slydžiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnijoje, 18 km į pietvakarius nuo Šiaulių, Dubysos slėnyje.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Dzidai

Dzidai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnijoje, 18 km į pietvakarius nuo Šiaulių, Dubysos slėnio krante.

Dzidų vardu vadinama faktiškai Lukšiuose esanti didžiausia Šiaulių miesto vandenvietė.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
Gimė Jonas Žilevičius, inžinierius hidrotechnikas

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Visgirdai (Šiauliai)

Visgirdai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnijoje, 13 km nuo Šiaulių, greta kelio Ryga–Tilžė.

Saugomas Visgirdų ąžuolas.

Gyventojai

Nuorodos 
 Pilies užeiga

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Mekiai (Šiauliai)

Mekiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnijoje, 19 km nuo Šiaulių, prie senojo kelio Ryga–Tilžė, greta Pageluvio.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Motaičiai

Apie kaimą Tauragės rajone žr. Motaičiai (Tauragė).

Motaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnijoje, 12 km nuo Šiaulių, prie kelio Ryga–Tilžė, greta Aukštelkės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kanapinė

Kanapinė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnijoje, 4 km į pietryčius nuo Bazilionų.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Normančių piliakalnis

Normančių piliakalnis su gyvenviete, Bauskės pilis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A666KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1019) – piliakalnis Šiaulių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Pakapės, Šiaulių kaimiškoji seniūnija. Pasiekiamas iš plento , pasukus į dešinę šiaurės vakarų kryptimi, į Normančius, juose – į kairę pietvakarių kryptimi link Pakapės, pavažiavus 500 m – 0,2 km į šiaurės vakarus nuo kelio pietryčių kryptimi. 0,7 km į šiaurės rytus nuo Pakapės kaimo kapinių.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas 4-5 m aukščio atskiroje kalvelėje, kurios pietinėje dalyje yra nedidelė terasa. Viršuje aikštelė ovali, 25x13 m dydžio, per 1 m iškilusiu viduriu. Jos pietiniame gale supiltas 0,5 m aukščio, 7 m pločio pylimas, už kurio šlaite, 2 m žemiau pylimo viršaus, yra iškastas 3 m pločio, 0,3 m gylio griovys, už kurio supiltas 0,3 m aukščio, 9 m pločio pylimas. Griovys ir pylimas piliakalnį juosė ir iš vakarų pusės, kur sunaikinti arimų. Šlaitai vidutinio statumo, 4-7 m aukščio. Piliakalnis archeologų netyrinėtas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIV a.

Istorija 
Manoma, kad piliakalnyje stovėjo Bauskės pilis (arba Busikės, Basynės, Businės) – ją 1348 m. sunaikino kryžiuočiai.

Šaltiniai 

 Lietuvos kultūros ir gamtos paminklų atlasas. Enciklopedijų leidykla, Vilnius, 1991 m., p 66.
 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.175
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.61
 Bronius Dakanis. Šiaulių miesto ir rajono archeologijos paminklų žvalgymas // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1990 ir 1991 metais. Vilnius, 1992. T. I, p. 100–101.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai

Piliakalniai Šiaulių rajone
Širvučiai

Širvučiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Šiaulių kaimiškojoje seniūnijoje, 11 km į pietus nuo Šiaulių, prie kelio .

Istorija 

Gyvenvietėje yra Širvučių senkapis, kurio dalis nuardyta.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Giedriai (Šiauliai)

Giedriai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Šiaulių kaimiškojoje seniūnijoje, 14 km į pietus nuo Šiaulių, prie kelio .

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Žylakiai (Šiauliai)

Žylakiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Šiaulių kaimiškojoje seniūnijoje, 20 km į pietus nuo Šiaulių, prie kelio .

Istorija

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Rimučiai (Šiauliai)

Rimučiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnijoje, 19 km į pietvakarius nuo Šiaulių, prie kelio Kurtuvėnai–Viekvedžiai.

Istorija

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pociškė (Šiauliai)

Pociškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnijoje, 18 km į pietvakarius nuo Šiaulių, prie kelio Kurtuvėnai–Viekvedžiai, Girnikų piliakalnio papėdėje.

Saugoma Pociškės pušis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Viekvedžiai

Viekvedžiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnijoje, 17 km į pietvakarius nuo Šiaulių, prie kelių į Kurtuvėnus ir Bubius.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Šemetiškiai (Šiauliai)

Šemetiškiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Bubių seniūnijoje, 18 km į pietvakarius nuo Šiaulių, prie kelių į Kurtuvėnus ir Bubius.

Etimologija 
Kaimo pavadinimas kilo nuo bajorų Šemetų arba Šemiotų, kurių dvarai buvo Šemetiškiuose, Šiaulėnuose, Tauragėje, ir kitose Žemaitijos vietovėse, pavardės.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Manoma, kad dvare gimė ir gyveno poetas Mikalojus Kazimieras Šemeta (1612?–1674)

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
R-BOT 001

R-BOT 001 () – robotas, naudotas viešajai tvarkai saugoti Permėje nuo 2007 m. birželio mėn. iki 2008 m. vasaros. Suprojektuotas ir pagamintas Maskvoje. Robotas gali stebėti miesto gatves, išsiaiškinti pažeidimus ir kviesti piliečius laikytis įstatymų.

Darbai vyko apie dvejus metus ir kainavo daugiau kaip 10 000 JAV dolerių. Robotas yra vertikalaus kiaušinio formos, jo aukštis apie 1,8 metro, svoris 250 kilogramų. Plieninis korpusas ir aptaki forma saugo nuo vagysčių ir vandalizmo. Darbo laikas be pakrovimo – 8 valandos. Juda ant keturių ratų iki 5 km/h greičiu. Turi penkias kameras, kurios apsaugotos neperšaunamu stiklu – kamerų įrašai gali būti panaudoti teisme. Į roboto atmintį įrašytas Rusijos Pilietinis kodeksas, kurį jis gali skaityti kalbos sintezatoriaus pagalba. Robotas turi pagalbos mygtuką, kurį paspaudus galima iškviesti miliciją. Robotas gali dirbti valdomas distanciniu būdu ir automatiškai. Pasak jo kūrėjų, jis turi ir trūkumų: neteisingai taria žodžius, negali muštynių atskirti nuo šokių, todėl apie įvykį ir dėl sprendimo priėmimo praneša į centrą.  Liudininkai nurodė, kad robotas buvo stumiamas, neteisingai atsako į klausimus, prie jo stovi milicininkas.

Pirmą kartą robotas išbandytas Miesto dieną 2007 m. birželio 12 d. Kamos upės krantinėje. Robotas sugedo, nes į vidų pateko vandens. Po to jam įdiegta hidroizoliacija. Toliau bandymai vyko birželio 22 d. Dzeržinskio rajone. Permės milicijos vadovybė jam suteikė stažuotojo, o vėliau kursanto vardą.  

2008 m. vasarą išsiųstas į Maskvą patobulinti. Tolesnė eksploatacija ir tobulinimai nutraukti, nes nėra finansavimo.

Šaltiniai 

Robotai