joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Antašavos Šv. Hiacinto (Jackaus) bažnyčia

Antašavos Šv. Hiacinto (Jackaus) bažnyčia – bažnyčia, stovinti Antašavos miestelyje, prie kelio . Netradicinių formų. Parapijoje yra Uoginių Šv. Marijos Magdalietės ir Gikonių Šv. Lauryno koplyčios.

Istorija 
Papyvesyje (taip iki XVIII a. pab. buvo vadinama Antašava) Antašavo dvaro savininkas Jackus Antašauskis kapinėse 1793 m. pastatė medinę bažnyčią. Jo rūpesčiu pastatyta mūrinė klebonija (archit. Mykolas Šulcas). Pradėtos naujos bažnyčios statybą sutrukdė 1812 m. prasidėjęs Rusijos ir Prancūzijos karas. Klebono Albino Rubavičiaus iniciatyva 1862 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia (buvo Vabalninko filija). 1870 m. – mūrinė varpinė. 1905 m. pristatyta zakristija. 1906 m. įkurta parapija.

1927 m. bažnyčia gavo 8 ha žemės Salamiesčio dvaro sodyboje, vėliau buvo sukeista – gauti 8 ha prie Antašavos. 1928–1940 m. klebonavęs Juozapas Čepėnas (1880–1976) atnaujino ir išdažė bažnyčios vidų.

Architektūra 
Bažnyčia netradicinių formų (stogo kampuose stiebiasi du masyvūs bokštai), stačiakampio plano (20 × 10 m), vienanavė. Šventoriuje yra mūrinė varpinė, senos kapinės.

Vargonai 
Antašavos bažnyčia buvo pastatyta 1862 m., todėl tikėtina, kad vargonai pastatyti panašiu metu. Antašavos kaimas yra visiškai netoli Alizavos kaimo, kuriame stovi panašaus laikmečio, analogiško klasicistinio stiliaus ir prospekto struktūros vargonai (1856?).

Vargonų prospekto modelis yra klasicistinė trijų bokštų prospekto su centrine žemiausia dalimi atmaina, jai taip pat priskiriami Švėkšnos evangelikų liuteronų (XIX a. pr.), Pajūrio (XIX a. I p.), Surviliškio (XIX a. I p.), Židikų (~1830), Nidermuižos (1811, Latvija), Tenenių (~1841), Šaukoto (1843), Alizavos (1856?), Vadaktėlių (~1830) ir Saldutiškio (XIX a. pr.) bažnyčių vargonų prospektai.

1989 m. vargonus remontavo meistras Antanas Šauklys iš Panevėžio.  Griežykla yra kairėje vargonų pusėje. Dumplės lygiagretinės, neoriginalios. Dalis vamzdžių, oro skirstymo dėžė, mechanika yra autentiški.

Vargonai įtraukti į Kultūros vertybių registrą (u. k. 12504)

Šaltiniai

Nuorodos 
 Parapijos puslapis 
 Antašavos Šv. Hiacinto Jackaus bažnyčia

Kupiškio rajono bažnyčios
Antašava
Kėboniai

Kėboniai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Kėdainių, šalia Bartkūniškių. Kaimas įsikūręs prie Jaugilos ir Smilgos upių santakos (prie Smilgos ir Smilgaičio kraštovaizdžio draustinio), tolėliau Smilgon įteka Vištupis. Yra kaimo turizmo sodyba. Dalis kaimo nutolusi į vakarus, už Smilgos upės ir Kėdainių-Krakių kelio, prie Josvainių miško pakraščio.

Kėbonių autobusų stotelė yra Tubių kaime (maršrutai į Kėdainius, Lipliūnus, Pašušvį), o Kėbonių teritorijoje yra stotelė „Tiltas“ (prie Smilgos tilto, kur maždaug iki 2000 m. stovėjo žemės ūkio technikos garažai), prie pagrindinės kaimo dalies – „Kėbonių gyvenvietė“.

Istorija 
XX a. pr. Kėboniai (Kebovičiai) buvo okolica Kauno apskrities Kėdainių valsčiuje. Žemes čia valdė Beinoravičiai, Kutkevičiai, Majauskai, Rachlevičiai, Ščensnovičiai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kropilai

Kropilai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kėdainių, šalia Bartkūniškių kaimo ir Smilgos upelio. Greta praeina plentas , prie jo yra priemiestinių autobusų stotelė „Kropilai“.

Istorija 
XX a. pr. Kropiluose buvo Kulviečių, Prokopavičių ir Stacevičių valdos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Novočėbė

Novočėbė – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Kėdainių miesto pakraščio, prie kelių  ir  sankryžos. Yra užeiga prie kelių žiedo, sunkvežimių saugojimo aikštelė. Rytuose, prie Nevėžio yra Kėdainių valymo įrenginiai.

Istorija 
XX a. pr. buvo Kėdainių valsčiuje, kaimo žemės priklausė Bacevičiams, Stankevičiams, Steponavičiams, Šembergams, Šulcams ir Tiškoms. Novočėbė (arba Novočėbės) iki 1954 m. buvo Novočėbės apylinkės centru.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Šventoniškis

Šventoniškis – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Kėdainių miesto, netoli Nevėžio dešiniojo kranto, šalia Mantvilonių ir Novočėbės. Šalia – Kėdainių miesto nuotėkų valymo įrenginiai. Į Šventoniškį veda uosiais apsodintas kelias nuo Keleriškių. Stovi vandens bokštas.

Tarpukariu buvo dvaro palivarkas.

Gyventojai

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Mantviloniai

Mantviloniai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Kėdainių, pusiaukelėje tarp Kėdainių ir Josvainių. Išsibarstęs tarp kelio  vakaruose ir Nevėžio slėnio rytuose.

Svarbiausi objektai – vienoje teritorijoje esančios mėsos perdirbimo įmonės ŽŪKB „Krekenavos mėsa“ ir AB „Krekenavos agrofirma“. Prie plento į Josvainius yra priemiestinių autobusų stotelė.

Istorija 

Derlingos Mantvilonių žemės priklausė didikams Montviloms, vėliau – Šiukštoms, Siručiams, Dzerdzejovakams. Tarybiniais metais veikė ferma, būta šienainio bokšto.

2020 m. prijungtas Čeplinavos viensėdis.

Gyventojai

Galerija

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Zabieliškis

Zabieliškis – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietus nuo Kėdainių centro, Pramonės rajono pakraštyje, nuo miesto atskirtas geležinkelio atšaka. Šalia kaimo įkurti buitinių atliekų ir lignino sąvartynai, iškilę AB „Lifosa“ fosfogipso kalnai.

Kėdainių miestui priklausančioje Zabieliškio dalyje išlikęs dvaro parkas, Zabieliškio tvenkinys, keli pastatai.

Istorija 

XIX a. pab. Zabieliškyje buvo dvarininkų Stomų valda, įėjusi į Šėtos valsčių.

Dalis senojo kaimo teritorijos nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio yra priskirta Kėdainių miestui (Pramonės gatvės pabaiga).

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Antanas Valionis, politikas, diplomatas (1950 m.)

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Zutkiai

Zutkiai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Kėdainių miesto, šalia „AB Lifosa“ gamyklos ir Vilniaus–Šiaulių geležinkelio. Šilainių geležinkelio stotelė (panaikinta, stovi AB „Lifosa“ kraunami traukiniai).

