joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Big Mac

„Big Mac“ – mėsainis, vienas iš žinomiausių pasaulyje gaminių, parduodamas tarptautinio greito maisto tinklo „McDonald's“ restoranuose. „Big Mac“ yra žinomas ir pristatomas kaip Amerikos kapitalizmo sėkmės simbolis. Sumuštinyje sudėta jautiena, lydytas sūris, svogūnai, salotos,  marinuoti agurkai, specialus padažas, kurie suvožiami 3 dalimis perpjautos firminės „Big Mac“ bandelės, apibarstytos sezamo sėklomis.

Istorija 
Pirmasis mėsainis buvo pristatytas 1967 m. balandžio 22 d. Pitsburge, JAV mieste. Dėl didelio populiarumo nuo 1968 m. jis tapo prieinamas visuose kituose „McDonald's“ restoranuose. Mėsainio kūrėju laikomas amerikiečių verslininkas Jim Delligatti  (1918-2016). 

1986 m. žurnalas „The Economist“ paskelbė vadinamąjį „Big Mac“ indeksą, kuris palygina šio mėsainio kainas visame pasaulyje. Lyginant „Big Mac“ išlaidas įvairiose pasaulio dalyse, galima lyginti perkamosios galios paritetus, matyti skirtingų valiutų vertę JAV dolerio atžvilgiu.

2007 m. Pensilvanijos valstijoje buvo atidarytas „Big Mac“ muziejus, kuriame paminėtos „Big Mac“ 40-osios metinės. 2018 m. „McDonald's“, minėdamas „Big Mac“ 50-ąsias metines, išleido „MacCoin“ valiutą daugiau nei 50 pasaulio šalių, kur viena „McCoin“ moneta buvo keičiama į nemokamą „Big Mac“ mėsainį.

2018 m. spalio 1 d. „McDonalds“ paskelbė, kad kompanija atsisakys „Big Mac“ mėsainių gamyboje visų dirbtinių konservantų, skonio stipriklių, dažiklių.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali produkto informacija

Užkandžiai
Duonos patiekalai
Amerikietiška virtuvė
Wang Manyu

Wang Manyu (g. 1999 m. vasario 9 d.)  – Kinijos stalo tenisininkė, daugkartinė pasaulio čempionatų prizininkė. 2018 m. liepą buvo antroji raketė pasaulio reitinge.

Biografija 
2017 m. Azijos čempionate kinė pelnė bronzą mišrių dvejetų varžybose ir sidabrą moterų dvejetų rungtyje. 2018 m. pasaulio čempionate pelnė auksą kartu su Kinijos nacionaline komanda. Tų pačių metų liepą sportininkė pasiekė savo aukščiausią pasaulio reitingo poziciją - antrąją vietą. 2019 m. pasaulio čempionato vienetų pusfinalyje Manyu pralaimėjo savo bendratautei Chen Meng ir pelnė bronzos medalį. Moterų dvejetų varžybose sportininkė rungtyniavo kartu su Sun Yingsha ir pasiekė pusfinalius.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kinijos atstovė iškovojo auksą moterų komandinėje rungtyje.

Nuorodos 
 ITTF svetainėje

Kinijos stalo tenisininkai
Kinijos olimpiečiai
Petrissa Solja

Petrissa Solja (g. 1994 m. kovo 11 d.)  – Vokietijos stalo tenisininkė, daugkartinė pasaulio čempionatų prizininkė. 2016 m. birželį buvo tryliktoji raketė pasaulio reitinge.

Biografija 
2008 m. ir 2009 m. vokietė laimėjo Europos jaunimo čempionatus.

2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Solja trečiame raunde pralaimėjo Ri Myong-sun iš Šiaurės Korėjos ir iš tolimesnės eigos vienetų varžybose pasitraukė. Komandinėje rungtyje kartu su Vokietijos nacionaline komanda pelnytas sidabro medalis. 2017 m. pasaulio čempionate vokietė pelnė bronzos medalį mišrių dvejetų varžybose kartu su kinu Fang Bo.

2019 m. pasaulio čempionato mišrių porų varžybose Vokietijos duetas (kartu su Patrick Franziska) pelnė bronzos medalius. Vienetų varžybose Solja pirmame ture 4-0 įveikė belgę Nathalie Marchetti, bet antrame ture 0-4 pralaimėjo Kinų Taipėjaus atstovei Cheng Hsien-tzu ir iš tolimesnės kovos pasitraukė.

Nuorodos 
 ITTF svetainėje

Vokietijos stalo tenisininkai
Vokietijos olimpiečiai
Patrick Franziska

Patrick Franziska (g. 1992 m. birželio 11 d.)  – Vokietijos stalo tenisininkas, pasaulio čempionatų prizininkas. 2018 m. lapkritį buvo tryliktoji raketė pasaulio reitinge.

Biografija 
2010 m. laimėjo savo pirmąjį medalį Europos čempionate - auksą komandinėje rungtyje su Vokietijos nacionaline rinktine. 2014 m. ir 2018 m. pasaulio čempionatų sidabro medalininkas komandinėse rungtyse. 2019 m. pasaulio čempionate pelnė bronzos medalį mišrių dvejetų rungtyje kartu su Petrissa Solja.

Nuorodos 
 ITTF svetainėje

Vokietijos stalo tenisininkai
Maharu Yoshimura

Maharu Jošimura (g. 1993 m. rugpjūčio 3 d.)  – Japonijos stalo tenisininkas, olimpinis ir daugkartinis pasaulio čempionatų prizininkas. 2016 m. gegužę buvo penkioliktoji raketė pasaulio reitinge.

Biografija 
2011 m. pasaulio jaunimo čempionate japonas pelnė bronzos medalius vienetų ir dvejetų varžybose. Tais pačiais metais laimėjo Azijos jaunimo čempionatą.

2012 m. pasaulio čempionate pelnė savo pirmąjį medalį - bronzą komandinėje rungtyje. 2016 m. debiutavo 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Komandinėje rungtyje Jošimura pelnė sidabrą kartu su Japonijos nacionaline rinktine. 2017 m. laimėjo pasaulio stalo teniso čempionato mišrių dvejetų varžybas.

Nuorodos 
 ITTF svetainėje

Japonijos stalo tenisininkai
Japonijos olimpiečiai
Kasumi Ishikawa

Kasumi Išikava (g. 1993 m. rugpjūčio 3 d.)  – Japonijos stalo tenisininkė, daugkartinė olimpinė ir pasaulio čempionatų prizininkė. 2017 m. vasarį buvo trečioji raketė pasaulio reitinge.

Biografija 
2008 metais laimėjo savo pirmąjį pasaulio čempionatų medalį - bronzą komandinėje rungtyje.2010 m. Azijos žaidynėse pelnė du bronzos medalius. 2012 m. savo debiutinėse 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pelnė sidabrą komandinėje rungtyje. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pelnyta bronza kartu su Japonijos nacionaline rinktine. 2017 m. laimėjo pasaulio stalo teniso čempionato mišrių dvejetų varžybas.

Nuorodos 
 ITTF svetainėje

Japonijos stalo tenisininkai
Japonijos olimpiečiai
Wang Chuqin

Wang Chuqin (g. 2000 m. gegužės 11 d.)  – Kinijos stalo tenisininkas, daugkartinis pasaulio čempionas.

Biografija 

2018 m. jaunimo vasaros olimpinėse žaidynėse kinas pelnė du aukso medalius vienetų ir mišrių komandų rungtyse. Tais pačiais metai vykusiame pasaulio čempionate pelnytas aukso medalis kartu su Kinijos nacionaline komanda.

