joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Poviliškiai

Poviliškiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 2,8 km į šiaurės vakarus nuo Gruzdžių, prie kelio  ir Kūros upės.

Istorija 

Kaimo centrinėje dalyje, 0,38 km į vakarus nuo kelio Gruzdžiai–Šakyna, 90 m į rytus nuo Kūros upės yra Poviliškių antrosios senosios kapinės (kultūros paminklo MC kodas 4563).

LDK laikais kaimo žemės priklausė Šiaulių ekonomijai. Nuo 1791 m. kaimas priklausė Šiaulių valsčiui, nuo 1863 m. – Gruzdžių valsčiaus Piktuižių seniūnijai, 1932–1945 m. Saveikių seniūnijai, nuo 1950 m. – Šiaulių rajono Gruzdžių apylinkės kaimas. 1948 m. ikurtas Poviliškių kolūkis (pirmininkas Jonas Švambaris). 1950 m. kovo 3 d. kolūkis prijungtas prie Gruzdžių kolūkio,1953–1991 m. kaimo žemė priklausė Gruzdžių tarybiniam ūkiui.

Gyventojai 
1923 m. surašymo metu kaime buvo 23 ūkiai.

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Karveliai (Šiauliai)

Karveliai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės teritorijos šiaurės rytinėje dalyje, 1,7 km į šiaurės rytus nuo Gruzdžių, Draskų miško pietvakariniame pakraštyje.

Istorija 
Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos laikais kaimo žemės priklausė Šiaulių ekonomijai. Nuo 1791 m. kaimas priklausė Šiaulių valsčiui, nuo 1897 m. – Gruzdžių valsčiaus Piktuižių seniūnijai, nuo 1918 m. – Šiaulių apskrities Gruzdžių valsčiui, nuo 1950 m. – Šiaulių rajono Gruzdžių apylinkės kaimas. 1953–1991 m. kaimo žemė priklausė Gruzdžių tarybiniam ūkiui.

Gyventojai 
1923 m. surašymo metu kaime buvo 45 ūkiai.

Šaltiniai 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Rakandžiai

Rakandžiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Gruzdžių.

Istorija 

LDK laikais kaimo žemės priklausė Šiaulių ekonomijai. 1649 m. revizijos akte Lukošaičiai priskiriami Biržių ir Paliesių vaitijai. Nuo 1791 m. kaimas priklausė Šiaulių valsčiui, nuo 1863 m. – Gruzdžių valsčiaus Verbūnų seniūnijai, nuo 1918 m. – Šiaulių apskrities Gruzdžių valsčiaus Šiupylių seniūnijai, nuo 1950 m. – Šiaulių rajono Gruzdžių apylinkės kaimas. 1948 m. įkurtas Rakandžių kolūkis, kuris 1950 m. rugpjūčio 8 d. įjungtas į kolūkį „Tarybinė žemė“. 1950–1991 m. kaimo žemė priklausė Gruzdžių apylinkės kolūkiui „Tarybinė žemė“.

Gyventojai 
1923 m. surašymo metu kaime buvo 22 ūkiai.

Žymūs žmonės 
 1861 m. gimė gydytojas, aušrininkas, lietuvių spaudos ir politinis veikėjas, laisvamanis Jonas Šliūpas.
 1865 m. gimė varpininkas, visuomenės veikėjas, tautosakininkas, gydytojas Rokas Šliūpas.
 1945 m. gimė zootechnikė, agrarinių mokslų daktarė, politinė veikėja Eugenija Meškienė.

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Šiaulių rajono savivaldybės gyvenvietės
Vakarų Taiarapu

Vakarų Taiarapu () – komuna Prancūzijos Polinezijoje, Taityje, Tahiti Iti pietvakarinėje dalyje. Didžiąją komunos dalį užima retai gyvenami kalnai.

Plotas 104,3 km². Gyvena 6,1 tūkst. gyventojų (2002 m.). Administracinis centras – Vairao. Taip pat yra svarbus kurortas Teahupoo.

Prancūzijos Polinezijos komunos
Vairao

Vairao – gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Taityje, Tahiti Iti vakarinėje dalyje, vandenyno pakrantėje. Yra Taiarapu-Ouest komunos centras.

Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Moorėja-Majao

Moorėja-Majao – komuna Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salose. Apima Moorėjos salą ir nedidelį Majao atolą, esantį 78 km į pietvakarius nuo Moorėjos. Plotas 141,8 km². Gyvena 14,6 tūkst. gyventojų (2002 m.). Administracinis centras – Afareaitu (Moorėjos saloje).

Prancūzijos Polinezijos komunos
Afareaitu

Afareaitu – gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Moorea salos rytinėje dalyje, vandenyno pakrantėje. Moorea-Maiao komunos administracinis centras. Turizmas.

Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Selenocisteinas

Selenocisteinas (Sec) – netipinė aminorūgštis. Tai yra cisteinas, kuriame sieros atomas pakeistas seleno atomu. Jis įeina į kai kuriuos baltymus, pvz., glutationo peroksidazę. Seleno atomas suteikia šios rūgšties liekanai baltyme gana skirtingas nuo cisteino savybes – selenocisteinas dažniausiai priklauso aktyviam centrui, katalizuojančiam specifines reakcijas.

Selenocisteinas įjungiamas į peptidinę grandinę transliacijos metu, kaip ir kitos aminorūgštys. Jis turi savo transportinę RNR bei specifinį kodoną (UGA), kuris taip veikia tik specifinėmis sąlygomis (įprastai tai „stop“ kodonas). Iš pradžių prie selenocisteino tRNR prijungiamas serinas, kurį vėliau specifinis enzimas (Sec sintazė) modifikuoja į selenocisteiną. Selenocisteinas pasitaiko visose gyvojo pasaulio karalystėse. 