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kutiškiai (Kėdainiai)

Kutiškiai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Sirutiškio, Kruosto dešiniajame krante. Į rytus nuo kaimo, Sirutiškio kaimo pakraštyje yra senos kaimo kapinaitės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Mociūnai

Mociūnai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 6 km į šiaurę nuo Kėdainių, 2,5 km į pietvakarius nuo Kalnaberžės. Kaimą giliu slėniu kerta Skaudinio upelis (Kruosto intakas). Per kaimą eina Urbelių–Vaidatonių–Dotnuvos kelias, atsišakoja keliukas į Vitėnus.

Į pietus nuo kaimo yra sentikių kapinaitės, kuriose palaidoti rusų tautybės žmonės (dauguma iš Maksimovų, Rysakovų šeimų). Dar toliau į pietus, prie Skaudinio ir Kruosto santakos stūkso Vaidatonių piliakalnis. Šiaurėje, Kalnaberžės miško pakraštyje įsteigtas Mociūnų miško botaninis draustinis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Lomeikiškiai

Lomeikiškiai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 6 km į šiaurę nuo Kėdainių ir 2 km į pietus nuo Kalnaberžės, tarp kelio  ir Nevėžio upės. Kaime stūkso piliakalnis (vadinamas Krasausko kalnas).

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Apytalaukio Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

Apytalaukio Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Apytalaukio kaime, 5 km į šiaure nuo Kėdainių, prie Nevėžio ir jo kairiojo intako Alkupio santakos. Barokinė, turi renesanso bruožų.

Bažnyčios rūsiuose ir kapinėse palaidoti Apytalaukio savininkų Šiukštų ir Zabielų palikuonys.

Istorija 

Pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1635 m., fundatorius – grafas Petras Šiukšta. Inventoriuje nurodyta 1642 m. veikianti medinė bažnyčia ir statoma mūrinė. Ji 1674–1677 m. dar nebuvo pastatyta. Karališkasis rotmistras Kazimieras Zaviša su žmona Kristina Mlečkaite XVII a. pabaigoje įrengė altariją. Bažnyčioje pamaldas XVIII a. laikydavo Kėdainių misijos jėzuitai. XVIII a. veikė parapinė mokykla. Bažnyčios inventoriuje 1807 m. minimi 7 registrų vargonėliai; 2 būgnai, 2 voltornos ir 2 dūdos.

1851 m. gautas leidimas pristatyti bokštą. Klebonas V. Mockus ir dvarininkas Titas Šniukšta 1902–1919 m. atstatė mūrinę bažnyčią. Parapijai priklausė Lančiūnavos ir Šventybrasčio filijos. Apytalaukyje klebonavęs Vincentas Rimkevičius (mirė 1934 m.) padėjo knygnešiams, rėmė „Tėvynės sargą". Už tai caro valdžios persekiotas ir baustas.

Architektūra 

Bažnyčia barokinė, turi ir renesanso bruožų, lotyniško kryžiaus plano, su dideliu bokštu. Vidų dengia cilindriniai skliautai.

Kėdainių rajono bažnyčios
Čireliai

Čireliai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurę nuo Kėdainių miesto, prie Sirutiškio–Daškonių kelio. Šiauriniu kaimo pakraščiu teka Kruostas, rytuose – Baltupis, vakaruose – Vensutis.

Istorija 
XX a. pr. Čireliai dar vadinti Sipavičiais (Sipowicze), čia buvo Sipavičių giminės dvaras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Gineitai

Apie kaimą Kauno rajone žr. Gineitai (Kaunas).

Gineitai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 6 km į šiaurę nuo Kėdainių, apie 2,5 km nuo Tiskūnų, prie kelio į Šventybrastį. Išsidėstęs Nevėžio upės kairiajame krante („Isos slėnyje“).

Istorija 
Gineitai seniau priklausė Siručiams (Sirutiškio dvarui).

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Ariogalos Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Ariogalos Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Ariogaloje. Istoristinė, turi neoklasicizmo ir neobaroko bruožų.

Parapijoje yra Ariogalos Daugirdų ir Partizanų koplyčios.

Istorija 

Pirmoji Ariogalos bažnyčia pastatyta apie 1416 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto iniciatyva. Jai 1542 m. dovanota jurisdika miestelyje, 7 šeimos, 3 neapgyvendinti žemės sklypai, kuriuose vėliau įsikūrė Kunigiškių kaimas. 1547 m. bažnyčia atstatyta. XVI a. veikė parapinė mokykla.

Zigmantas Vaza 1609 m. įsakė Ariogalos tijūnui Sebastijonui Kęstortui baigti statyti ir remontuoti Ariogalos bažnyčią, mat ji prieš keletą metų pastatyta, tačiau esanti be stogo ir pūvanti. Bažnyčia 1690 m. sudegė, apie 1726 m. atstatyta. Ji 1807 m. vėl sudegė, 1813 m. atstatyta.

1852 m. bažnyčia pailginta. Poetas kunigas Anupras Jasevičius bažnyčioje 1863 m. perskaitė sukilėlių atsišaukimą. Už tai ištremtas, 1884 m. grįžo į Ilūkstę (Latvija). Vartotojų draugijos patalpose 1907 m. įsteigta „Saulės“ draugijos mokykla.

1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Bažnyčia 1915 m. sudegė. Pamaldos laikytos kitame mūriniame pastate. Kunigo Antano Simanavičiaus rūpinimusi, parapijiečių ir kitų aukomis 1926–1939 m. pagal šveicaro architekto Pejerio (Peyer) projektą, vadovaujant Graudui ir Pukiui, pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (kaip architektas taip pat nurodomas Vladimiras Dubeneckis). Ją 1939 m. konsekravo arkivyskupas Juozapas Skvireckas.

Architektūra 

Bažnyčia istoristinė, turi neoklasicizmo ir neobaroko bruožų, stačiakampio plano, bazilikinė, dvibokštė. Vidus 3 navų. Manoma, kad didysis altorius po 1930 m. atkeltas iš Kauno Šv. Mikalojaus bažnyčios.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Ariogalos parapija
 Apie Ariogalos parapiją arkivyskupijos svetainėje
 Ariogalos Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (panoramos)

Raseinių rajono bažnyčios
Ariogala
Geidžių Šv. Onos koplyčia

Geidžių Šv. Onos koplyčia, dar vadinama Šv. Onos bažnyčia – katalikų koplyčia, stovinti Geidžių kaime, Tirkšlių seniūnijoje, Mažeikių rajone, prie kelio . Koplyčia veikianti, priklauso Tirkšlių Kristaus Karaliaus parapijai.

Koplyčia yra architektūros paminklas, 2003 m. kartu su varpine įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).

Galerija

Literatūra 

 Geidžių šv. Onos bažnyčia (sud. Dalia Ramonienė). Lietuvos architektūros ir dailės paminklai. - Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2005. - 56 p. - ISBN 9955-624-29-9

Šaltiniai

Nuorodos 

 

Mažeikių rajono koplyčios
Aukštelkės Šv. Antano Paduviečio bažnyčia

Aukštelkės Šv. Antano Paduviečio bažnyčia – bažnyčia, stovinti Aukštelkės kaime, kelių  ir Aukštelkė – Sauginiai – Kuršėnai sankryžoje.

Istorija 

Apie 1764 m. Aukštelkės dvare pastatyta koplyčia. Antano Radavičiaus rūpesčiu 1885 m. pastatyta mūrinė koplyčia. priklausė Šiaulių parapijai, ją aptarnavo Šiaulių kunigai. Audra 1903 m. nuplėšė koplyčios stogą, 1905 m. ji suremontuota, sutvirtinti pamatai. 1915 m. Pirmojo pasaulinio karo mūšiuose sugriauta.