2019 m. pasaulio stalo teniso čempionato vyrų dvejetų finale (poroje su Ma Long) 4-1 nugalėjo rumuno Ovidiu Ionescu ir ispano Álvaro Robles porą bei pelnė aukso medalius.

Nuorodos 
 ITTF svetainėje

Kinijos stalo tenisininkai
Ma Long

Ma Long (g. 1988 m. spalio 20 d.)  – Kinijos stalo tenisininkas, daugkartinis olimpinis ir pasaulio čempionas. 2010 m. sausį buvo pirmoji raketė pasaulyje.

Medaliai 
Vienetai

Dvejetai

Komandos

Nuorodos 
 ITTF svetainėje

Kinijos stalo tenisininkai
Kinijos olimpiečiai
2019 m. pasaulio vandens sporto čempionatas

2019 m. pasaulio vandens sporto čempionatas – 18-asis geriausių pasaulio vandens sporto šakų sportininkų čempionatas, kuris vyko liepos 12 d. – liepos 28 d. Pietų Korėjos mieste Kvandžu.

Medalininkai

Šuoliai į vandenį

Ekstremalūs šuoliai į vandenį

Atviras vanduo

Vandensvydis

Dailusis plaukimas

Plaukimas

Olimpiniai kelialapiai 
2019 m. čempionate taip pat bus išdalinti šie pakvietimai į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes: 
 Vandensvydis: 2 vyrų komandos ir 1 moterų komanda
 Meninis plaukimas: 2 moterų komandos, 1 Afrikos moterų komanda, 1 Okeanijos moterų komanda, 1 Afrikos moterų duetas, 1 Okeanijos moterų duetas, 1 Azijos moterų duetas.
 Šuoliai į vandenį: po 3 poras visuose sinchroniniuose šuoliuose, po 12 šuolininkų visuose individualiuose šuoliuose.
 Plaukimas: po 10 vyrų ir moterų atviro vandens plaukimo rungtyse. Sportininkai taip pat gali vykdyti olimpinius A ir B normatyvus plaukimo baseine rungtyse.

Lietuva čempionate 
Lietuvai šiame čempionate atstovavo 10 sportininkų 3 rungtyse.

Plaukimas 
Lietuvai plaukime atstovavo 8 sportininkai.

Vyrai

Moterys

Mišrios rungtys

Dailusis plaukimas 
Lietuvai čempionate atstovavo viena atstovė. Tai tapo Lietuvos debiutu pasaulio dailiojo plaukimo čempionatuose.

Mišrios rungtys

Šuoliai į vandenį 
Lietuvai čempionate atstovavo viena atstovė.

Moterys

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Šaltiniai 

Pasaulio vandens sporto čempionatai
2019 sporte
Pietų Korėjos sportas
Sun Yingsha

Sun Jingša (g. 2000 m. lapkričio 4 d.)  – Kinijos stalo tenisininkė, pasaulio čempionė. 2017 m. gruodį buvo septintoji raketė pasaulio reitinge.

Biografija 
2017 m. pasaulio jaunimo čempionė. 2019 m. pasaulio čempionato moterų dvejetų finale kartu su Wang Manyu nugalėjo japones Hina Hayata ir Mima Ito bei pelnė savo pirmąjį pasaulio čempionato aukso medalį.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kinijos atstovė iškovojo sidabrą moterų vienetų rungtyje ir auksą moterų komandinėse varžybose.

Nuorodos 
 ITTF svetainėje

Kinijos stalo tenisininkai
Kinijos olimpiečiai
Mattias Falck

Mattias Falck (g. 1991 m. rugsėjo 7 d. Karlskrunoje)  – Švedijos stalo tenisininkas, pasaulio čempionatų prizininkas. 2018 m. lapkritį buvo dvyliktoji raketė pasaulio reitinge.

Biografija 
2012 m. laimėjo savo pirmąjį medalį Europos čempionate - sidabrą vyrų dvejetų rungtyje poroje su Kristian Karlsson. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dalyvavo komandinėje rungtyje. Kartu su Švedijos nacionaline rinktine sportininkas pateko į ketvirtfinalį, kuriame rezultatu 1-3 pralaimėta Pietų Korėjos rinktinei. 2018 m. pasaulio čempionate pelnytas bronzos medalis vyrų komandinėse varžybose. 2019 m. pasaulio čempionatų vienetų varžybų finale švedas 1-4 nusileido Kinijos atstovui Ma Long ir pelnė sidabro medalį.

Nuorodos 
 ITTF svetainėje

Stalo tenisininkai
Švedijos olimpiečiai
2019 m. pasaulio tekvondo čempionatas

2019 m. pasaulio tekvondo čempionatas – 24-ais pasaulio tekvondo čempionatas, kuris vyko Mančesteryje, Anglijoje.

Rezultatai

Vyrai

Moterys

Lietuvos dalyvavimas 
Lietuvai čempionate atstovavo keturi sportininkai.

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

2019 sporte
Pasaulio tekvondo čempionatai
Anglijos sportas
Mančesteris
Pasaulio tekvondo čempionatas

Pasaulio tekvondo čempionatas – kas dvejus metus vykstantis geriausių pasaulio tekvondo sportininkų čempionatas, kurį organizuoja Pasaulio tekvondo federacija. Nors pirmasis čempionatas įvyko 1973 m., bet moterys čempionate pradėjo varžytis tik nuo 1987 m.

Čempionatai

Nuorodos 
 Oficiali WTF svetainė
Valdemaras Rupšys

Valdemaras Rupšys (g. 1967 m. gegužės 2 d. Šiaulių r.) – generolas leitenantas, Lietuvos kariuomenės vadas (nuo 2019 m.).

Biografija 
Valdemaras Rupšys yra baigęs Lietuvos karo akademiją, Baltijos gynybos koledžą (Estijoje), JAV sausumos karo koledžą.

Karininko priesaiką tarnauti Lietuvos valstybei davė 1990 m. lapkričio 11 d. pradėjęs tarnybą krašto apsaugos sistemoje. Nuo 1992 m. tarnavo Lauko kariuomenės brigados Šiaulių motodesantinio būrio, po to kuopos vadu. 1996 metais paaukštintas ir paskirtas Šiaulių Kauno kunigaikščio Vaidoto motorizuoto pėstininkų bataliono štabo viršininku-bataliono vado pavaduotoju, vėliau bataliono S3 viršininku. Lietuvos kariuomenėje įkūrus antrąją motorizuotųjų pėstininkų brigadą „Žemaitija“, 2001 m. majoras V. Rupšys ėjo Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Kęstučio motorizuoto pėstininkų bataliono vado pavaduotojo-štabo viršininko pareigas, o netrukus buvo paskirtas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kęstučio motorizuoto pėstininkų bataliono vadu. Šiose pareigose tarnavo iki 2005 m. 2006 m. pulkininkas leitenantas V. Rupšys paskirtas tarnauti Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijoje. 2008 m. lapkričio 24 d. buvo rotuotas į Krašto apsaugos ministerijos Personalo ir socialinės saugos departamentą. 2011 m. V. Rupšiui suteiktas pulkininko laipsnis ir paskirta vadovauti Mechanizuotajai pėstininkų brigadai „Geležinis Vilkas“. 2013 m. rugpjūčio 1 d. paskirtas į Krašto apsaugos ministerijos Personalo departamento direktoriaus pareigas. Už metų, 2014 m. rugsėjo 1 d. paskirtas Lietuvos kariuomenės vado generolo leitenanto Jono Vytauto Žuko padėjėju.

2016 m. plk. V. Rupšys paskiriamas eiti Sausumos pajėgų vado pareigas, Lietuvos Respublikos Prezidentės dekretu suteikiamas brigados generolo laipsnis. 2018 m. lapkritį minint Lietuvos kariuomenės atkūrimo 100-metį V. Rupšiui suteiktas generolo majoro laipsnis.