Žmogaus proteome yra 25 selenocisteino turintys baltymai.  Kai kurios rūšys (pavyzdžiui, mielės) selenocisteino baltymuose neturi, bet turi šiaip jau panašius baltymus kur vietoje selenocisteino yra cisteinas.

Šaltiniai 

Amino rūgštys
Liūliškiai

Liūliškiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje. Kaimas yra iš dviejų pusių. Viena jo pusė yra rytinėje Židikų pusėje, kita – vakarinėje. Kaime yra vietinės reikšmės žvyrduobės. Kaimo teritorijoje minimas ir Židikų malūnas.

Istorija

Pavadinimo kilmė 

Kaimo pavadinimas kilo iš to, kad čia buvo didžiulės pelkės. Vėliau jos ėmė užaugti žole. Per jas einant linguodavo žemė. Todėl senieji žmonės tą vietą vadino liūlynais.

Gyventojai

Nuorodos

Šaltiniai 

Mažeikių rajono savivaldybės gyvenvietės
Domenico Modugno

Domenico Modugno (g. 1928 m. sausio 9; m. 1994 m. rugpjūčio 6 d.) – italų dainininkas ir kompozitorius.

Jaunystėje Domenico Modugno norėjo tapti aktoriumi. Po karinės tarnybos jis įsirašė į aktorių mokyklą ir greitai po to pradėjo vaidinti vaidybiniuose filmuose. Po vaidmens Il Mantello Rosso (1955)Modugno pradėjo dainuoti.

1958 m. su savo kurta daina Nel blu, dipinto di blu jis laimėjo Sanremo Festivalyje, vėliau dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse. Nors čia užimta tik trečia vieta, daina, kuri labiau žinoma pavadinimu Volare, tapo labai visame pasaulyje populiari. Modugno gavo 1958 du Grammy apdovanojimus – metų dainos ir metų plokštelės.

1959 Modugno vėl dalyvauja Eurovizijoje. Su Piove jis užima 6 vietą. Ši daina vėliau kaip Ciao ciao bambina buvo prikelta sėkmei.

Su abiejomis dainomis jis laimėjo 1958 ir 1959 Sanremo Festivalį. Šias pergales jis galėjo 1962 su Addio addio ir 1966 su Dio come ti amo pakartoti.

1960 Modugno apkaltinamas, savo kūrinį Nel blu, dipinto di blu iš vienos operos nukopijavęs, tačiau teismas jį paskelbė nekaltu.

Hitai 
 1956 Musetto
 1957 Strada 'nfosa
 1958 Nel blu, dipinto di blu
 1958 Io
 1958 Vecchio frac
 1959 Piove
 1959 Farfalle
 1959 Notte, lunga notte
 1959 Tu non sei più la mia bambina
 1960 Libero
 1960 Notte di luna calante
 1960 Più sola
 1961 Giovane amore
 1961 Nel bene e nel male
 1961 Dalla mia finestra sul cortile
 1962 Stasera pago io
 1962 Addio addio
 1962 Notte chiara
 1962 Selene
 1962 La Notte del mio amore
 1962 Se Dio vorrà
 1963 Lettera di un soldato
 1963 Io peccatore
 1964 Tu si `na cosa grande
 1964 Che me ne importa a me
 1965 L`avventura
 1966 Dio come ti amo
 1967 Sopra i tetti azzurri del mio pazzo amore
 1968 Meraviglioso
 1968 Il posto mio
 1970 Come hai fatto
 1970 La lontananza
 1971 Come stai
 1972 Un calcio alla città
 1972 Dopo lei
 1973 Amara terra mia
 1974 Questa è la mia vita
 1975 Piange il telefono
 1975 Domenica
 1975 Il maestro di violino
 1976 L`anniversario
 1977 Il vecchietto

Nuorodos 

 

|-

Italijos dainininkai
Italijos atstovai Eurovizijoje
1958 m. Eurovizijos dalyviai
1959 m. Eurovizijos dalyviai
1966 m. Eurovizijos dalyviai
Senmiestė

Senmiestė (arba Senmiestis) – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 0,3 km į šiaurę nuo buvusios dvarvietės ir apie 1 km nuo Židikų. Vakaruose ribojasi su Petraičių, pietuose ir pietryčiuose – su Liūliškių, šiaurės rytuose – su Strigalės, šiaurėje – su Dautarų kaimu. Per kaimą eina geras Pikelių-Židikų vieškelis. Prie pat Židikų-Pikelių kelio yra Senmiestės kapeliai. Išlikusios kelios sodybos.

Senmiestėje buvę senieji Židikai, o naujasis Židikų kaimas, kaip ir daugelis valakinių kaimų, buvo išmatuotas kitoje vietoje – dabartinio miestelio teritorijoje, į pietus nuo dvaro sodybos.

Gyventojai

Nuorodos

Šaltiniai 

Mažeikių rajono savivaldybės gyvenvietės
Pijus II

Pijus II (; tikras vardas Enėjus Silvijus Pikolominis, , 1405 m. spalio 18 d. – mirė 1464 m. rugpjūčio 14 d.) – popiežius 1458–1464 m. laikotarpiu.