Visuomenės veikėjas kunigas Vincentas Jarulaitis (1859–1939 m., palaidotas Aukštelkėje) 1932 m. koplyčią atstatė. Jai 1935 m. dovanota 19 ha žemės. Po Antrojo pasaulinio karo koplyčią imta vadinti bažnyčia. 1967 m. ji suremontuota.

Architektūra 
Bažnyčia neobarokinė, turi neoklasicizmo architektūros bruožų, stačiakampio plano, bebokštė, su trisiene apside, vienanavė.

Šventoriuje palaidotas iš Aukštelkės parapijos kilęs kunigas Vaclovas Tamoševičius (1912–1991 m.), karo ir pokario metais kalintas.

Nuorodos 

Bažnyčios nuotraukų galerija

Šiaulių rajono bažnyčios
Neobarokas Lietuvoje
Aukštosios Panemunės Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia

Aukštosios Panemunės Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Kaune, Aukštojoje Panemunėje, prie Sėmenos žiočių. Prie bažnyčios, 250 m į pietvakarius yra Panemunės kapinės. Parapijoje veikia Viršužiglio koplyčia, taip pat Šv. Pijaus X brolijos (katalikų tradicionalistų) koplyčia.

Istorija 

Simono Siručio rūpesčiu 1763 m. pastatyta mūrinė Šv. Simono ir Judo bažnyčia. Dėl blogų pamatų po 11 metų jos siena ėmė griūti.

1780 m. pastatyta nauja medinė Šv. Karolio bažnyčia ir į ją perkeltos pamaldos. Didžiosios Panemunės dvaro sodybos savininkas sumažino bažnyčiai skirtus procentus, todėl klebonas Rokas Bučinevskis 1837 m. iškėlė bylą, kurią 1848 m. laimėjo. To paties klebono iniciatyva 1859 m. pastatyta mūrinė bažnyčia. Klebono Jurgio Staugaičio rūpesčiu 1882 m. padidinta, pakeistas frontonas.

1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1917 m. įsteigtos Panemunės kaimo kapinės.

2003 m. šalia bažnyčios šventoriaus esančioje pievelėje ėmė kurtis „meilės simbolių parkelis“ – nedideli akmenys su vardais ir užrašais apie meilę, dažniausiai paliekami bažnyčioje susituokusių porų.

Architektūra 

Bažnyčia neorenesansinė, stačiakampio plano, bebokštė, su šoninėmis zakristijomis. Vidus 3 navų, atskirtų medinėmis kolonomis.  Priekiniame fasade aukštai iškeltas trikampis frontonas. Virš įėjimo durų yra gulsčias sandrikas, aukščiau įstatytas puslankio formos langas. Šoninėse sienose įrengta po tris aukštus arkinius langus. Presbiterija atskirta triumfo arka. Greta yra šoniniai altoriai. Pagrindiniam ir kitiems altoriams būdinga neogotikinė puošyba.

Šventoriaus tvora metalinė, su mūriniais stulpais. Vartai turi tris arkines angas su trikampiu stogeliu, yra derantys su bažnyčios architektūra. Šventoriaus tvoros kampuose pastatytos koplytėlės. Už šventoriaus ribų stovi buvusi varpinė (veikusi tarpukaryje).

Galerija

Nuorodos 

 Parapijos svetainė
 Aukštosios Panemunės Švč. Mergelės Marijos Vardo parapija (vyskupijos inf.)

Kauno bažnyčios
Neorenesansas Lietuvoje
Panemunė (Kaunas)
Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia – bažnyčia, stovinti Alksnėnų kaime, 7 km į vakarus nuo Pilviškių. Liaudies architektūros formų.

Istorija 

Alksnėnai 1673 m. paskirti Virbalio dominikonų vienuolynui. 1867 m. pastatyta medinė koplyčia. Ji minima ir 1784 m. Koplyčioje 1906 m. buvo ketveri atlaidai per metus.

1918 m. pradėta statyti klebonija. 1921 m. įkurta parapija. Jai iš Alksnėnų dvaro duota 9 ha žemės. Klebonas G. Citavičius su parapijiečiais koplyčią padidino; ji tapo bažnyčia. 1925 m. įsteigta pavasarininkų kuopa.
Po Antrojo pasaulinio karo iš Panevėžio vyskupijos ištremtas kanauninkas Bronius Antanaitis suremontavo Alksnėnų bažnyčią, sutvarkė kleboniją. Po jo 26 m. klebonavo Vincentas Kizlaitis (1895–1980). Dabartinis klebonas kunigas Arūnas Simonavičius parapijoje tarnauja nuo 2006 m. birželio 29 d.

Architektūra 

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė. Yra 3 altoriai. Šventorius apmūrytas. Jame yra kapinės; čia palaidotas 1941 m. birželio 22 d. bolševikų nukankintas kunigas Justinas Dabrila (g. 1905 m.).

Vilkaviškio rajono bažnyčios
Babriškių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Babriškių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Babriškių kaime, netoli Alytaus-Varėnos kelio, Varėnės dešiniajame krante. Klasicistinių proporcijų.

Istorija 

Kaime 1724 m. buvo koplyčia. 1838 m. Rosochackis kapinėse pastatė akmenų mūro koplyčią. Joje kartais buvo laikomos pamaldos. Babriškėse 1942 m. apsigyveno vienuolis marijonas kunigas Juozas Rakickas. Jis prie koplyčios pristatė medinę zakristiją, pastatė kuklią kleboniją. 1944 m. sudegus Varėnos I bažnyčiai, parapija perkelta į Babriškes. Suremontuota koplyčia tapo bažnyčia. Bažnyčios šventoriuje palaidoti Nepriklausomybės karo didvyriai Vyties Kryžiaus kavalieriai Zenonas Miklušis (1900–1971) ir Juozas Valickas (1896–1942).

Architektūra 

Bažnyčia klasicistinių proporcijų, su 2 tinkuotais bokštais ir lygiu frontonu. Šventoriuje stovi grakšti mūrinė koplytėlė.

Varėnos rajono bažnyčios
Babtų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

Babtų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia – Romos katalikų bažnyčia, stovinti Babtų miestelyje, Nevėžio kairiajame krante, 1 km į vakarus nuo magistralės .

Parapijoje veikia Muniškių Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.

Istorija 

Pirmąją medinę bažnyčią 1672 m. pastatė dvarininkas Mlečka. Bažnyčia 1715 m. perstatyta nuo pamatų. Iš pradžių buvo Vandžiogalos filija. 1744 m. įsteigta parapija. 1777 m. ir vėliau veikė parapinė mokykla. Ji 1782 m. turėjo atskirą pastatą. Pamokslai 1782 m. buvo sakomi lenkiškai ir lietuviškai. Bažnyčios metrikų knygos 1767–1819 m. rašytos lotyniškai, 1819–1848 m. – lenkiškai, nuo 1920 m. – lietuviškai. Per 1830 m. miestelio gaisrą sudegė ir bažnyčia.

1845 m. patvirtintas medinės bažnyčios projektas (inžinierius Maleševskis). Parapijiečių lėšomis ir klebono Mykolo Petroševičiaus rūpesčiu 1853 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (M. Petroševičius 1863 m. areštuotas, 1864 m. mirė Kauno kalėjime).

1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Kunigas Mykolas Gobis (1905–1982) pastatė kleboniją.