2019 m. liepos mėn. paskirtas Lietuvos kariuomenės vadu.

2019 m. lapkričio 18 d. jam suteiktas aukščiausias karinis - generolo leitenanto - laipsnis.

Apdovanojimai 
Ilgametės tarnybos eigoje generolas majoras skatintas Sausio 13-osios atminimo medaliu, Rusijos kariuomenės išvedimo iš Lietuvos atminimo ženklu, Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu, Krašto apsaugos sistemos garbės ženklu „Už nuopelnus krašto apsaugai“, Lietuvos kariuomenės pajėgų medaliu „Už pasižymėjimą“, Lietuvos kariuomenės medaliu „Už nuopelnus“, kitais apdovanojimais, padėkomis, vardinėmis dovanomis.

Šaltiniai 

 Oficiali Lietuvos kariuomenės interneto svetainė 

|-

Lietuvos generolai
Ugandos protektoratas

Ugandos protektoratas () – buvęs Britų imperijos protektoratas, įkurtas 1894 m. kuomet Britų Rytų Afrikos kompanija perdavė Bugandos karalystę Britų imperijai. Ugandos protektoratas atitinka dabartinės Ugandos sienas.

Istorija 
XIX a. pabaigoje Ugandoje pradėjo sklisti Britanijos ir Vokietijos įtaka. 1890 m. abidvi šalys pasirašė sutartį, kuria Uganda buvo paskirta Britanijai.

XIX a. devinto dešimtmečio viduryje Burangos karalystė buvo padalinta į keturias frakcijas: musulmonus, katalikus, protestantus ir vietinių religijų tikinčiuosius. Jos visos kovojo dėl valdžios. 1888 m. karalių Mvangą II išvijo musulmonai ir į sostą pasodino Kalemą. Protestantai ir katalikai susivienijo, sudarė sąjungą su Britų Rytų Afrikos kompanija ir sugrąžino Mvangą į sostą 1890 m.

Britų Rytų Afrikos kompanija pasiuntė Frederiką Lugardą jai atstovauti ir taikai Burangos karalystėje užtikrinti. 1891 m. Mvanga II pasirašė sutartį su kompanija, pagal kurią jo karalystė galėjjo tikėtis kompanijos apsaugos.  Nugalėjus musulmonus tarp katalikų ir protestantų kilo pilietinis karas 1892 m. Britų Rytų Afrikos kompanija pasitraukė iš Burangos 1893 m. kovo 31 d. Alfredo Takerio vadovaujami misionieriai reikalavo britų vyriausybės įsikišimo, nes bijojo, kad pilietinis karas tęsis. Britų atstovas Ugandai Geraldas Portalas pasiūlė vietoj vieno vado genčiai paskirti du; protestantą ir kataliką. 1893 m. balandžio 19 d. Britų vyriausybė ir Ugandos vadai pasirašė sutartį, įgyvendinančią šį planą.

1894 m. buvo sudarytas Ugandos protektoratas, administraciniu centru tapo Entebės miestas. Britai palaipsniui iki 1914 m. pajungė visas vietines karalystes, kol buvo sudaryta teritorija, kuri atitinka dabartinius Ugandos kontūrus.

Britanija įvedė netiesioginio valdymo sistemą, karalystes pavertė autonominėmis provincijomis. Apie 1900 m. į šalį atvyko  darbininkų iš Indijos, jie tiesė kelius ir geležinkelius, kai kurie vėliau liko gyventi Ugandoje. Plėtojosi vilnos gamyba, buvo auginama kava. 

XX a. 4 deš. steigėsi savivaldos reikalaujančios politinės organizacijos. 1960 m. Ugandos liaudies kongreso partija pareikalavo suteikti nepriklausomybę. 1962 m. spalio 9 d. Uganda paskelbta nepriklausoma federacine respublika.

Išnašos 

Ugandos istorija
2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas

2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas – 17-as tarptautinis lengvosios atletikos čempionatas, kuris vyko Kataro sostinėje Dohoje, 2019 m. rugsėjo 27 d. – spalio 6 d.

Miestai kandidatai 

2014 m. lapkričio 11 d. Monake susirinkę Tarptautinės lengvosios atletikos federacijos (IAAF) valdybos nariai rinkosi iš trijų kandidatų – Barselona, Doha ir Judžinas. Galiausiai nuspręsta čempionatą pirmą kartą surengti Kataro mieste Dohoje.

Medalininkai

Vyrai

Bėgimas ir ėjimas

Technikos rungtys

Daugiakovės

Moterys

Bėgimas ir ėjimas

Technikos rungtys

Daugiakovės

Mišrios rungtys

Nuorodos 
Oficiali čempionato svetainė

Išnašos 

Pasaulio lengvosios atletikos čempionatai
2019 sporte
Kataro sportas
2019 m. pasaulio badmintono čempionatas

2019 m. pasaulio badmintono čempionatas – 25-asis geriausių pasaulio badmintono čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 19 d. – rugpjūčio 25 d. Šveicarijos mieste Bazelyje.

Dėl teisės rengti čempionatą varžėsi Bazelis ir Japonijos sostinė Tokijas. 2017 m. kovą paskelbta jog čempionato rengimas patikėtas Šveicarijos miestui.

Medalininkai

Medalių lentelė

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Pasaulio badmintono čempionatai
2019 sporte
Šveicarijos sportas
Siggiewi FC

Siggiewi FC – Maltos futbolo klubas iš Sidživio.

Istorija
Klubo ištakos siekia 1945 m.

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 Facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 Foot.dk (sezonai)
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės

Siggiewi
Mġarr United FC

Mġarr United FC – Maltos futbolo klubas iš Mdžaro.

Istorija
Klubo ištakos siekia 1967 m.

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose rungtyniauja žalia juoda apranga. 
 išvykose gali rungtyniauti mėlyna arba balta apranga.

Spalvinė gama 

 Aprangų gamintojai
  Givova

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SofaScore
 Flashscore
 Transfermarket
 Globalsportsarchive
 Foot.dk (sezonai)
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės

Mġarr United
Kalkara FC

Kalkara FC – Maltos futbolo klubas iš Kalkaros.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 2004 m.

Pastaruoju metu žaidė Antrame divizione (trečia pakopa).

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 Facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SofaScore
 Flashscore
 Transfermarket
 Globalsportsarchive
 Foot.dk (sezonai)
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės

Kalkara
Saint Venera Lightnings FC

St. Venera Lightnings Football Club – Maltos futbolo klubas iš Santa Veneros.

Istorija
Klubo ištakos siekia 1945 m.

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 Foot.dk (sezonai)
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės

Saint Venera
Luqa Saint Andrew's FC

Luqa St. Andrew's Football Club  – Maltos futbolo klubas iš Lukos.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1934 m. Ilgą laiką žaidė žemesniuose divizionuose. 2010–2011 m. buvo perkelti į Antrą divizioną, bet po sezono iš jo iškrito ir rungtyniavo Trečiame divizione.

2016–2017 m. vėl sugrįžo į Antrą divizioną, tačiau nesugebėjo jame įsitvirtinti ir iškrito į Trečią divizioną. 

2021–2022 m. rungtyniavo Iššūkio lygoje (antra pakopa), tačiau B grupėje liko paskutiniai, vienuoliktoje vietoje. Po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.