Biografija 
Studijavo teisę Sienoje ir literatūrą Florencijoje. 1432 m. buvo kardinolo D. Capranicos palydovas Bazelio susirinkime, kuriame gynė Bažnyčios susirinkimo viršenybę prieš popiežių Eugenijų IV. Nuo 1440 m. antipopiežiaus Felikso V sekretorius. Nuo 1443 m. dirbo Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Frydricho III kanceliarijoje. 1447 m. tapo Triesto, o 1450 m. Sienos vyskupu ir popiežiaus pasiuntiniu Šventojoje Romos Imperijoje. 1456 m. paskirtas kardinolu. 1458 m. išrinktas popiežiumi, stiprino popiežiaus galias, mėgino organizuoti Kryžiaus žygį prieš Osmanų imperiją, tačiau tam nepritarė Europos valstybių valdovai. 1462 m. pasmerkė Kanarų salose praktikuotą naujai pakrikštytų asmenų išvarymą į vergiją.

Asmenybė 
Buvo žymus humanistas, rašytojas, istorikas, poetas ir mokslininkas. Geografijos veikale „Kosmografija, arba Azijos ir Europos aprašymas“ (Cosmographia in Asiae et Europae eleganti descriptione) pateikė daug geografijos, istorijos etnografijos žinių. Pirmasis išsamiai aprašė Europos žemyną. Veikale De Europa aprašė ir Lietuvą, Lietuvos didįjį kunigaikštį Vytautą, lietuvių papročius, religijos dalykus, kai kurias Lietuvos krikšto aplinkybes. Literatūroje išgarsėjo erotinės poezijos rinkiniu Cinthia, istoriniais ir komedijinio žanro kūriniais. Jo iniciatyva 1460 m. įkurtas Bazelio universitetas.

Susiję straipsniai 
 Jiržis Podiebradietis

Nuorodos 
 Sąrašas:Popiežiai

Šaltiniai 

Popiežiai
Bangininis ryklys

Bangininių ryklių paplitimas

Bangininis ryklys (Rhincodon typus) – ryklių (Selachomorpha) antbūrio, ūsuotųjų ryklių (Orectolobiformes) būrio, monotipinės bangininių ryklių (Rhincodontidae) šeimos rūšis.

.

Paplitęs pasaulio atogrąžų sričių atviruose vandenynuose ir jūrose. Aptinkamas neįpatingai giliai, bet retkarčiais panyra į 1800 m gylį. Gimdo 38-60 cm ilgio gyvus jauniklius. 

Minta zooplanktonu košdami vandenį ir nedidelėmis žuvimis. Žmonėms pavojaus nesukelia.

Apibūdinimas 
Tai didžiausia pasaulio žuvis. Patinai yra smulkesni už pateles. Maksimalus kūno svoris 42 tonos. 

Subrendusių patinų vidutinis kūno ilgis 8-9 m, subrendusių patelių vidutinis kūno ilgis 14,5 m, mažiausias patelių kūno ilgis 9,6 m. ilgio. Didžiausias individas buvo užregistruotas 18,8 m ilgio, nors ankstesnės bangininių ryklių studijos teigia, kad jie užauga iki 21,9 m ilgio.

Filipinų salose buvo išgelbėtas 38 cm ilgio jauniklis.

Patinai lytiškai subręsta  17 metų, pasiekę 8-9 m kūno ilgį, patelės subręsta 19–22 metų, būdamos panašaus ir didesnio ilgio kaip patinai. Gyvena apie 80,4 metų.

Didelius individus tiksliai išmatuoti yra sudėtinga. 

Žiotys yra snukio gale, dantys smulkučiai. Didieji žiaunų plyšiai iš vidaus yra su tankiomis pertvarėlėmis.

Šaltiniai

Nuorodos 
 frontiersin.org / Annual Bands in Vertebrae Validated by Bomb Radiocarbon Assays Provide Estimates of Age and Growth of Whale Sharks; Joyce J. L. Ong, Mark G. Meekan, Hua Hsun Hsu, L. Paul Fanning and Steven E. Campana. | 06 April 2020
 youtube.com / Whale Sharks: The Gentle Giants Of The Sea | The Blue Realm | Real Wild
 

Ūsuotieji rykliai
Tanoka Beard

Tanoka Dvaitas Berdas (, g. 1971 m. rugsėjo 29 d.) – buvęs Jungtinių Amerikos Valstijų krepšininkas, kuris 2002–2007 m. žaidė Kauno „Žalgirio“ ekipoje bei buvo jos kapitonas.

Kauno „Žalgiryje“ žaidė 5 metus. 2007 metais dėl nesutarimų su treneriu Rimantu Grigu paliko Kauno „Žalgirio“ klubą . 2008 m. sausį buvo atleistas iš Holono „Hapoel“ klubo . 2008 m. kovo mėnesį Tanoka Beard debiutavo Puerto Riko krepšinio lygoje „Brujos de Guayama“ klube, kuriame ir pabaigė sezoną. Prieš 2008–2009 m. sezono pradžią pasirašė sutartį su BBL lygoje rungtyniaujančia Tartu „Rock“ ekipa. 2009 metais, Beardas pareiškė baigiąs krepšininko karjerą. 

2004 m. sausio 22 d. Tanoka Berdas, atstovaudamas „Žalgirį“ pasiekė visų laikų „Eurolygos“ naudingumo rekordą, kuris nepagerintas iki šiol (2021 m.): varžybose prie Bolonijos „Skipper“ jis per 38 minutes surinko 35 taškus (11/14 dvit., 13/13 baud.), 19 atkovotų ir 2 perimtus kamuolius, 2 blokus, 11 išprovokuotų pražangų – iš viso 63 naudingumo balus.