Parapijoje dirbę klebonai 

 Jonas Juozapas Eichoris (1775)
 Tomas Venckavičius (1776-1770)
 Motiejus Bernatavičius (1770-1776)
 Antanas Romaškevičius (1776-1787)
 Kazimieras Vanginas (1787-1819)
 Jonas Miškauskas (1819-1833)
 Mikalojus Baikauskas (1833-1839)
 Mikalojus Petraševičius (1839-1864)
 Kazimieras Bajorūnavičius (1864-1877)
 Konstantinas Kazakevičius (1877-1907)
 Jonas Gudelis (1908-1931)
 Juozas Sirtautas (1932-1958)
 Juozas Stankūnas (1959-1967)
 Antanas Žilinskas (1967-1971)
 Mykolas Guobis (1971-1982)
 Ričardas Mikutavičius (1983-1989)
 Eimutis Marcinkevičius (1989-1992)
 Arvydas Kasčiukaitis (1992-1993)
 Jonas Stankevičius (1993-1998)
 Jonas Zubrus SJ (1998-1999)
 Žygintas Veselka (1999-2006)
 Gintas Rumševičius (2006-2018)

Architektūra 

Bažnyčia stačiakampio plano, su dvišlaičiu stogu, bokšteliu ant kraigo priekio. Šventorius apjuostas metaline tvora su mūriniais vartų stulpais. Šventoriaus dalyje išlikusios senosios kapinės. Stovi besienė varpinė, koplytstulpis „Laiminantis Kristus“, skirtas Babtų parapijos 250 m. jubiliejui.

Bažnyčioje yra šv. arkangelo Mykolo, šv. Florijono medinės skulptūros, paveikslai „Švč. Mergelė Marija su Kūdikiu“, „Trijų Karalių pagarbinimas“, XIX a. vargonai (autorius nežinomas), įtraukti į Lietuvos kultūros vertybių registrą. Didžiajame altoriuje yra Čenstakavos Dievo Motinos atvaizdas. Čia klebonavęs kunigas Ričardas Mikutavičius bažnyčiai parūpino kryždirbio Vinco Svirskio kryžių ir XVIII a. angelų skulptūras.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Babtų parapijos svetainė 
 Babtų bažnyčia

Kauno rajono bažnyčios
Babtai
Balingrado Dievo Apvaizdos bažnyčia

Balingrado Dievo Apvaizdos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Balingrado kaime, 12 km į pietus nuo Pabradės, Neries dešiniajame krante. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

Parapijoje yra Punžionių koplyčia.

Istorija 
Punžonių dvaro savininkai Ignas Balinskis ir Elžbieta Balinskienė 1827 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. Ji buvo Karkažiškių parapijos filija. Vietovę, vadintą Bageliškėmis, dvarininkai pavadino Balingradu. 

XIX a. viduryje Balingrado apylinkėmis ir bažnyčia domėjosi grafo Konstantino Tiškevičiaus mokslinė ekspedicija. Savo veikale K. Tiškevičius pateikia informacijos apie bažnyčioje buvusią paveikslų kolekciją, skrupulingai ir nuosekliai aprašė bažnyčios paveikslus, kurie grafui paliko teigiamą įspūdį. Paminėtas senas italų mokyklos tapytas Šv. Sebastijano paveikslas, taip pat bažnyčioje, choruose, nedidelis paveikslėlis, puiki gero originalo kopija, vaizduojantis rašantį Matą evangelistą. Abipus didžiojo altoriaus buvo du nedideli Peterburgo mokyklos paveikslai, o didžiajame altoriuje – nemažas paveikslas, kuriame nupieštas natūralaus dydžio Šv. Ignotas.

Rusijos valdžia bažnyčią 1870 m. uždarė. Po carinės valdžios įsakymo uždaryti bažnyčią, buvo stengtasi kuo greičiau sugriauti ir parduoti ją statybinėms medžiagoms. Kaimo gyventojai to padaryti neleido, bet tuometinis Punžonių valdytojas Maciejus Stabrovskis gyventojų norų nepaisė. Savo reikmėms jis panaudojo bažnyčios duris, o iš geležinių kryžių pasigamino noragus žemei arti. Legenda byloja, kad už tokį poelgį dvarininkas susilaukė bausmės. Darbų metu perkūnas nutrenkė darbininką, kuris arė žemę iš bažnyčios kryžių pasigamintais noragais. Pats M. Stabrovskis susirgo silpnaprotyste ir mirė didelėse kančiose.

Lenkams okupavus Vilniaus kraštą, padėtis Balingrade šiek tiek pasikeitė. Atsirado galimybė atstatyti Dievo Apvaizdos bažnyčią. 1927 m. Petras Strabovskis (M. Strabovskio sūnus) iš Punžonių ėmėsi bažnyčios remonto darbų. Savo lėšomis jis atstatė bažnyčią ir išskyrė jai 14 ha. žemės. 1928 m. įkurta parapija. Suremontuotą bažnyčią 1928 m. rugsėjo 30 d. konsekravo arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis.

2009 m. bažnyčioje vyko renovavimo darbai.

Architektūra 
Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, vienanavė, be apsidės. Bažnyčios rūsyje palaidotas jos fundatorius Ignas Balinskis. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija

Nuorodos 

 Parapijos puslapis 
 Parapijos Facebook svetainė
 Didelio pono neišsipildę norai. Balingrado istorija

Švenčionių rajono bažnyčios
Balingradas
Balninkų Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia

Balninkų Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Balninkų miestelyje, prie Anykščių-Želvos kelio, Piršeno ežero šiauriniame krante. Istoristinė, turi neogotikos, romantizmo architektūros bruožų.

Istorija 
Balninkuose iki 1544 m. įsteigta parapija. Pasak jėzuito S. Rostovskio, 1585 m. lietuviškai skaitytos evangelijos ir sakyti pamokslai. Per XVII a. karus parapijos dokumentai sunaikinti.

1676 m. medinė bažnyčia ir klebonija buvo begriūvančios. Anykščių ir Balninkų seniūnas Juozapas Zybergas 1771 m. pastatė naują bažnyčią. Paskirtas nuolatinis kunigas Tomas Polujanas aptvarkė bažnyčią. Ji 1773 m. pašventinta. Klebonas A. Jusis su parapijiečiais 1908–1910 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. Ją 1921 m. konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Architektūra 
Bažnyčia istoristinė, turi neogotikos, romantizmo architektūros bruožų, kryžminio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, skliautuotas. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Molėtų rajono bažnyčios
Neoromaninė architektūra Lietuvoje
Balninkai
Vaidotų Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia

Vaidotų Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Vaidotuose (Vilniaus rajonas), Vokės dešiniajame krante, 1 km į vakarus nuo kelių  ir  sankirtos. Pamaldos vyksta lenkų ir lietuvių kalbomis.

Istorija 

Vilniaus raj. Šv. Stepono parapijos klebonas 1813 m. Vaidotų kaime (1 km į pietus nuo Baltosios Vokės, Vokės kairiajame krante) pastatė koplyčią. Hilarijus Lenskis ir Vladimiras Lenskis 1910 m. Baltojoje Vokėje pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. 1921 m. įkurta Vokės parapija. Nuo 1949 m. klebonavęs garbės kanauninkas Leopoldas Chomskis (1885–1982), (palaidotas šventoriuje) 1979 m. bažnyčią suremontavo.

Anksčiau bažnyčia buvo vadinama Baltosios Vokės Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia.

Architektūra 

Bažnyčia neobarokinė, kryžminio plano, bebokštė, su apside. Vidus 3 navų, bazilikinis, dengtas cilindriniais skliautais. Navas skiria pilioriai. Šventoriuje stovi plieno strypų varpinė. Tvora medinių statinių.

Nuorodos 

 Vaidotų parapija 
 Vilniaus arkivyskupija. Vaidotų parapija 

Vilniaus rajono bažnyčios
Neobarokas Lietuvoje
Baltriškių Šv. Kazimiero bažnyčia

Baltriškių Šv. Kazimiero bažnyčia – bažnyčia, stovinti Baltriškių kaime, 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Degučių. Liaudies architektūros formų.