Sezonai 

|}

Išnašos

Nuorodos 
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE 
 Transfermarket
 Globalsportsarchive
 Foot.dk archyvas (sezonai)
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės

Luqa
Keliais doleriais daugiau

Keliais doleriais daugiau () – antrasis režisieriaus Sergio Leone Dolerių trilogijos arba „Žmogaus be vardo“ trilogijos filmas, sukurtas 1965 m. Kaip ir pirmajame, pagrindinį vaidmenį atlieka Clint Eastwood , o pagrindinio jo priešo – Gian Maria Volonte. Filme taip pat vieną pagrindinių vaidmenų atlieka Lee Van Cleef ir jis padėjo šiam susigrąžinti jau prarastą aktoriaus populiarumą. Volonte jau buvo vaidinęs Eastwoodo priešą ankstesniame filme „Už saują dolerių“, tačiau kitą personažą.

Filmo kūrimas 
Po pirmojo filmo „Už saują dolerių“ sėkmės režisierius Sergio Leone ir prodiuseris Alberto Grimaldi nusprendė sukurti tęsinį. Clint Eastwood, pamatęs pirmojo filmo itališką versiją, sutiko vaidinti tęsinyje, tačiau Charles Bronson antrą kartą atsisakė vaidmens, nes šis jam pasirodė panašus į pirmą filmą. Eastwoodas už naująjį vaidmenį gavo 500 tūkst. JAV dolerių, o pasiūlymą priėmęs Van Cleef – 17 tūkst. 
Scenarijų naujam filmui Luciano Vincenzoni parašė per 9 dienas, tačiau Leone jis ne visiškai patiko ir jis nusamdė Sergio Donati pakoreguoti dialogus.

Juosta buvo filmuojama Ispanijoje, Almerijoje ir kino studijoje Romoje. Almerijos dykumoje buvo pastatytas miestas, kuris ir dabar yra išlikęs bei rodomas turistams kaip mini Holivudas.

Leidyba 
Italijoje filmas pasirodė 1965 m. druodį, o JAV – 1967 m. gegužę, 4 mėnesiais vėliau negu „Už saują dolerių“. Italijoje tuo metu jis tapo pelningiausiu visų laikų filmu, įskaitant ir užsienio juostas.

1966 m. Italijoje buvo sukurta filmo parodija „Keliais doleriais mažiau“.

Turinys 

Du nusikaltėlių medžiotojai, Monkas ir buvęs karininkas pulkininkas Mortimeris, susitinka gaudydami žinomą nusikaltėlį Indėną ir jo gaują. Monką vilioja didelis apdovanojimas, o Mortimeris turi savų tikslų, kurių nenori atskleisti. Jiedu sutaria veikti išvien – Monkas turi prisijungti prie Indėno gaujos, o Mortimeris paspęsti jiems spąstus. Indėnas apiplėšia banką ir pasitraukia į atokų kaimą. Abu medžiotojai taip pat atsiduria jame, prisideda prie gaujos, tačiau netrukus išaiškinami ir prasideda lemiamas susidūrimas: dviese prieš 14 banditų...

Pagrindiniai aktoriai 
 ‘‘Aktorius – vaidmuo‘‘
 Clint Eastwood – Monkas
 Lee Van Cleef – pulkininkas Duglasas Mortimeris
 Gian Maria Volonte – Indėnas
 Mario Brega – Nino
 Luigi Pistilli – Grogis
 Aldo Sambrell – Kučiljo
 Klaus Kinski – Laukinis Chuanas
 Rosemary Dexter – Mortimerio sesuo

Šaltiniai 

1965 filmai
Italijos filmai
Ispanijos filmai
Vakarų Vokietijos filmai
Vesternai
Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba – Lietuvos institucija, atsakinga už vartotojų apsaugą ir ne maisto produktų kokybės kontrolę.

Istorija 

Įstaiga įkurta 2001 m. kaip Nacionalinė vartotojų teisių apsaugos taryba prie Teisingumo ministerijos. Ši institucija turėjo kontroliuoti kaip vartotojų apsaugą vykdė Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba ir Valstybinė ne maisto produktų inspekcija. 2007 m. taryba pervadinta į Valstybinę vartotojų teisių apsaugos tarnybą.

2012 m. Lietuvos bankas iš tarnybos perėmė vartotojų bei finansų įstaigų ginčų nagrinėjimą.

2016 m. prijungta Valstybinė ne maisto produktų inspekcija, 2018 m. – Europos vartotojų biuras. 2018 m. 10 padalinių apskrityse reorganizuoti į 4 regionų skyrius.

2019 m. tarnyba iš Valstybinio turizmo departamento perėmė turizmo paslaugų teikėjų priežiūrą.

Pirmininkai, direktoriai 

 Feliksas Petrauskas – 2003–2016 m.
 Julius Pagojus – 2016 m.
 Neringa Baronienė – 2016–2018 m.
 Neringa Ulbaitė – nuo 2018 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Valstybinės vartotojų teisių apsaugos tarnybos interneto tinklalapis 
 Nacionalinės vartotojų teisių apsaugos tarybos interneto tinklalapis prie Teisingumo ministerijos 2003 m.

Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija
Nigerijos protektoratas

Nigerijos protektoratas buvo Afrikos teritorija, kuri priklausė britams.

Istorija 

Nigerijos pajūrio tautos jau nuo XV a. intensyviai prekiavo su Europos tautomis, kurios ne kolonizavo kraštą, o steigė čia karinius ir prekybinius fortus. Tačiau nuo XIX a. situacija keitėsi. 1861 m. britai užėmė Lagoso miestą, kuris tapo pirmąja kolonija. 1891 m. užimta Nigerio delta, kuri paversta Naftos upių protektoratu (vėliau – Nigerio pakrantės protektoratas).
 
XIX a. pabaigoje Nigerijos teritorijoje pradėjo veikti Karališkoji Nigerio kompanija, kurios tikslas buvo užimti teritorijas Nigerio upės žemupyje ir vidurupyje. Kompanija skverbėsi į krašto gilumą, suformuodama dabartinės Nigerijos teritoriją. 1900 m. kompanija oficialiai atidavė savo teritorijas Britanijai. Šios buvo padalintos į dvi dalis – pietinę Nigerijos dalį sujungus su Nigerio pakrantės protektoratu (1906 m. prijungus ir Lagosą), suformuotas Pietinės Nigerijos protektoratas. Šiaurinės dalys, tuo tarpu, paverstos Šiaurinės Nigerijos protektoratu.

Šis dvigubas valdymas, sukurtas atsižvelgiant į krašto skirtingą kultūrą, išsilaikė iki 1914 m., kuomet abu protektoratai sujungti, suformuojant Nigerijos protektoratą.

Per kolonijinį laikotarpį britai nepanaikino vietinių jau susiformavusių institucijų, naudodamiesi vietos valstybėlių karaliais ir emyrais. Šalis administraciškai buvo padalinta į tris dalis, kurių kiekvienoje buvo vykdoma gana skirtinga politika. Musulmoniškoje šiaurėje oficialia kalba tapo hausų kalba, čia britai vengė primesti bet kokią kultūrinę įtaką, bijodami sukilimų. Pietuose, tuo tarpu, buvo sparčiai skleidžiama krikščionybė.

1960 m. Britanija Nigerijai suteikė nepriklausomybę.

Nuorodos 
 Google Cultural Institute: Birth of the Nigerian Colony, 1851–1914 – Pan-Atlantic University, School of Media and Communication exhibit.

Nigerijos istorija
Britų kolonijos Afrikoje
Kirkop United FC

Kirkop United FC – Maltos futbolo klubas iš Kirkopo.

Istorija
Klubo ištakos siekia 1956 m., kai buvo įkurtas Kirkopo futbolo klubas (Kirkop FC).

1970 m. pervadintas ir tapo Kirkop United FC.