Pasiekimai 

 Turkijos čempionas (1995)
 Ispanijos lygos naudingiausias žaidėjas (1999)
 Lietuvos čempionas (2003, 2004, 2005, 2007)
 BBL čempionas (2005)
 LKL vicečempionas (2006)
 Geriausias LKL Visų žvaigždžių rungtynių žaidėjas (2004, 2005)
 Naudingiausias LKL krepšininkas (2004, 2006 ir 2007)
 Naudingiausias BBL žaidėjas (2005)
 BBL Finalo ketverto naudingiausias žaidėjas (2005)
 Geriausias BBL Visų žvaigždžių rungtynių žaidėjas (2007)
 LKF taurės laimėtojas (2007)
 Naudingiausias LKF taurės žaidėjas (2007)
 BBL vicečempionas (2006 ir 2007)
 LKL finalo serijos naudingiausias žaidėjas (2007)
 Eurolygos rekordininkas, surinkęs 63 naudingumo balus. (2004–2005)

Nuorodos 
 Oficialus krepšininko puslapis 
 Euroleague.net profilis – Tanoka Beard
 LKL.lt profilis – Tanoka Beard 

Beard, Tanoka
Užsienio krepšininkai Lietuvos komandose
Bora Bora

Bora Bora – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje. Įeina į Draugijos salyno Pavėjines salas. Plotas 38 km². Gyvena beveik 7,3 tūkst. gyventojų (2002 m.). Gyventojų tankumas – 192 žm./km². Įeina į Bora Bora komuną. Svarbiausia gyvenvietė – Vaitapė.

Gamta 
Bora Bora yra 260 km į šiaurės vakarus nuo Taičio. Sudaro pagrindinė sala – dviejų užgesusių ugnikalnių (Pahia k. – 660 m, ir Otemanu k. – 727 m) apirusios viršūnės. Salą supa didelė lagūna, nuo vandenyno atribota koralinių rifų atolų (Tubuati, Motu Mute, Tubuai). Į lagūną galima įplaukti tik per vieną įplauką Motus.

Istorija 
Polineziečiai salą apgyvendino prieš 1100 metų. Yra išlikusios senovinės šventyklos. 1722 m. Bora Borą aplankė pirmasis europietis – olandas Jacob Roggeveen. 1777 m. saloje išsilaipino Džeimsas Kukas. Jis savo užrašuose salą pavadino Bola-Bola (tait. „naujagimis“), tačiau polineziečiai salą greičiausiai vadino Pora-Pora. 1792 m. Bora Boroje apsigyveno pirmasis europietis – James Connor – jūreivis, išsigelbėjęs po banginių medžioklės laivo „Matilda“ katastrofos. 1895 m. sala tapo Prancūzijos valda. 1929 m. Bora Borą išgarsino filmo „Tabu“ filmavimas. Antrojo pasaulinio karo metu saloje buvo JAV karinės aviacijos bazė.

Turizmas 
Bora Bora dažnai vadinama „Ramiojo vandenyno perlu“. Ramybė, balto smėlio paplūdimiai, krištolo skaidrumo lagūna, palmių giraitės, žaliuojančios kalvos, žydinčios hibiskų gėlės, egzotiški gyventojai salą daro turistų rojumi. Metinė oro temperatūra svyruoja apie 24–28 °C. Gaivina švelnūs rytų pasatai. Saloje yra viešbutis, nameliai ant polių, oro uostas (JAV karinės bazės palikimas) ir kita aukšto lygio turistinė infrastruktūra. Populiari turistų atrakcija – povandeninis nardymas milžiniška faunos įvairove pasižyminčiuose rifuose. Automobilių transportas menkai išvystytas siekiant išsaugoti salos gamtą, tačiau galima keliauti dviračiais, pėsčiomis, valtimis.

Nuorodos 

 Nuotraukos 
 Žemėlapis, nuotraukos

Draugijos salos
Bora Bora komuna

Bora Bora – komuna Prancūzijos Polinezijoje, Pavėjinių salų padalinyje. Sudaro Bora Bora sala (ir ją supančios rifų salelės) bei Tupai atolas, esantis 20 km į šiaurę nuo Bora Boros. Plotas 38 km². Gyvena 8,9 tūkst. gyventojų (2007 m.). Nuolat gyvenama tik Bora Bora. Administracinis centras – Vaitapė (Bora Boroje).

Prancūzijos Polinezijos komunos
Huahinė

Huahinė – sala Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salyne (Pavėjinėse salose), 175 km į vakarus nuo Taičio, į rytus nuo Raiatea. Sudaro Huahinės komuną. Plotas 74,8 km². Gyvena 5,7 tūkst. gyventojų (2002 m.). Gyventojų tankumas – 77 žm./km². Svarbiausia gyvenvietė – Farė.

Sala sudaryta iš dviejų kalnuotų pusiasalių: šiaurinio Huahine Nui („Didžioji Huahinė“) ir pietinio Huahine Iti („Mažoji Huahinė“), atskirtų siauru sąsiauriu. Pusiasalius jungia žema nerija (per potvynius apsemiama ir pusiasaliai virsta salomis). Pusiasaliai sujungti tiltu. Salą supa koraliniai rifai ir nedidelės salelės. Huahine Nui aukštis iki 669 m (Turi k.), Huahine Iti – 462 m (Pohuerahi k.).

Auginama vanilė, gaminama kopra, vystoma žvejyba. Turizmas.

Huahinės saloje randama 1100–850 m. pr. m. e. radinių. Salą 1769 m. iš vakariečių pirmasis atrado Džeimsas Kukas.

Draugijos salos
Huahine komuna

Huahine – komuna Prancūzijos Polinezijoje, Pavėjinių salų padalinyje (Draugijos salos), apima Huahine salą. Plotas 74 km². 5,7 tūkst. gyventojų (2002 m.). Administracinis centras – Fare.