Istorija 
Adomas Zavadskis ir Elena Zavadskienė dovanojo būsimai bažnyčiai valaką žemės. Adomo sūnus buvo ką tik žuvęs tragiškoje medžioklės nelaimėje, todėl jis dovanojo žemę ir finansavo bažnyčios statymą. Sūnus Emanuelis palaidotas bažnyčios kriptoje.

1913 m. pastatyti laikini šiaudais dengti maldos namai. 1919 m. pastatyta klebonija, 1920 m. – baigta medinė bažnyčia. Pirmuoju kunigu nuo 1913 m. buvo Simonas Žižys, nuo 1919 m. – Justinas Ribokas, nuo 1926 m. – Boleslovas Beinoravičius, nuo 1931 m. – Kazimieras Turla, nuo 1936 m. – Edvardas Vaišnoras. Per Antrąjį pasaulinį karą artilerijos sviedinys pramušė lubas, išmušė dalį sienos bet nesprogo. Karo metu varpai buvo paslėpti kapinėse. Pagrindinis bažnyčios bokštas buvo nugriautas, nes iš jo buvo labai patogu šaudyti – matėsi visos apylinkės (net iki Salako). Po karo bažnyčia suremontuota. Baltriškių klebonu 1936–1950 m. buvo Edvardas Vaišnoras (1906–1982). Jis baigė įrengti bažnyčios vidų, pastatė sakyklą, parūpino bažnytinių vėliavų. Apkaltintas bendradarbiavimu su Lietuvos partizanais, 1950–1956 m. ištremtas.

Dabar bažnyčią prižiūri Tiberiados bendruomenė ir jau yra pradėti renovacijos darbai.

Architektūra 
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano (22×10 m), vienabokštė, su bokšteliu, turi 3 altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Bažnyčia yra 312 m² medinis, rąstinis pastatas. 1970 m. medinių čerpių stogo danga buvo pakeista į skardinę. Dabar skardos yra nemažai surūdijusios ir praleidžia vandenį. Pastatas nevienodai nusėdo. Vidiniai kolonų pamatai turi būti sustiprinti. Skubiausia – bažnyčios bokšto rekonstrukcija: lentos apipuvusios ir pats karkasas nebetvirtas.

Bažnyčios projekte buvo planuojama statyti atskirą varpinę. 1920 m. buvo pastatyta laikinoji rąstų varpinė. 1950 m. buvo sumūryta akmeninė siena, ant kurios turėjo būti pastatyta varpinė. Tarybinė valdžia uždraudė statybas ir dėl to varpas buvo laikinai pakabintas bažnyčios bokšte.

Dabartiniuose bendruomenės planuose yra numatyta statyti varpinę (pradėta 2009 m.). Parengtas ir detalus renovacijos projektas, numatomas įgyvendinti per 3-4 metus. Planuojama įrengti šildomas grindis, kad atvykstančiam jaunimui su broliais būtų galima melstis ir žiemą. Apie projektą jie rašo:

Nuorodos 

 Parapijos puslapis 

Zarasų rajono bažnyčios
Šv. Kazimiero bažnyčios
Barstyčių Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia

Barstyčių Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia – bažnyčia, stovinti Barstyčių miestelyje.

Istorija 
Stanislovas Beinartas 1649 m. Barstyčius dovanojo Pašiaušės jėzuitų kolegijai. 1773 m. panaikinus jėzuitų ordiną, Barstyčiai 1775 m. atiteko bajorų Jagminų giminei. Tadas Jagminas 1788 m. pastatė bažnyčią, šis fundatorius jai 1789 m. skyrė margą žemės, 1790 m. – 1200 rublių.

1814 m. bažnyčia atnaujinta, 1844 m. – perstatyta ir padidinta. 1870 m. Vilniaus generalgubernatorius nubaudė Žemaičių vyskupą Motiejų Valančių 500 rublių bauda už tai, kad neatsiklausęs valdžios 1867 m. į Barstyčius paskyrė kunigą iš tos pačios parapijos. Nors sumokėti pinigai vyskupui grąžinti, tačiau keletą metų bažnyčia kunigo neturėjo.

1906 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1908 m. įkurta parapija (iki tol buvo Žemaičių Kalvarijos filija).

Architektūra 
Bažnyčia stačiakampio plano, su masyviu bokštu ir prieangiu. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su stulpiniais vartais. Prie tvoros stovi medinė varpinė. Šventoriuje palaidotas Barstyčiuose 1977–1988 m. klebonavęs Anupras Žukas (1911–1988 m.), 1949–1956 m. kalinys.

Nuorodos 

 Barstyčių parapijos svetainė
 Telšių vyskupija. Barstyčių Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado parapija

Skuodo rajono bažnyčios
Barstyčiai
Bartninkų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

Bartninkų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Bartninkų miestelyje, 17 km į pietus nuo Vilkaviškio. Architektūros stilius - klasicizmas, architektas - italas iš Veronos Džiuzepė de Sakas (Giuseppe de Sacco).

Istorija 

Navininkų vaitas Jokūbas Žytovičius pastatė Bartninkuose koplyčią. Jai 1663 m. dovanojo valaką žemės. 1790–1721 m. koplyčia suremontuota. Antanas Tyzenhauzas paskyrė 3 valakus žemės ir pinigų mūrinės bažnyčios statybai. Pradėta statyti bažnyčia 10 metų stovėjo be lubų ir stogo.

1783 m. įkurta parapija. Bartininkų dvaro sodybos administratorius kunigaikštis Vincentas Puzinas 1790 m. baigė statyti bažnyčią. XVIII a. pabaigoje veikė parapinė mokykla. 1838 m. paskirtas klebonas Jonas Burdulis-Burdulevičius Bartninkuose išgyveno 48 metus. Jis apie 1855 m. pamaldas pradėjo laikyti lietuviškai, vargonininkui ir zakristijonui liepė prieglaudos gyventojus mokyti lietuviškai skaityti. J. Burdulis rėmė neturtinguosius, savais pinigais remontavo bažnyčią, 1864–1865 m. perstatė bokštą. Bažnyčioje 1915-31 m. klebonavo žinomas knygnešys Juozas Šmulkštys.

1939 m. pastatyti parapijos namai su sale. 1944 m. bažnyčia labai apgriauta. Jai atstatyti valdžia nedavė leidimo. 1945 m. įrengta laikina bažnyčia. Klebonas Juozas Jakaitis (1923–1988, Bartninkuose 1956–1964 m.) bažnyčią suremontavo, pastatė naują kleboniją. 1980–1989 m. čia klebonavęs Antanas Liubšys (1941–1992) bažnyčioje įvedė šildymą, suremontavo kleboniją.

Architektūra 

Šalia senojo šventoriaus veikianti medinė bažnyčia tradicinio gyvenamojo namo formos, stačiakampio plano, su bokšteliu.

Senoji bažnyčia 

Apgriauta senoji mūrinė bažnyčia 2003 m. įregistruota saugomu kultūros paveldo objektu  (unik. kodas ). Yra išlikusių vertingų pastato elementų: kapitalinių sienų fragmentai, smailiaarkės langų angos, vakarų fasado centre – frontonėlis su reljefiniu kryžiumi, metalinės langų konstrukcijos. Stovi paminklinė šventoriaus koplyčia. Prie bažnyčios griuvėsių rengiami įvairūs koncertai, kiti renginiai, tarp apgriuvusių sienų rodomi kino filmai. Ji yra aplankoma vykstačiųjų į Jono Basanavičiaus gimtinę – šioje bažnyčioje buvo krikštytas Jonas Basanavičius. 