Vyrų komanda žaidžia ketvirtos pakopos pirmenybėse (Trečiais divizionas).

Moterų komanda žaidžia elito divizione.

Sezonai

Vyrų komanda

|}

Moterų komanda

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 facebook paskyra
 SOCCERWAY (vyrų ekipa)
 SOCCERWAY (moterų ekipa)
 SofaScore
 Flashscore
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive
 Foot.dk (sezonai)
 RSSSF: čempionai
 RSSSF: lentelės

Kirkop United FC
Choi Min-jeong

Čoi Min Džiong (g. 1998 m. rugsėjo 9 d.) – Pietų Korėjos čiuožėja trumpuoju taku, olimpinė ir daugkartinė pasaulio čempionė.

Biografija 

Čoi Min Džiong gimė 1998 m. rugsėjo 9 d. Seule. Pradėjo čiuožti 2004 metais. 2014 m. pripažinta Pietų Korėjos geriausia jaunąja sportininke. 2015, 2016 ir 2018 m. ji tapo absoliučia pasaulio čempionatų nugalėtoja ir 2019 m. buvo antra, viso laimėjusi 7 individualius aukso medalius ir 4 estafetėje. 

2018 m. Pjongčango olimpinėse žaidynėse ji iškovojo aukso medalius 1500 m ir estafetės rungtyse, 500 m rungtyje buvo diskvalifikuota ir griuvo 1000 m rungtyje.

2022 m. olimpinėse žaidynėse Pekine Čoi Min Džiong iškovojo aukso medalį 1500 m distancijoje ir sidabro medalius 1000 m distancijos ir estafetės rungtyse.

Šaltiniai 

Pietų Korėjos olimpiečiai
Čiuožėjai trumpuoju taku
Jungtinių Amerikos Valstijų vyrų regbio-7 rinktinė

Jungtinių Amerikos Valstijų vyrų regbio-7 rinktinė – komanda atstovaujanti JAV tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Jungtinių Amerikos Valstijų regbio sąjunga.

Dalyvavimas čempionatuose

Olimpinės žaidynės

Pasaulio taurė

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Vyrų regbio-7 rinktinės
JAV sporto rinktinės
Samoa vyrų regbio-7 rinktinė

Samoa vyrų regbio-7 rinktinė – komanda atstovaujanti Samoa tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Samoa regbio sąjunga.

Dalyvavimas čempionatuose

Olimpinės žaidynės

Pasaulio taurė

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Vyrų regbio-7 rinktinės
Samoa sporto rinktinės
LG Tk serijos lokomotyvas

Tk – serijinis keleiviniams sąstatams vežti skirtas lokomotyvas, Lietuvos geležinkelių užsakymu 1932 m. suprojektuotas ir pagamintas „Škodos“ gamykloje Pilzene (Čekoslovakija). 

Iš viso buvo išleisti keturi tokio tipo garvežiai, su ašies formule 1’B2’ h2t. Techninės literatūros šaltiniuose žinomi  arba , taip pat  pavadinimu, taip atskiriant juose nuo tarpukaryje Latvijos geležinkelių () eksploatuotų vokiškų taip pat Tk serijos lokomotyvų, žymėtų kaip .

Istorija 
Tai buvo modernūs, po 35 t sveriantys ir standartinei geležinkelio vėžei (1435 mm) pritaikyti garvežiai. „Škoda“ jiems suteikė gamyklinį ženklinimą nuo 751 iki 754, o Lietuvos geležinkeliai, juos sunumeravę LG 11–14, paleido į eksploataciją atkarpoje Pagėgiai–Radviliškis–Obeliai. Galėdavo pasiekti maksimalų 90 km/h greitį ir ruožą Pagėgiai–Radviliškis įveikdavo per suplanuotą 127 minučių laikotarpį. 1939 m. vietoj šių garvežių pradėjo kursuoti taip pat Čekoslovakijoje pagaminti ir turintys geresnes savybes  lokomotyvai Gp.

Antrojo pasaulinio karo metu Tk serijos garvežiai buvo Vermachto užgrobti ir priskirti rūšiavimo stočiai Ryga–Šķirotava. 1945 m. atsidūrė Vienos Hütteldorfo stotyje (Austrija) ir iš jų geriausiai išsilaikę LG 11 ir LG 14 turėjo atitekti Sovietiniams geležinkeliams (). Nuo 1948 m. lokomotyvas LG 14 (gamyklinis numeris 754) priklausė Lenkijos geležinkeliams () ir, paženklinus jį kaip OKf 100–1, buvo eksploatuojamas Vroclave. 1950 m. nurašytas, o katilas  pastarajame mieste iki pat 1975 m. tarnavo šildymo tikslams. Geležinkelio istorikų spėjimu, bent jau iki 1953 m. Štrasfurto stotyje (Vokietijos Demokratinė Respublika) stovėjęs garvežys galėjo būti Lietuvos geležinkeliams priklausęs LG 12.

Literatūra 
 Раков В.А. Локомотивы и моторвагонный подвижной состав железных дорог Советского Союза (1966–1975 гг.) – М.: Транспорт, 1979 C. 333 ​ISBN 5-277-00821-7
 Herman Gijsbert Hesselink, Norbert Tempel. Eisenbahnen im Baltikum – Münster: Lok Report, 1996 ​ISBN 3-921980-51-8​
 Ing. Karel Zeithammer. Česká stavba parních lokomotiv II. 1930–1945 – [Praha]: Nakladatelství Růžolící chrochtík, 2013 ISBN 978-80-904737-5-1
 Tomasz Roszak. Parowozy Litwy i Łotwy w służbie PKP // „Świat Kolei“ nr. 3/2002(080), s. 11–12

Lokomotyvai
Geležinkelių transportas Lietuvoje
Čekijos ekonomika
Lenkijos ekonomika
Matas Ramanauskas

Matas Ramanauskas (g. 2000 m. birželio 28 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje. Atstovauja „Riterių“ klubui.

Karjera 
Debiutas profesionaliame futbole įvyko 2019 m., kai sužaidė pirmas rungtynes A lygoje. Iš viso 2019 sužaidė 20 rungtynių.

2021 m. lapkričio 5 d. rungtynėse prieš FK Panevėžys pasirodė po keitimo, o pačioje rungtynių pabaigoje užsidirbo raudoną kortelę ir buvo pašalintas iš aikštės. Galutinis rungtynių rezultatas buvo 1-2, o „Riterių“ klubas pralaimėjo panevžiečiams.

2022 m. sausio mėn. pasirašyta nauja sutartis su „Riterių“ klubu.

2022 m. kovo 12 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš „Džiugo“ klubą. Tai buvo pirmasis žaidėjo įvartis A lygoje.

2022 m. rugsėjo 3 d. pasižymėjo pelnydamas įvartį prieš Jonavos klubą ir persvėrė rezultatą Riterių naudai (2-1).

Statistika 
 A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
 Ekipa žaidė A lygoje;

Žaidimas rinktinėje 
Kitados buvo kviečiamas į Lietuvos jaunimo rinktines.

Šaltiniai

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 alyga.lt svetainė
 Globalsportsarchive
 lietuvosfutbolas.lt
 fkriteriai.lt

Lietuvos futbolininkai
Air Canada

Air Canada – didžiausia Kanados oro linijų bendrovė, įsikūrusi Monrealyje. Įkurta 1937 m. kaip Trans-Canada Air Lines, 1965 m. pervadinta į Air Canada. Air Canada padalinys Air Canada Express skirtas vietiniams skrydžiams, taip pat yra Air Canada Cargo, Air Canada Jetz ir Air Canada Rouge padaliniai.