Prancūzijos Polinezijos komunos
Farė

Farė – gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salose, Huahine salos šiaurės vakarinėje dalyje, prieplauka lagūnos pakrantėje. Huahine komunos administracinis centras. Į šiaurę nuo Fare yra nedidelis oro uostas. Į visas salos gyvenvietes veda keliai. Fare – salos turistinis centras. Yra viešbučiai, pensionai.

Prancūzijos Polinezijos gyvenvietės
Maupiti

Maupiti – sala Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salyne, Pavėjinėse salose. Tai vakariausia salyno sala, esanti 40 km į vakarus nuo Bora Boros. Įeina į Maupiti komuną. Plotas 13,5 km². Gyvena 1,2 tūkst. gyventojų (2002 m.). Gyventojų tankumas – 88 žm./km². Svarbiausia gyvenvietė – Vaiea.

Koordinatės: 

Sala vulkaninės kilmės, aukštis iki 380 m (Teurafaatui k.). Yra viena lagūna, penkiomis rifo salelėmis atskirta nuo vandenyno. Yra 2 laivybinės pratakos.

Svarbiausios ūkio šakos – kopros gamyba ir indinė morindos auginimas.

Saloje randama 850 m. pr. m. e. archeologinių radinių. Maupiti salą 1722 m. atrado olandas Jakob Roggeveen. Istoriškai salą sieją stiprūs kultūriniai ryšiai su Bora Bora.

Nuorodos 
 Žemėlapis 

Draugijos salos
Maupiti komuna

Maupiti – komuna Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salose. Įeina į Pavėjinių salų padalinį. Sudaryta iš Maupiti salos ir 3 atolų: Manuae, Maupihaa ir Motu One. Plotas 14 km². 1,2 tūkst. gyventojų (2002 m.). Vienintelė gyvenama sala – Maupiti. Joje yra ir administracinis centras – Vaiea.

Prancūzijos Polinezijos komunos
Mardasavas (Marcinkonys)

Mardasavas – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Puvočių, piečiau Merkio ir Ūlos santakos. Garsėja senovinėmis dzūkų tradicijomis, kaimą supa Mardasavo miškas, paupy įrengta stovyklavietė. Dešiniakrantė Mardasavo dalis patenka į Merkinės seniūniją. Kapinaitėse ant Merkio kranto išlikę 3 mediniai kryžiai be užrašų. Kaimo apylinkėse rasta mezolito ir neolito laikotarpių gyvenviečių. Yra partizanų bunkerių.

Istorija 

XIX a. pab. Mardasavas pateko į Trakų apskrities Merkinės valsčių, buvo kaimo apylinkės centras (į ją pateko Purpliai, Puvočiai, Kašėtos, Kaibūčiai, Blindynė).

Lenkijos okupacijos laikotarpiu, Merkiu ėjusi demarkacinė linija kaimą dalino į dvi dalis. Todėl dešiniajame Merkio upės krante esanti kaimo dalis priklausė Lietuvai, o kairysis Merkio upės krantas – Lenkijai.

1923 m. buvo atidaryta lietuvių liaudies mokykla. Tais metais Mardasave buvo 30 ūkių ir 166 gyventojai.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Rokas Čiurlionis, iš Bingelių kilęs kaimo daraktorius, mokęs spaudos draudimo metais;
 Mardasave gimė ir visą gyvenimą pragyveno žymus liaudies dainininkas, pasakotojas Petras Zalanskas (1900–1980 m.).
 Mardasave 1932 m. gegužės 27 d. gimė Lietuvos geologas, fizinių mokslų daktaras Alfonsas Kondratas.

Galerija

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Mikalavas (reikšmės)

Mikalavu vadinami kaimai:

 Alytaus rajone:
 Alovės seniūnijoje,
 Pivašiūnų seniūnijoje;
 Ignalinos rajone;
 Zarasų rajone;
 Švenčionių rajone:
 Magūnų seniūnijoje,
 Švenčionių seniūnijoje:
 Mikalavas I,
 Mikalavas II;
 Baltarusijoje, Ašmenos rajone.
Slabadėlė (Panevėžys)

Slabadėlė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Krekenavos, Nevėžio slėnio šlaite, netoli upės vakarinio kranto. Kaimą kerta Nevėžio intakas Šienėperšis. Šalia Slabadėlės eina kelias , atsišakoja kelias į Žibartonius.

Paminklas II pasaulinio karo aukoms atminti.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Krivuliai

Apie kaimą Varėnos rajone žr. Kriviliai.

Krivuliai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 0,7 km į šiaurės rytus nuo Krekenavos.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Puodžiai (reikšmės)

Puodžiais vadinami kaimai:

 Anykščių rajone;
 Kėdainių rajone;
 Lazdijų rajone;
 Pasvalio rajone;
 Raseinių rajone;
 Utenos rajone:
 Utenos seniūnijoje,
 Užpalių seniūnijoje;
 Varėnos rajone.
Rudnia (Varėna)

Rudnia – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Sarapiniškių, Dusmenų miškuose, prie keliuko Ūta–Vėžionys ir Musės upelio.

Istorija 
XIX a. pab. Rudnia pateko į Trakų apskrities Onuškio valsčių, buvo apylinkės (į ją dar pateko Ūta) centras.

Kaimas gavo tokį pavadinimą, nes miškų pelkėse išgaudavo geležies rūdą.

Gyventojai

Šaltiniai 

Varėnos rajono savivaldybės gyvenvietės
Želniškiai

Želniškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Krekenavos, Lokaušėlės kairiajame krante. Gretimai praeina kelias Žibartoniai-Krekenava.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Skilvioniai (Panevėžys)

Skilvioniai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Krekenavos. Iš šiaurės, pietų ir vakarų kaimą supa Skilvionių miškas, greta teka upelis Lokaušėlė. Pro Skilvionius eina Žibartonių-Krekenavos kelias.