2020 m. konservuotos senosios bažnyčios statinio liekanos, kad būtų saugu tęsti kultūros renginių organizavimą jos erdvėse.  Restauruotas suirusių bokštų mūras, ant jų uždėta cinkuota danga. Atkurtas mūro tinkas, suirę karnizai, sumontuotos papildomos metalinės ir gelžbetoninės sijos. Buvo numatyta visiškai atstatyti buvusius bažnyčios bokštus, pritaikyti juos lankymui ir apžvalgai, konservuoti sienas, išgriuvusias vietas užmūryti ten esančiais akmenimis. Pagal projektą numatyta galimybė ateityje uždengti autentiškų formų stogą (išlikę ikonografiniai duomenys).

Šaltiniai

Nuorodos 

 Informacija apie Bartninkų parapiją

Vilkaviškio rajono bažnyčios
Bartninkai
Batakių Šv. Onos bažnyčia

Batakių Šv. Onos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Batakių miestelyje, 7 km į pietvakarius nuo Skaudvilės, Ančios slėnio dešiniajame krante. Batakiai garsėja šv. Onos atlaidais.

Istorija 
Pirmąją medinę bažnyčią Batakiuose 1509 m. pastatė Žemaičių seniūnas Stanislovas Kęsgaila. Jai paskirtas Pilsūdų kaimas. 1614 m. pastatyta nauja medinė, 1776 m. – trečioji bažnyčia. 1820 m. jai priklausė Jakštų, Nosaičių, Panykštelių, Pilsūdų kaimai, Paančio palivarkas. 1888 m. apmūrytas šventorius, bažnyčia remontuota, įdėtos naujos lubos.

1908–1911 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Bažnyčia 1970 m. sudegė, nuošaliau nuo bažnyčios stovėjusi varpinė išliko. Pamaldos laikytos pritaikytoje medinėje varpinėje. Prie jos 1989 m. pristatyta medinė bažnyčia. Atstatytą bažnyčią 1991 m. spalio 13 d. pašventino ir Šv. Mišias laikė vyskupas Antanas Vaičius.

Architektūra 
Dabartinė bažnyčia stačiakampio plano, vienanavė, su nedideliu prieangiu. Už presbiterijos iškylantis bokštas yra senosios varpinės likučiai.

Du šimtmečius išstovėjusioje bažnyčioje 1970 m. gaisre buvo sunaikintas unikalus barokinis interjeras su didžiausia vertybe – skulptūrine šv. Onos grupe, sukurta XVI a. pradžioje. Dabartinės bažnyčios šventoriuje paliktos autentiškų pamatų liekanos. Iš senųjų statinių atokiau tebestovi mūrinė šv. Roko koplytėlė. Atskirai nuo bažnyčios stovėjusi varpinė rekonstruota, prie jos pristačius bažnyčios pastatą.   

Bažnyčios didžiajame altoriuje, pagal senąją tradiciją, įtaisytas šv. Onos, mokančios švč. Mergelę Mariją, paveikslas. Varpinėje išlikęs bene seniausias bažnyčios objektas - 1626 m. Karaliaučiuje Nikalojaus Šmidheno (Nicolavs Schmidhen) nulietas varpas. Išliko XIX a. antrojoje pusėje sukurti nešiojami altorėliai. Manoma, kad gaisro metu jie buvo laikomi varpinės pastate, taip išvengę liepsnos. Jų siužetai artimi Batakiuose labiausiai gerbtiems šventiesiems - šv. Onai ir šv. Rokui. Buvusios bažnyčios pasididžiavimas – didžiojo altoriaus Švč. Mergelės Marijos su Kūdikėliu Jėzumi ir šv. Ona skulptūrinė grupė – šiuo metu žinoma tik iš nuotraukų.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Batakių Šv. Onos parapija (dekanato inf.)
 Bažnytiniai dokumentai

Tauragės rajono bažnyčios
Batakiai
Bazilionų Šv. Bazilijaus Didžiojo bažnyčia

Bazilionų Šv. Bazilijaus Didžiojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Bazilionų miestelyje, Deglės (Dubysos dešiniojo intako) kairiajame krante. Architektūros paminklas.

Istorija 
Padubysio malūno savininkai Jonas ir Antanas Beinorai 1749 m. pasikvietė vienuolius bazilijonus, pastatė bažnyčią ir dovanojo vienuolynui žemės. Prie vienuolyno 1773 m. įkurta aukštesnioji parapinė mokykla. Ji 1793 m. pertvarkyta į keturklasę apygardėlės mokyklą. Vienuolynui XVIII a. pabaigoje priklausė Bazilionų miestelis ir Mekių kaimas (19 valakų). XIX a. pradžioje buvo medinis vienaaukštis vienuolynas ir mokykla. Ji 1835 m. uždaryta.

1836 m. vienuolynas uždarytas ir perduotas stačiatikiams. Bažnyčia 1838 m. atiteko stačiatikiams. 1900 m. patvirtintas naujos cerkvės projektas. Bažnyčia 1918 m. grąžinta katalikams. 1918 m. rugsėjo 8 d. laikytos pirmos katalikų Šv. mišios. Bažnyčia buvo Kurtuvėnų parapijos filija. 1933 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia.

2019 m. paminėtas bažnyčios 270 metų jubiliejus.

Architektūra 
Bažnyčia Liaudies architektūros formų, su klasicizmo elementais. Ji stačiakampio plano, su aukštu cokoliu, penkiasiene apside, žemu bokšteliu. Vienanavė. Šventoriuje stovi registrinis stogastulpis.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Bazilionų Šv. Bazilijaus Didžiojo parapija (dekanato inf.)
 Bazilionų bažnyčios panoramos

Šiaulių rajono bažnyčios
Bazilionai
Beržoro Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia

Beržoro Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia – bažnyčia Beržoro kaime (Plungės rajonas), Beržoro ežero šiaurės vakarų krante, 2 km į pietus nuo Platelių bažnyčios. Viena iš katalikiškos piligrimystės vietų Telšių vyskupijoje.

Legenda 
Beržoro kaime žinomi du svarbiausi kultūriniai religiniai objektai – Šv. Stanislovo bažnyčios pastatų kompleksas (Šv. Stanislovo bažnyčia, varpinė ir koplyčia) bei 14 Kryžiaus kelio koplyčių. Pasakojama, kad vienas piemuo medžio viršuje pamatė Švč. Mergelės Marijos paveikslą. Kunigai jį nukėlė ir išvežė į Platelių bažnyčią, tačiau paveikslas dingo ir atsirado toje pačioje vietoje medyje, tad, pasak legendos, ten nuspręsta pastatyti naują bažnyčią, kurioje paveikslas kabėtų.

Istorija 
Pirmasis komplekso pastatas iškilo ne vėliau kaip XVIII a., nors tiksli data žinoma nėra. Tai buvo medinė Šv. Jono Nepomuko koplyčia. Ilgainiui į ją nebetilpo visi kaimo tikintieji, tad 1746 m. pastatyta didesnė bažnyčia, jai suteiktas Šv. Stanislovo titulas. Bažnyčia yra liaudies architektūros bruožų, medinė, kryžminių formų. Pagrindinis jos altorius, kurių iš viso yra 4, priskiriamas baroko stiliui.