Air Canada šiuo metu tarnyboje turi 189 lėktuvus, įskaitant Airbus A330, Boeing 767, Boeing 777 ir Boeing 787 Dreamliner, taip pat Airbus A320 (įskaitant A319, A320 ir A321), Boeing 737 MAX 8 ir Embraer E190 lėktuvų modelius. Air Canada kartu su padaliniais kasdien atlieka apie 1 602 skrydžius.

Sutartys 
Air Canada yra pasirašiusi atvirojo kodo sutartis su šiomis oro linijų bendrovėmis:
 Adria Airways
 Aegean Airlines
 Aer Lingus 
 Air China
 Air India
 Air New Zealand
 All Nippon Airways
 Asiana Airlines
 Austrian Airlines
 Avianca
 Avianca Brazil
 Brussels Airlines
 Cathay Pacific
 Central Mountain Air
 Croatia Airlines
 EgyptAir
 Ethiopian Airlines
 Etihad Airways
 Eurowings
 EVA Air
 Gol Transportes Aéreos
 LOT Polish Airlines
 Lufthansa
 Middle East Airlines
 Scandinavian Airlines
 Singapore Airlines
 South African Airways
 SriLankan Airlines
 Swiss International Air Lines
 TAP Air Portugal
 Thai Airways
 Turkish Airlines
 United Airlines
 Virgin Australia

Lėktuvai

Šaltiniai 

Oro linijų bendrovės
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars

„The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars“ (dažniausiai trumpinamas į „Ziggy Stardust“) – penktasis studijinis britų atlikėjo David Bowie albumas, išleistas 1972 m. birželio 16 d. Jungtinėje Karalystėje. Albume groja Bowio vadinamoji „the Spiders from Mars“ grupė, kurią sudaro Mick Ronson, Trevor Bolder bei Mick Woodmansey. Albumas buvo įrašytas Trident Studios įrašų studijoje, kaip ir jo ankstesnis darbas „Hunky Dory“. Jis sulaukė palankaus kritikų vertinimo.

Šis Bowio albumas iš esmės yra apie naujai iškilusį jo alter ego – Ziggy Stardust, dvilytį biseksualų personažą, roko žvaigždę, kuri atlieka siuntinio "nežemiškos kilmės" būtybėms vaidmenį. Tokio veikėjo atsiradimui įtakos turėjo glamrokas bei seksualinių fantazijų ir tabu paieškos. Deividas šį vaidmenį pasiliko ir Ziggy Stardust koncertiniam turui, kuris vyko tiek Anglijoje, tiek Šiaurės Amerikoje, tiek Japonijoje. Buvo sukurtas net filmas tokiu pačiu pavadinimu, kuris susideda iš 1973 m. koncerto montažų, tačiau išleistas tik po dešimtmečio. 

„UK Albums Chart“ sąraše Jungtinėje Karalystėje albumas pagal perkamumą užkopė į 5-tą vietą. O Amerikos „Billboard Top LPs & Tape“ sąraše 75-tą vietą. 2016 metų sausį užfiksuota, kad nuo albumo išleidimo datos buvo parduota 7,5 milijonai jos kopijų visame pasaulyje. 2017 m. dėl albumo svarbos istorine ir kultūrine prasme muzikai, buvo nutarta jį įtraukti į „National Recording Registry“ svarbių garsinių įrašų sąrašą.

Tęsinys 
Po sėkmingo pirmojo Zigio pasirodymo sekė kitas albumas, išleistas 1973 m. JAV auditorijai „Aladdin Sane“. Pasak paties Bowio, tai "Zigis, keliaujantis į Ameriką" ir tai pirmasis albumas jo karjeroje, pajėgęs pasiekti 1-ąją vietą Jungtinės Karalystės rinkoje. Dauguma albumo dainų buvo parašyta Deividui keliaujant į Ameriką ir ten koncertuojant.

Dainų sąrašas 
Visas dainas parašė David Bowie, išskyrus kur pažymėta.

Pirmoji pusė 

 „Five Years“ – 4:42
 „Soul Love“ – 3:34
 „Moonage Daydream“ – 4:40
 „Starman“ – 4:10
 „It Ain't Easy“ (Ron Davies) – 2:58

Antroji pusė 

 „Lady Stardust“ – 3:22
 „Star“ – 2:47
 „Hang On to Yourself“ – 2:40
 „Ziggy Stardust“ – 3:13
 „Suffragette City“ – 3:25
 „Rock 'n' Roll Suicide“ – 2:58

Šaltiniai 

David Bowie albumai
1972 albumai
Isabelle Adriani

Izabelė Adriani (, tikrasis vardas – Federica Federici; g. 1972 m. birželio 22 d. Umbertidėje) – italų aktorė, prodiuserė, atlikėja, žurnalistė ir rašytoja.

Biografija 
Yra vaidinusi daugiau kaip 30 filmų, tarp kurių yra ir amerikiečių juostos – „Amerikietis“ su George Clooney (2010 m.) ir „Jaunasis mesijas“ su Sean Bean (2016 m.). 

Aktorė itin domisi senovine literatūra, kolecionuoja senas istorines knygas ir savo tikrąja pavarde pati yra išleidusi 8 knygas: pasakų ir trumpų istorijų rinkinius, tiriamąsias knygas apie senovės legendas ir pasakas, taip pat du istorinius romanus. 

Ji taip pat įrašiusi 2 operetinės muzikos albumus. 

Aktorė parašė scenarijų ir prodiusavo dokumentinį filmą „Open Quantum Relativity“ apie NASA, kuris buvo rodytas Venecijos kino festivalyje.

Kaip žurnalistė ji yra dirbusi RAI2, Mediaset kanaluose, taip pat Warner Bros. 

Moka 5 kalbas (italų, anglų, prancūzų, vokiečių ir ispanų). Gyvena Italijoje ir JAV, Los Andžele.

Filmografija

Kinas 
 Padrona del suo destino (1998)
 Un'estate ai Caraibi (2009)
 Amore 14 (2009)
 Immaturi (2010)
 Maschi contro femmine (2010)
 C'è chi dice no (2010)
 Visa pasaulio meilė (2010)
 Una sconfinata giovinezza (2010)
 Amerikietis (2010)
 Pirmoji gražuolė (2010)
 Baciato dalla fortuna (2011)
 Il cuore grande delle ragazze (2011)
 Lezioni di cioccolato 2 (2011)
 Matrimonio a Parigi (2011)
 Faccio un salto all'Avana (2011)
 Kokia nuostabi diena (2011)
 Tegyvuoja Italija (2012)
 Ci vediamo a casa (2012)
 Il tempo delle mimose (2012)
 Venuto al mondo (2012)
 Reclaim (2014)
 Jaunasis mesijas (2016)

Televizija 
 Distretto di Polizia 9 (2009)
 Ho sposato uno sbirro 2 (2009)
 Capri 3 (2010)
 Tiberio Mitri - Il campione e la miss (2011)
 Il commissario Manara 2 (2011)
 Il commissario Zagaria (2011)
 Dove la trovi un'altra come me (2011)
 Don Matteo 9 (2011)
 L'isola (2012)
 Virus (2012)

Šaltiniai

Nuorodos 

 IMDb profilis

Italijos aktoriai
Italijos atlikėjai
Italijos rašytojai
Kino prodiuseriai
Let It Be

„Let It Be“ – dvyliktasis ir paskutinis išleistas studijinis britų roko grupės „The Beatles“ albumas. Jis buvo išleistas 1970 m. gegužės 8 d. – beveik mėnuo po grupės iširimo. Kaip ir daugumai ankstesniems albumams, šiam irgi pavyko užimti pirmąsias vietas keliose šalyse. Albumas buvo išleistas lygiai tokiu pačiu pavadinimu kaip ir tų pačių metų filmas „Let It Be“. Albumas buvo priimtas kaip grupės grįžimas prie jų ankstesnės, paprastesnės muzikos. 