Aplinkiniuose miškuose gausu partizanų kapaviečių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Simoniškiai (Panevėžys)

Simoniškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Krekenavos.

Gyventojai

Išnašos 

Panevėžio rajono savivaldybės gyvenvietės
Nemunaitis (kaimas)

Nemunaitis – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, į rytus nuo Nemunaičio miestelio, dešiniajame Nemuno krante. Ties kaimu Nemunas daro kilpą. Kairiajame Nemuno krante buvusi kaimo dalis priskirta Alytaus seniūnijai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Alytaus rajono savivaldybės gyvenvietės
Pelkupis

Pelkupis – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 9 km į pietvakarius nuo Švėkšnos, prie kelio Inkakliai-Tvaskučiai, 3 km į dešinę nuo kelio Švėkšna – Žemaičių Naumiestis. Per kaimą teka upelis Pelkupis (Ašvos intakas), pietiniame pakraštyje – upelis Šiūšis (Tenenio intakas).

Pelkupio kaimas ribojasi su Raudiškės, Paulaičių, Šilų, Paičių, Labatmedžio kaimais.

Pelkupio kaime yra kapinynas.

Istorija 

Pelkupio kaimas minimas 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje; gyveno dvi šeimos.
Nuo 1820 m. Pelkupio kaimas priklausė Vilkėno dvarui. 1880–1882 m. Pelkupio kaimo gyventojai kovojo su Vilkėno dvaro savininku Aleksandru Plateriu dėl neteisingo dvaro žemių atribavimo.

2000 m. Pelkupio kaime spėjamo kapinyno teritorijoje buvo atlikti žvalgomieji archeologijos tyrimai (vadovas archeologas Zenonas Baubonis); ištirti 5 kapai, kurie datuojami II–III a. 2002 07 24 Pelkupio kapinynas įrašytas į Lietuvos Respublikos kultūros paveldo registrą.

Pelkupio kaimo pavadinimas kilęs nuo upelio Pelkupis. XVIII-XX a. Pelkupio kaimas dar buvo vadinamas keliais pavadinimais: Girkontais, Usiniu.

1923 m. Pelkupio kaime buvo 6 ūkiai, 29 gyventojai, 1997 m. – 5 ūkiai, 13 gyventojų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilutės rajono savivaldybės gyvenvietės
Pelvos apskritis

Pelvos apskritis (), Pelvama (Põlvamaa) – viena iš 15 Estijos apskričių, esanti šalies pietryčiuose. Šiaurėje ribojasi su Tartu, vakaruose – su Valgos, pietuose – su Veru apskritimis. Rytuose turi sieną su Rusijos Federacija (eina Peipaus – Pskovo ežerų prataka). Administracinis centras – Pelva.

Geografija 
Vakarinę apskrities dalį užima Otepės aukštuma. Rytuose leidžiasi į žemumą. Daug miškų, pelkių. Svarbiausia upė – Ahja (Emajegio intakas).

Gyventojai 
Pagal gyventojų skaičių Pelvos apskritis užima 13 vietą Estijoje. Vakarinėje dalyje gyvena daugiausia estai, rytinėje – rusai. Yra 2 miestai – Pelva ir Riapina.

Administracinis skirstymas 
Kaimų savivaldybės:
 Ahja
 Kanepis
 Kelestė
 Laheda
 Mikitameė
 Mostė
 Orava
 Pelva
 Riapina
 Valgjervė
 Vastse Kustė
 Veriora
 Verska

Galerija

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Estijos apskritys
Felipe Calderón

Felipė Kalderonas (Felipe de Jesús Calderón Hinojosa; g. 1962 m. rugpjūčio 18 d. Morelijoje) – 56-asis Meksikos prezidentas, ėjęs šias pareigas 2006–2012 m.

Jam šias pareigas 2006 m. rugsėjo 5 d. suteikė Federalinių Rinkimų Tribunolas. Nacionalinio judėjimo partijos (konservatyvioji partija) kandidatas Kalderonas įveikė Demokratinės Revoliucijos partijos atstovą Andrés Manuel López Obrador.

Rinkimų batalijos 
Prezidento rinkimų naktį, Kalderono rinkimų štabas paskelbė, kad jis laimėjo rinkimus. Tą patį padarė ir Lopeso Obradoro štabas. Galutiniuose rinkimų komisijos rezultatuose paskelbta, kad laimėjo Kalderonas, tačiau tik 233 831 balų persvara iš beveik 30 mln. balsų. Obradoro remėjai pradėjo protesto akcijas, nes perskaičiavus 90 % biuletenių aiškiai pirmavo jų kandidatas. Rinkimų Komisija buvo apkaltinta biuletenių falsifikacija. Obradoro remėjai susirėmė su policija Meksiko centre. Galiausiai Federalinių Rinkimų Tribunolas, sudarytas iš kompetetingų narių, patvirtino prezidentu Felipę Kalderoną.

Calderon
Antežeriai (Kėdainiai)

Antežeriai – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Pašušvio. Šalia kaimo driekiasi Pašušvio miškas, o pietiniame pakraštyje yra Baublio ežeras, prateka Šušvės intakas Raguva.

Istorija 
XX a. pr. buvo kaimas ir dvaras Krakių valsčiuje. Pokario metais apylinkėse veikė Vyčio apygardos, Žaliosios partizanų rinktinės partizanai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Aukštuoliukai (Kėdainiai)

Aukštuoliukai – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Krakių, šalia kelio . Šiauriniais pakraščiais teka Smilgaitis.

