Charkovo sritis

Charkovo sritis ( arba Харківщина) – Ukrainos sritis šalies rytuose. Rytuose ribojasi su Luhansko, pietuose su Donecko ir Dniepropetrovsko, vakaruose su Poltavos, šiaurės vakaruose su Sumų sritimis, šiaurėje su Rusija. Administracinis centras – Charkovas.

Geografija

Plotas 
Srities plotas 31 415 km², tai sudaro 5,2 % Ukrainos teritorijos.

Vandens telkiniai 
75 % srities vandens resursų priklauso Dono baseinui. Iš viso Charkovo srityje teka 157 upės kurių ilgis daugiau negu 10 km, bendras jų ilgis 4651 km. Ilgiausios upės – Šiaurinis Donecas (srities teritorijoje 380 km), Oskolas (147 km), Uda (145 km), Bereka (113 km).

Srityje apie 1960 ežerų ir kūdrų ir 50 tvenkinių .

Reljefas 
Šiaurinė srities teritorija priklauso Vidurinės Rusijos aukštumai, rytinė Poltavos lygumai ir Priednieprės žemumai. Aukščiausia vieta išsidėsčiusi šiaurinėje dalyje, Zoločivo rajone – 236 m.

Klimatas 
Klimatas vidutinių platumų, kontinentinis. Žiemos švelnios, vasaros šiltos. Vidutinė sausio temperatūra -7 °C, vasaros – 21 °C.

Dirvožemiai 
Srities teritorija išsidėsčiusi stepių zonoje.

Augalija ir gyvūnija 
Miškai užima 11 % visos srities teritorijos. Didžiausi miškų masyvai plyti šalia upių ir kitų vandens telkinių. Labiausiai paplitę medžiai – ąžuolai, pušys, eglės, klevai.

Srities miškuose gyvena briedžiai, taurieji elniai, stirnos, šernai ir daug kitų gyvūnų.

Istorija 

Teritorijoje žmonės gyveno nuo paleolito laikų. Ilgus metus teritorija buvo mažai apgyvendinta. Gyventojų pagausėjo po kazokų sukilimo 1648–1654 m., vadovaujamo Bogdano Chmelnickio. Po kairiakrantės Ukrainos prisijungimo prie Rusijos dabartinės srities teritorijos vadintos Slabodanščyna Nuo XVII amžiaus prasidėjo masinis gyventojų pagausėjimas. 1654 metais įkurtas Charkovas, kuris tapo Slabodanščynos centru. 1765 įkurta Slabodos-Ukrainos gubernija, 1780 m. reorganizuota į apskritį. 1796 atkurta gybernija, kuriai 1835 m. suteiktas Charkovo pavadinimas. Charkovas 1919–1934 buvo Ukrainos Sovietinės Socialistinės Respublikos sostine.

Sritis įkurta 1932 m. vasario 27 d. 1991 m. gruodžio 1 d. įvyko istorinis referendumas. Visiška dauguma – 75,83 % pasisakė už Ukrainos pasitraukimą iš SSRS. Šiandien Charkovo sritis – viena Ukrainos sudedamųjų dalių

Administracinis suskirstymas

Didžiausi miestai 
 Charkovas
 Lozova
 Iziumas
 Čuhujivas
 Pervomaiskis
 Kupjanskas
 Balaklija

Gyventojai 

2006 m. srityje gyveno 2 808 700 gyventojų ir tai sudarė beveik 5,13 % visų Ukrainos gyventojų. Tarp jų:
 miesto gyventojų – 78,5 %
 kaimo gyventojų − 21,5 %

Pagal tautybę gyventojai pasiskirsto:
 ukrainiečiai – 70,6 %
 rusai – 25,6 %
 kiti (baltarusiai, totoriai, žydai) – 3,8 %

Srities vidutinis gyventojų tankumas – 95 žm./km². Gyventojų kalba – rusų ir ukrainiečių kalbų mišinys, vadinamas „Suržik“ (rusų kalbos leksikonas su ukrainietiška gramatika ir tartimi).

Ekonomika 

Pramonė – mašinų gamyba, metalurgija, chemijos ir maisto pramonė. Srityje pagaminama 100 % visų valstybėje pagaminamų garo turbinų, 60 % traktorių (Charkovo traktorių gamykla), 55 % guolių, 50 % staklių su programine įranga, 50 % elektros įrankių ir įrenginių, 45 % keraminių plytelių. Išgaunami 45 % Ukrainoje išgaunamų dujų. Taip pat išgaunama nafta, smėlis, molis. Srityje veikia didelės orlaivių, tankų bei kitos karinės technikos gamyklos.

Srityje auginami kviečiai, saulėgrąžos. Išvystyta gyvulininkystė (mėsa, pienas). Žemės ūkio naudmenos – 19 000 km². Charkovo srityje pagaminama 5 % visos Ukrainos žemės ūkio produkcijos.

Ekonomikos rodikliai

Susisiekimas 
Charkovo sritis turi smarkiai išvystytą transporto mazgą. Apie 60 % krovinių pervežama geležinkeliu. Charkove veikia oro uostas.

Kelių rodyklė 
 Geležinkelių ilgis – 1 442 km.
 Automobilių kelių ilgis – 15 000 km.

Nuorodos 
 Srities informacija, administracinis srities žemėlapis