Priešingai negu kai kurių manymu, tai nebuvo paskutinis grupės albumas, jis buvo įrašytas dar prieš 1969-ųjų metų „Abbey Road“, tačiau išleistas tik po grupės iširimo. Dėl to kai kurie kritikai ir fanai peikė šitokį grupės sprendimą, jie teigė, kad būtent „Abbey Road“ turėtų būti atpažįstamas paskutiniu grupės darbu, o ne „Let It Be“. Įrašymai prasidėjo 1969 m. sausį „Twickenham Film Studios“, kaip dalis grupės planuojamo sugrįžimo ant scenos dokumentinio filmo. Šį projektą inicijavo Polas Makartnis, deja, filmuotos repeticijos pasižymėjo neigiama atmosfera, Džordžui Harisonui netgi teko jas laikinai palikti. Kai jis sugrįžo, grupė nusprendė viską iš naujo pradėti jų pačių „Apple Studio“ įrašų studijoje, kur jie galiausiai ir pabaigė visus įrašinėjimus, padedami muzikanto Billy Preston. Albumą prodiusavo Phil Spector. Trys dainos buvo išleistos kaip singlai dar prieš albumo pasirodymą: „Get Back/Don't Let Me Down“ ir „Let It Be“, tačiau tik viena „Don't Let Me Down“ nebuvo nebuvo įtraukta į albumą. 2003 m. buvo išleistas „Let It Be... Naked“, kita albumo versija, prie kurios nebuvo prisidėjęs Phil Spector.

Dainų sąrašas 
Visas dainas parašė Paul McCartney ir John Lennon, išskyrus kur pažymėta.

Pirmoji pusė 

 „Two of Us“ – 3:36
 „Dig a Pony“ – 3:54
 „Across the Universe“ – 3:48
 „I Me Mine“ (George Harrison) – 2:26
 „Dig It“ (Lennon, McCartney, Harrison, Richard Starkey) – 0:50
 „Let It Be“ – 4:03
 „Maggie Mae“ (Lennon, McCartney, Harrison, Starkey) – 0:40

Antroji pusė 

 „I've Got a Feeling“ – 3:37
 „One After 909“ – 2:54
 „The Long and Winding Road“ – 3:38
 „For You Blue“ (Harrison) – 2:32
 „Get Back“ – 3:09

1970 albumai
The Beatles albumai
Sukhoi Superjet 100

Sukhoi Superjet 100 (rus. Сухой Суперджет 100) – regioninis oro laineris nuo 2007 m. gaminamas Rusijos kompanijos Suchoj. Orlaivio gamyba prasidėjo 2000 m., o pirmaisiais naudotojais 2011 m. tapo Armavia avialinijos.

Pirmieji tokio orlaivio kūrimo darbai pradėti 2000 m. Konsultacinėmis paslaugomis kuriant orlaivį prisidėjo JAV įmonė Boeing.

2001 m. orlaivio kūrimui Rusijos Federacijos vyriausybė skyrė 46,6 milijonus JAV dolerių. 2003 m. šalies vyriausybė pasirinko Suchoj įmonę Rusijos regioninio oro lainerio gamybai ir siekiui pagaminti 200 šių orlaivių.

2005 m. buvo pasirinkta galutinio orlaivio surinkimo vieta Komsomolske prie Amūro šalies rytuose. Tų pačių liepą iki tol naudotas RRJ95 pavadinimas oficialiai buvo pakeistas į Superjet 100.

2005 m. gruodžio 7 d. Aeroflot įsigijo 30 šių orlaivių ir tapo pirmuoju klientu.

2008 m. gegužės 19 d. orlaivis atliko savo pirmąjį bandomąjį skrydį.

2010 m. birželį visa orlaivio komplektacija buvo baigta 90 proc. tačiau užbaigimas buvo atidėtas susidūrus su anksčiau nenumatytomis techninėmis variklių problemomis. Tų pačių metų lapkritį pirmasis oficialus skrydis įvyko su Armavia kompanija.

2012 m. vasarį orlaiviui buvo suteiktas Europos aviacijos saugumo agentūros sertifikatas ir jis galėjo vykdyti skrydžius Europoje.

2022 m. kovo 14 d., atsižvelgiant į tarptautines sankcijas dėl 2022 m. Rusijos invazijos į Ukrainą, Europos aviacijos saugumo agentūra atšaukė suteiktus skraidymo leidimus visiems Rusijoje pagamintiems orlaiviams, įskaitant ir Superjet 100.

Šaltiniai 

Oro laineriai
Sukhoi orlaiviai
Žemasparniai
Aladdin Sane

„Aladdin Sane“ – šeštasis studijinis britų atlikėjo David Bowie albumas, išleistas 1973 m. po didelės šlovės susilaukusio „The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars“. Tai pirmasis jo albumas, kurio dainas parašė būdamas pasaulinio mąsto žvaigžde.Pasak paties Bowio, tai „Zigio kelionė į Ameriką“.

Pripažinimas ir sėkmė 
Daugumos kritikų vertinamas teigiamai, galgi geriau Amerikos Valstijose nei Jungtinėje Karalystėje. Žurnalas „Rolling Stone“ labiausiai atkreipė dėmesį į Bowio provokuojančias melodijas, drąsius dainų tekstus, puikias aranžuotes bei produkciją, o „Billboard“ albumą pavadino "neapdorotos energijos ir sprogstančio akmens" kombinacija. Albumas 1973 m. Anglijoje pasiekė aukštą vietą, o Amerikoje 17-tą ir tai jo komerciškai sėkmingiausias albumas, sugebėjęs užimti šiose šalyse tokias pozicijas. Skaičiuojama, kad visame pasaulyje yra parduota 4,6 milijonai jo kopijų, dėl ko tai yra vienas jo labiausiai parduodamų albumų.

Dainų sąrašas 
Visas dainas parašė David Bowie, išskyrus kur pažymėta.

Pirmoji pusė 

 „Watch That Man“ – 4:30
 „Aladdin Sane (1913-1938-197?)“ – 5:06
 „Drive-In Saturday“ – 4:33
 „Panic in Detroit“ – 4:25
 „Cracked Actor“ – 3:01

Antroji pusė 

 „Time“ – 5:15
 „The Prettiest Star“ – 3:31
 „Let's Spend the Night Together“ (Mick Jagger, Keith Richards) – 3:10
 „The Jean Genie“ – 4:07
 „Lady Grinning Soul“ – 3:54

Šaltiniai 

David Bowie albumai
1973 albumai
Hunky Dory

„Hunky Dory“ – ketvirtas studijinis britų atlikėjo David Bowie albumas, kuris buvo išleistas 1971 m. gruodžio 17 d. „RCA Records“ kompanijos. Albumas sulaukė kritikų pripažinimo ir yra laikomas vienu geriausių Bowio darbų. „Time“ 2010 m. sausį albumą išrinko į 100 visų laikų geriausių albumų sąrašą.

Kūrimas 
Senąjį bosistą Tony Visconti pakeitė Trevor Bolder. Tai pirmasis albumas, kuriame groja Bowio grupė, žinoma kaip „Spiders From Mars“, kuri vėliau sugrojo ir kitame jo 1972 m. albume „The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars“. Albumą prodiusuoja Ken Scott. Įdomu, kad ant plokštelės pakuotės prie albumo dirbusių žmonių sąrašo parašyta "Produced by Ken Scott (assisted by the actor)", tas vadinamasis "actor" yra pats Bowie. Klavišininkas Rick Wakeman, tuo metu grojęs grupėje „Strawbs“, taipogi prisidėjo prie albumo kūrimo.