Ribojasi su Peštiniukais rytuose, Digraičiais vakaruose, Milvydais šiaurėje ir Norkūnais pietuose.

Istorija 
XX a. pr. Aukštuoliukais vadinti du dvarai Krakių valsčiuje.

Gyventojai 

1923 m. gyveno 72 gyventojai, buvo 14 ūkių.

Šaltiniai 

Kėdainių rajono savivaldybės gyvenvietės
Mono ežeras

Mono ežeras () – šarmingas, didelės druskos koncentracijos ežeras JAV, rytų Kalifornijoje, netoli sienos su Nevada. Ežeras yra vulkaninės kilmės; susidarė Siera Nevados kalnuose, ugnikalnio krateryje. Ežere veržiasi garų stulpai. Yra Paoha ir Negito salos, susidariusios išsiveržus ugnikalniui prieš 200 metų. Į ežerą įteka gėlavandeniai šaltiniai. Jų vandenyje esantis kalcis maišosi su karbonatais ir formuojasi tufo uolos.

Ežero pakrantėse veisiasi milijonai musių.

JAV ežerai
Žemės krateriai
Hudo kalnas

Hudo kalnas () – užgesęs ugnikalnis, JAV, Oregone. Yra 50 km į pietryčius nuo Portlando. Aukštis 3429 m (ketvirtas pagal aukštį Kaskadiniuose kalnuose). Hudo kalnas yra Hudo nacionaliniame miške. Papėdėje telkšo Trilumo ežeras. Manoma, kad paskutinį kartą išsiveržė apie 1790 m. Pirmasis 1845 m. įkopė Sam Barlow. 

JAV ugnikalniai
Egidijus Rimkus

Egidijus Rimkus (1958 m. spalio 22 d. Telšiuose – 2014 m. liepos 29 d.) – gydytojas ginekologas, verslininkas, mokslų daktaras, Lietuvos ir Palangos miesto politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1983 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.

1983–1984 m. dirbo Klaipėdos miesto ligoninėje, 1984–1986 m. – Telšių rajono centrinėje ligoninėje. 1986–2000 m. vadovavo sveikatos centro „Energetikas“ Šventojoje skyriui, ėjo Reabilitacijos klinikos vadovo pareigas. 1992 m. medicinos mokslų daktaras. 

2000–2004 m. Palangos savivaldybės tarybos narys. 2000–2001 m. Palangos savivaldybės meras. 2001–2005 m. UAB „Liukrena“ vadybininkas. Nuo 2005 m. VšĮ „Palangos pirminės asmens sveikatos priežiūros centras“ vyr. gydytojas.

Naujosios sąjungos (socialliberalai) Palangos skyriaus pirmininkas.

Žmona Audra, vaikai Bernardas, Gytautas. 

Palaidotas Palangos naujosiose kapinėse.

Bibliografija 
 Ginekologinių ligonių atstatomasis gydymas. – Vilnius: Lietuvos onkologijos centras, 1995. – 148 p.: lent. – ISBN 9986-12-067-5
 Onkoginekologinių ligonių medicininės reabilitacijos principai: metodinės rekomendacijos / E. Rimkus, S. Jodka, I. Gavelienė. – Vilnius: Energetika, 1996. – 10 p. – ISBN 9986-12-080-2

Šaltiniai 

Lietuvos gydytojai
Palangos politikai
Palangos merai
Raimundas Palaitis

Raimundas Palaitis (g. 1957 m. spalio 23 d. Palangoje) – verslininkas, Lietuvos ir Palangos miesto politikas, buvęs LR vidaus reikalų ministras.

Biografija 
Pirmus penkis gyvenimo metus augo Kartenoje, kur abu tėvai mokytojavo pagal paskyrimus. 1975 m. baigė Palangos vidurinę mokyklą. 1975–1980 m. studijavo Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos fakultete, įgijo matematiko specialybę. Universitete domėjosi baidarių irklavimu, sportiniu bridžu ir diskotekomis. 1978 m. vedė buvusią klasės draugę, tuometinę studentę, palangiškę Adelę.

1980–1989 m. dirbo Kauno kardiologijos instituto Palangos filiale kompiuterių programuotoju. Dirbdamas baigė matematinės kibernetikos aspirantūros studijas Matematikos kibernetikos institute. 1989–1992 m. dirbo Palangos ryšių mazge, savivaldybėje. Užsiėmė privačiu verslu – kūrė programinę įrangą kompiuteriams, vėliau persiorientavo į finansinę veiklą – prekybą akcijomis, investicijas. 1995 m. savo finansinio tarpininkavimo firmą perkėlė į Klaipėdą. 1997–2000 m. paties įsteigtos UAB „Klaipėdos vertybiniai popieriai“ direktorius. Nuo 2000 m. balandžio 13 d. iki lapkričio 2 d. Palangos savivaldybės meras.

Nuo 2004 m. našlys. Nuo 2006 m. vedęs, žmona Vilija. Duktė Barbora, sūnūs Povilas ir Antanas.