14 Kryžiaus kelio koplyčių 
Nuo 1760 m. veikiančios Beržoro kalvarijos yra vienintelis  Lietuvoje XVIII a. įsteigtas Kryžiaus kelio architektūrinis ansamblis. Beržoro kryžiaus kelius įsteigė Platelių klebonas Juozapas Vaitkevičius. Keturiolikoje koplyčių išdėstyta keturiolika įprastinių Kryžiaus kelio stočių. XX a. septintojo dešimtmečio pradžioje Kristaus kančios kelio koplyčios Beržore buvo nugriautos, o Lietuvai atgavus nepriklausomybę – atstatytos. 

Beržoro dvare 1746 m. pastatyta medinė koplyčia, kurią retkarčiais aptarnaudavo Platelių bažnyčios kunigai (kai kurie šaltiniai mena koplyčią dar 1728 m.). 1759 m. Platelių klebonas Juozapas Vaitkevičius Beržoro kaimo pušyne įrengė medines Kryžiaus kelio stočių koplyčias. 1812 m. Platelių klebonas Mykolas Stravinskas altarijai skyrė žemes.

1865 m. Rusijos valdžia uždraudė melstis prie Kryžiaus kelio stočių koplyčių. 1898 m. prašyta valdžios leidimo uždengti 7 koplyčioms stogus, jas apkalti lentomis. 1904 m. Telšių vyskupas prašė, kad valdžia leistų kunigams dalyvauti Kryžiaus kelio procesijoje (prašymas atmestas). 1905 m. tikintieji visas 14 koplyčių suremontavo. 1906 m. liepos 28 d. iškilmingai melstasi prie Kryžiaus kelio stočių koplyčių. Po Antrojo pasaulinio karo jos nugriautos. Pirmosios iš jų atstatytos 1991 m.

Architektūra 
Bažnyčia lotyniško kryžiaus plano, su trisiene apside, bokšteliu centre. Yra 4 altoriai (XVIII a.). Šventoriuje – masyvi varpinė su prieangiu, kapinės.

Galerija

Išnašos

Nuorodos 
 Beržoro Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia, 1746 m.

Plungės rajono bažnyčios
Katalikų piligrimystės vietos Lietuvoje
Betygalos Šv. Mikalojaus bažnyčia

Betygalos Šv. Mikalojaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Betygalos miestelyje. Neobarokinė, turi neoklasicizmo bruožų.

Betygalos Šv. Mikalojaus parapijoje yra antroji bažnyčia – Ugionių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia, taip pat Ugionių, Betygalos (Pilkalnio) kapinių ir Betygalos piliakalnio koplyčios.

Istorija 
Betygaloje 1416 m. pastatyta medinė bažnyčia. Mita Višginaitė 1504 m. įkūrė altariją ir ją aprūpino. Klebonijai 1505 m. dovanotas Betygalos miestelis. Žygimantas Senasis 1516 m. leido klebonui pastatyti 5 smukles ir iš jų imti pelną. 1524 m. įsteigta kita altarija. Apie 1567 m. bažnyčia buvo apleista, be kunigo. 1579 m. minima parapinė mokykla. Klebonijos valdos 1639 m. perduotos naujai įsteigtai dekanų prelatijai.

1841 m. bažnyčia buvo gerai aprūpinta: jai priklausė 49 valakai ir 3 margai žemės, 34 baudžiauninkai. Betygaloje gyveno 3 kunigai. Klebonas Anupras Šrėderis su parapijiečiais 1851 m. pastatė naują medinę bažnyčią. A. Šrėderis 1863 m. bažnyčioje perskaitė sukilėlių manifestą. Už tai buvo ištremtas į Nerčinską (Čitos gubernija). XIX a. antrojoje pusėje pastatyta prieglauda. 1903 m. pastatyta mūrinė prieglauda. 1908–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

1915 m. sudegus bažnyčiai, ji įrengta buvusiame mūriniame skolinamosios taupomosios kasos pastate. Klebono Pr. Janulaičio rūpesčiu 1925–1930 m. pagal architekto Vladimiro Dubeneckio projektą pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1932 m. konsekravo arkivyskupas Juozapas Skvireckas.

Architektūra 
Bažnyčia neobarokinė, turi neoklasicizmo bruožų, bazilikinė, su aukštu cokoliu. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Greta bažnyčios – aukšta varpinė. Ji su bažnyčia sujungta vienos arkos atvira galerija su baliustrada. Šventoriuje palaidotas Betygalos klebonas Juozas Varvuolis (1938–1989; Betygaloje nuo 1978 m.). Yra B. Pundziaus skulptūrų.

Galerija

Nuorodos 

 Betygalos Šv. Mikalojaus parapija 

Raseinių rajono bažnyčios
Betygala
Bezdonių Švč. Mergelės Marijos, Aušros Vartų Gailestingumo Motinos, bažnyčia

Bezdonių Švč. Mergelės Marijos, Aušros Vartų Gailestingumo Motinos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Bezdonių miestelyje, 6 km į pietryčius nuo Nemenčinės. Pamaldos Aušros Vartų Gailestingumo Motinos bažnyčioje laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis.

Istorija 

Bezdonys 1609–1773 m. priklausė Vilniaus jėzuitams. 1937 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1947 m. uždaryta, 1988 m. grąžinta tikintiesiems ir suremontuota. Bažnyčia yra Nemenčinės parapijos filija.

Architektūra 

Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu.

Galerija

Nuorodos 

 Parapijos puslapis 
 Bezdonių bažnyčia – pati gražiausia

Vilniaus rajono bažnyčios
Bezdonys
Bijutiškio Šv. Onos bažnyčia

Bijutiškio Šv. Onos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Bijutiškio kaime, Stirnių ežero šiauriniame krante, netoli naujojo magistralinio kelio .

Istorija 
Ona Eirudavičienė 1478 m. pastatė pirmąją bažnyčią ir skyrė turto. Nauja bažnyčia pastatyta 1789 m. Rusijos valdžia ją 1868 m. uždarė ir nugriovė.

1925 m. bažnyčia įrengta mūrinėje cerkvėje, statytoje 1875 m. Kunigas Karolis Bielinis 1930–1931 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. 1954–1958 m. čia klebonavo Nikodemas Švogžlys-Milžinas (1899–1985), įrengė 3 altorius.

Architektūra 
Bažnyčioje įrengti 3 nauji altoriai, bažnyčia stačiakampio plano, su trisiene apside ir 2 zakristijomis abipus jos, 2 priestatais. Vidus 3 navų, atskirtomis plonais pilioriais.

Nuorodos 
 Bažnyčios žvalgomieji archeologiniai tyrimai 

Molėtų rajono bažnyčios
Biliakiemio Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia

Biliakiemio Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Biliakiemio kaime, 6 km į pietryčius nuo Utenos, Krašuonos dešiniajame krante.

Bažnyčią administruoja Remigijus Kavaliauskas.

Istorija 

Biliakiemis priklausė Kuktiškių dvarui. Tikintieji važiuodavo melstis už 7 km esančią Kuktiškių bažnyčią. 1937 m. Kurijos bažnytinių turtų valdymo taryba leido kaime statyti koplyčią. Bažnyčios projektą paruošė Zarasų apskrities inžinierius Pranas Indriūnas. Statė vietinis kaimo statybininkas Jonas Grinius su pagalbininkais. Statybos darbai prasidėjo 1937 m. gegužės mėn. Bažnyčia buvo pašventinta 1940 m. rugpjūčio 11 d. 

Biliakiemio bažnyčia pastatyta Utenos klebono Jono Asminavičiaus rūpesčiu ir gyventojų lėšomis. Daugiausia aukojo: Teofilė Norkūnaitė (4000 litų), Adelė Jasudytė (4000), Benigna Trinkūnaitė (1500 litų). Nupirktame 6 ha sklype 1937–1940 m. pastatyta bažnyčia (išleista 12 258 litai) ir ūkiniai pastatai. Pirmasis jos klebonas – J. Asminavičius. Nuo 1940 m. čia kunigavo, vėliau klebonavo Petras Markevičius (1912–1987), dailininkas ir poetas.