Dainų sąrašas

Šaltiniai 

1971 albumai
David Bowie albumai
Hei Riveris

Hei Riveris () – miestas šiaurinėje Kanadoje, Didžiojo Vergų ežero pietiniame krante, prie Šieno upės (Hay River) žiočių; Šiaurės Vakarų teritorijoje. 3,5 tūkst. gyventojų (2017 m.). Miestą galima skirstyti į dvi dalis: Senamiestį ir Naujamiestį.

Istorija 

1868 m. pirmuosius pastatus čia statė Hadsono įlankos bendrovė. 1869 m. įsikūrė Romos katalikų bažnyčios misija. 1894 m. anglikonų misionieriai.

Nuorodos 

Kanados miestai
Inuvikas

Inuvikas (, ) – miestelis šiaurinėje Kanadoje, Šiaurės Vakarų teritorijoje, prie Makenzio deltos. 3,2 tūkst. gyventojų (2016 m.).

Istorija 

1953 m. Kanados valdžia suplanavo perkelti Aklaviko gyventojus į naują gyvenvietę. 1954 m. lapkritį parinkta vieta naujam miestui įkurti. Statybos prasidėjo 1955 m., jas užbaigti planuota iki 1961–1962 m. Makenzio deltoje atradus naftos ir gamtinių dujų, Inuvikas išsiplėtė. 

1967 m. balandžio 1 d. suteiktas kaimo statusas. 1970 m. sausio 1 d. tapo miesteliu.

Pavadinimo kilmė 
Iš pradžių gyvenvietė vadinosi Naujuoju Aklaviku. 1958 m. pervadinta į Inuviką. Inuvialuktunų kalboje tai reiškia „žmonių vieta“.

Demografija 
2016 m. gyveno 3243 žmonės. 63,2 % gyventojų buvo inuitai, 31,0 % – indėnai (daugiausia atabaskai kučinai), 5,3 % – metisai, 36,7 % – kiti (daugiausia baltieji).

Šaltiniai

Nuorodos 
 Miesto svetainė

Kanados miestai
Fort Smitas

Fort Smitas () – miestas šiaurinėje Kanadoje, Šiaurės Vakarų teritorijoje, prie Vergų upės, šalia Albertos sienos. 2,5 tūkst. gyventojų (2016 m.). Yra Vud Bafalo nacionalinio parko direkcija.

2016 m. dauguma miesto gyventojų buvo indėnai (čipevainai, kri, tličai, sleiviai) ir inuitai.

Istorija 

1876 m. įsikūrė katalikų misija.

1966 m. tapo miestu.

Nuorodos 
 Miesto svetainė

Kanados miestai
Dosonas

Dosonas arba Doson Sitis () – miestelis šiaurės vakarų Kanadoje, antrasis pagal dydį miestas Jukono teritorijoje, Jukono upės pakrantėje. Vystomas turizmas, aukso gavyba.

XIX a. pab. – XX a. pr. Dosonas buvo svarbiausias Klondaiko aukso karštinės centras.

Istorija 

Miestelis įkurtas 1897 m. kaip aukso kasėjų gyvenvietė. 1898 m. Dosono gyventojų skaičius išaugo iki 16 tūkst. žmonių. Tais pačiais metais Dosonas tapo Jukono administraciniu centru. 

1889 m. pasibaigus karštinei, žmonės pradėjo kraustytis iš miestelio. 1902 m. Dosonui suteiktos miestelio teisės. Tais pačiais metais miestelyje užfiksuota mažiau nei 5 tūkst. žmonių. XX a. 5-ajame dešimtmetyje buvo planuojama statyti Aliaskos greitkelį per miestelį, tačiau greitkelis buvo pastatytas per Vaithorsą. Dėl mažėjančio gyventojų skaičiaus ir silpnos ekonomikos 1953 m. administracinio centro statusas atiteko Vaithorsui.

Dabar senosios aukso kasyklos ir aukso kasėjų namai tapę turistiniu traukos objektu.

Gyventojai 
 2016 m. mieste gyveno 1,3 tūkst. žmonių, iš jų 76,7 % baltieji, 16,7 % čiabuviai, ir 6,5 % kitų etninių grupių atstovai.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Miesto svetainė

Jukono miestai
Turn Back (albumas)

„Turn Back“ – trečiasis studijinis amerikiečių roko grupės Toto albumas, išleistas 1981 m. Albumas komercine prasme grupei buvo visiška nesėkmė, išskyrus Japonijoje, kurioje pirmą kartą jiems pavyko patekti į top dešimtuką. Albumas neturėjo jokių singlų, parduota tik apie 900,000 jo kopijų visame pasaulyje.

Kūrimas ir pardavimai 
Turn Back buvo įrašinėjamas kartu su garso inžinieriumi Geoff Workman, kuris taip pat dirbo britų roko grupei „Queen“, „The Cars“, „Journey“ ir „Foreigner“. Šiuo albumu Toto siekė tapti "arenos roko grupe" bei išgauti sunkesnio roko garsą. Toto gitaristas Steve Lukather padėkojo G. Workman'ui suteikęs albumui naują ir visiškai kitokį skambesį.Albumui pavyko sukurti pirmąjį hitą Japonijoje „Goodbye Elenore“, tačiau JAV daina nepelnė jokių gerų rezultatų, neskaitant to, kad ten buvo šiek tiek leidžiama radijuje. Pažymėtina tai, kad šiam albumui gitaristas Steve Lukather'is pirmą kartą parašo dainą, pavadinimu „Live for Today“. Nepaisant grupės užtikrintumo, Billboard 200 sąraše albumas nesugebėjo užkopti aukščiau 41-os vietos. Lukather'is tokią nesėkmę aiškina tuo, kad kiti grupės nariai atsisakė panaudoti vaizdo medžiagos įrašytoms dainoms, vietoj to tiesiog sukurdami dainai „Goodbye Elenore“ koncerto imitacijos vaizdo klipą, kuris net nebuvo rodomas per MTV. Toto niekada negrojo šio albumo dainų savo koncertuose.

Šitokia komercinė nesėkmė privertė „Columbia Records“ grupę pastatyti į nepavydėtiną situaciją – kompanija įspėjo, kad nutrauks kontraktą, jei Toto nesugebės išleisti hitų savo kitam albumui. Prasta padėtis buvo ištaisyta, kuomet 1982 m. grupė išleido savo kone sėkmingiausią albumą „Toto IV“.

Dainų sąrašas

Pirmoji pusė 

 „Gift with a Golden Gun“ – 4:00
 „English Eyes“ – 6:11
 „Live for Today“ – 4:00
 „A Million Miles Away“ – 4:26

Antroji pusė 

 „Goodbye Elenore“ – 4:52
 „I Think I Could Stand You Forever“ – 5:25
 „Turn Back“ – 3:58
 „If It's the Last Night“ – 4:28

Kūrėjai 

 David Hungate – bosinė gitara, akustinė gitara dainoje „I Think I Could Stand You Forever“
 Bobby Kimball – pagrindiniai ir pritariamieji vokalai
 Steve Lukather – gitara, pagrindiniai ir pritariamieji vokalai
 David Paich – klavišiniai, sintezatorius, pritariamieji vokalai
 Jeff Porcaro – būgnai, perkusiniai
 Steve Porcaro – klavišiniai, elektroniniai

Papildomi atlikėjai 

 Joe Porcaro – papildomi perkusiniai dainoje „If It's the Last Night“

Šaltiniai 

Toto albumai
1981 albumai