Architektūra 

Bažnyčia medinė, karkasinė, bazilikinė, stačiakampio plano (25×10 m), su kampuose esančiais išsikišimais. Ant zakristijos, greta presbiterijos, pastatytas bokštas. Vidus 3 navų (vidurinė aukštesnė). Bažnyčioje vargonų nėra. Vargonininkai groja fisharmonija.

Statinys yra XX a. ketvirtojo dešimtmečio lietuviškajam modernizmui būdingos architektūros. Tūris artimas tradiciškam, tačiau tuo pat metu jaučiasi siekis bažnyčios kontūrui suteikti aiškų geometrinį pavidalą. Pastato detalėse taip pat pastebima modernizmo elementų. Itin charakteringas apvalių viduriniosios navos langų ritmas. Netradiciški ir modernūs priekiniame fasade esančio lango apvadai.

Galerija

Bibliografija 

 Vytautas Pranas Katinas. Biliakiemio Švč. Mergelės Marijos vardo bažnyčiai 75 metai. Utena: Utenos spaustuvė, 2016. ISBN 978-9955-35-198-6

Šaltiniai

Nuorodos

 Parapijos puslapis 

Utenos rajono bažnyčios
Tarpukario modernistinė architektūra Lietuvoje
Biliakiemis
Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčia

Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčia – bažnyčia, stovinti Birštone, Nemuno dešiniajame krante.

Istorija 

Manoma, kad bažnyčia 1529 m. jau buvo, nes Birštonas vadinamas miestu. 1609 m. seniūnas įpareigotas atstatyti sunykusią Birštono bažnyčią, kuriai buvo dovanoti 2 valakai žemės. 1643 m. bažnyčiai dovanotas Žydeikonių kaimas ir įpareigota laikyti pamaldas. Anksčiau buvusi parapija tapo filija. Manoma, kad 1655 m. bažnyčia sudegė, nes 1674 m. vėl įpareigota atstatyti. 1669, 1717 ir 1744 m. nurodyta filija. 1782 m. bažnyčios vietoje stovėjo kryžius. 1787 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Lėšų skyrė Prienų seniūnas K. Sapiega. 1795 m. atkurta parapija. XVIII a. Birštone buvo parapinė mokykla.

1900 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas (archit. Vaclovas Michnevičius). Klebonas Jonas Karvelis su parapijiečiais 1900–1909 m. pastatė dabartinę bažnyčią. Statybą prižiūrėjo architektas Edmundas Frykas. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai.

Pas kleboną Joną Jonį 1956 m. apsigyveno iš įkalinimo Mordvijoje grįžęs Kaišiadorių vyskupas Teofilius Matulionis. Birštonas tapo Kaišiadorių vyskupijos būstine. 1957 m. klebonijoje vyskupas T. Matulionis konsekravo vyskupu Vincentą Sladkevičių. Po to klebonas J. Jonys buvo suimtas ir ištremtas 4 metams į Mordviją. 1958 m. į Šeduvą ištremtas ir vyskupas Teofilius Matulionis.

Architektūra 

Bažnyčia neogotikinė, su aukštu bokštu. Vidus 3 navų, skliautuotas, grindys iš akmens plokščių, mozaikinės. Šventorių  juosia žema mūro tvora.

Nuorodos 
 Bažnyčios vargonai 

Birštono savivaldybės bažnyčios
Birštonas
Budrių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia

Budrių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia – bažnyčia Lietuvoje, Budrių kaime (Žalgirio seniūnija), 5 km į pietus nuo Kartenos, 0,27 km į vakarus nuo kelio Kartena-Mikoliškiai.

Istorija 

Budriai 1634–1842 m. priklausė Kartenos klebonijai. Apie 1753–1763 m. Žemaičių vyskupijos kapitulos prelatas Vjušinskas pastatė kaime koplyčią – pirmąją bažnyčią. Ji buvo Kartenos bažnyčios filija, kurios kunigą kuratą išlaikė Kartenos klebonija.

1903 m. kunigas Povilas Svilas su tikinčiaisiais pastatė dabartinę bažnyčią. 1906 m. buvo įrengti pagrindinis ir šoninis altorius, šventoriuje pastatyta varpinė. Naujoje bažnyčioje 1906–1911 m. dirbo kunigas Felicijonas Lelis, kurio rūpesčiu aplinkiniuose kaimuose veikė nelegalios lietuviškos mokyklos, 1908 m. bažnytkaimyje įkurtas Šv. Kazimiero draugijos skyrius, 1909 m. atidaryta valdinė pradinė mokykla.

1926 m. įkurta parapija. Prie bažnyčios susibūrė choras, pavasarininkų kuopa. 1934–1939 m. klebonavo iš Rusijos grįžęs kunigas K. Andriekus. Nuo įkūrimo parapija priklauso Telšių vyskupijos Palangos dekanatui.

2005 m. Budrių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia, varpinė ir šventoriaus tvora su vartais paskelbti valstybės saugomu nekilnojamųjų kultūros vertybių kompleksu.

Architektūra 
Pagrindinis Budrių bažnyčios architektūrinio komplekso statinys yra Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia. Ji medinė, istorizmo laikotarpio stiliaus, neogotikos ir pasaulietinės kurortų architektūros, stačiakampio plano, pagrindiniu fasadu atsukta į pietvakarius, vienanavė, su keturkampiu bokšteliu ir penkiasiene apside. Viduje yra 3 altoriai.

Šventoriaus pietiniame kampe stovi medinė, beveik kvadratinio plano, dviejų vienodo aukščio tarpsnių stačiasienė varpinė. Šventorių juosia neaukšta akmenų mūro tvora, kurios pietvakarių pusėje vienoje ašyje su bažnyčia stovi neogotikiniai, trijų dalių, raudonų plytų mūro pagrindiniai vartai su ažūriniais kaltiniais varteliais. Į dešinę nuo bažnyčios stovi neogotikinė koplytėlė, o šventoriaus gale yra kunigų kapai.

Kultūros vertybės 
 Bažnytinės vėliavos su šventųjų paveikslais (XIX a., autorius nenustatytas; taikomosios liaudies dailės kūrinys);
 Koplytėlė (XX a. vid.; autorius nenustatytas).

Šaltiniai 

 Algė Jankevičienė. Lietuvos TSR medinių varpinių architektūra. – Lietuvos TSR architektūros klausimai. – Vilnius, 1966. – T. 3. – P. 141
 Algė Jankevičienė. Žemaičių medinių bažnyčių architektūra. – Vilniaus dailės akademijos darbai. – Vilnius, 1996. – T. 9. – P. 70
 Bronius Kviklys. Mūsų Lietuva. – Bostonas, 1964. – T. 4. – P. 338
 Bronius Kviklys. Lietuvos bažnyčios. – Čikaga, 1980. – T. 1. – P. 57
 Kazys Misius, Romualdas Šinkūnas. Lietuvos katalikų bažnyčios. – Vilnius, 1991. – P. 373–374
 Motiejus Valančius. Raštai. – Vilnius, 1972. – T. 2. – P. 203

Nuorodos 
 Budrių bažnyčios statinių kompleksas
 Budrių bažnyčios statinių komplekso Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia
 Budrių bažnyčios statinių komplekso varpinė
 Budrių bažnyčios statinių komplekso šventoriaus tvora su vartais

Kretingos rajono bažnyčios