Politinė veikla 
Nuo 1994 m. Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Palangos skyriaus narys. 1995–1997 m., 1997–2000 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė) Palangos savivaldybės tarybos narys. 2000–2004 m. ir 2004–2008 m. LR Seimo narys.  2000–2004 m. Biudžeto ir finansų komiteto pirmininko pavaduotojas ir Seimo liberalų-centro frakcijos seniūno pavaduotojas. Nuo 2005 m. Jūrinių ir žuvininkystės reikalų komisijos pirmininko pavaduotojas, LiCS frakcijos seniūno pavaduotojas. 2008–2012 m. Andriaus Kubiliaus Vyriausybėje – LR vidaus reikalų ministras.  Po išaiškėjusių ryšių su nusikalstamo pasaulio autoritetu A. Pukeliu–Šviniumi paliko postą. Nuo 2012 m. gegužės mėn. LiCS atsakingasis sekretorius.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Asmeninis tinklalapis 

|-

Lietuvos vidaus reikalų ministrai
Seimo nariai
Palangos merai
Pranas Žeimys (1957)

Pranas Žeimys (g. 1957 m. vasario 5 d. Barzdžiuose, Kretingos raj.) – Lietuvos ir Palangos miesto politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1964–1967 m. mokėsi Puodkalių pradinėje mokykloje. 1975 m. baigė Skuodo vidurinę mokyklą. 1978 m. baigė Rygos skraidymo technikos mokyklą. 1987 m. baigė Leningrado (Rusija) civilinės aviacijos akademiją (specialybė skrydžių valdymo inžinierius). 1979–1983 m. baigė anglų kalbos kursus Maskvos tarptautiniame užsienio kalbų institute, Kijeve ir Didžiosios Britanijos Noridžo institute (Norwich Institute for Language Education).

1978–1983 m. Palangos oro uosto skrydžių vadovas. 1987–1992 m. Palangos oro uosto direktoriaus pavaduotojas komercijai. 1992–1995 m. UAB „Princas“ nekilnojamo turto vadybininkas. 1995–1997 m. Palangos miesto savivaldybės administratorius. 2000–2001 m. UAB „Keliavedys“ inžinierius-programuotojas. 1997–2000 m., 2001–2006 m. Palangos savivaldybės meras.

2008–2016 m. Seimo narys.

Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos narys. 1997–2008 m. Palangos miesto savivaldybės tarybos narys.

Šaltiniai 

Lietuvos aviatoriai
Palangos politikai
Palangos merai
Justinas Šatkauskas

Justinas Šatkauskas (1925 m. vasario 3 d. – 2019 m. gruodžio 4 d.) – Lietuvos ir Palangos miesto politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1936-1940 m. mokėsi Milašaičių pradžios mokykloje. 1940-1949 m. žemės ūkio darbininkas. 1947-1949 m. mokėsi Plungės gimnazijoje. 1949 m. kovo mėn. ištremtas į Irkutsko srities Bodaibo rajoną. 1950-1953 m. mokėsi Bodaibo vidurinėje vakarinėje mokykloje. Nuo 1949 m. Bodaibo centrinės bazės krovikas, 1953-1956 m. šios bazės sandėlio vedėjas. 1956-1960 m. Irkutsko statybų darbininkas, brigadininkas, meistras. 1956-1960 m. studijavo Irkutsko žemės ūkio institute. 1960-1962 m. šaltkalvis Kaune. Baigė Žemės ūkio akademijos Mechanizacijos fakultetą, įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę. Nuo 1962 m. gyveno Palangoje, dirbo statybinių medžiagų susivienijimo „Granitas“ Klaipėdos valstybinės kelių valdybos Darbėnų skaldos gamybos bazėje, asfalto ir betono bazėje. 

Nuo 1994 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys. Nuo 1995 m. Palangos savivaldybės tarybos narys, 1995–1997 m. Palangos savivaldybės meras. 

Palaidotas Palangos naujosiose kapinėse.

Šaltiniai 

Palangos merai
Povilas Žagunis

Povilas Žagunis (g. 1952 m. rugpjūčio 24 d. Jotainiuose, Panevėžio rajonas) – Lietuvos ir Panevėžio rajono ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1970 m. baigė Panevėžio Juozo Balčikonio vidurinę mokyklą, 1975 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – hidrotechnikas.

1975–1977 m. Panevėžio melioracijos statybos valdybos meistras, vėliau darbų vykdytojas. 1977 m. Sartų KMK gamybinio techninio skyriaus viršininkas. 1977–1979 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1979–1980 m. Panevėžio melioracijos statybos valdybos darbų vykdytojas. 1980–1982 m. Tauragės melioracijos statybos valdybos viršininko pavaduotojas. 1982–1984 m. Panevėžio melioracijos statybos valdybos vyriausiasis inžinierius, 1984–1994 m. – Panevėžio melioracijos statybos valdybos viršininkas. 1994–2003 m. AB „Panevėžio melioracija“ direktorius, 2003–2004 m. UAB „Panevėžio melioracija“ generalinis direktorius.

Nuo 2004 m. Panevėžio rajono savivaldybės meras.

1990–1995 m. Panevėžio rajono tarybos deputatas, nuo 2003 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys.

1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, nuo 2001 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, nuo 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, Panevėžio skyriaus pirmininkas.

Rotary klubo narys. Sutuoktinė Virginija, dukros Jurgita, Modesta.

Šaltiniai 

Panevėžio rajono merai
Panevėžio rajono politikai
Lietuvos inžinieriai hidrotechnikai
Marijonas Kazys Jočys

Marijonas Kazys Jočys (g. 1943 m. sausio 1 d. Juodeliuose, Širvintų raj.) – pedagogas, Lietuvos ir Panevėžio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1960 m. baigė Širvintų vidurinę mokyklą, 1965 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Žemės ūkio mechanizacijos fakultetą, įgijo žemės ūkio inžinieriaus mechaniko kvalifikaciją.

1966–1986 m. Panevėžio hidromelioracijos technikumo dėstytojas, Hidromelioracijos darbų mechanizavimo skyriaus vedėjas. 1968–1970 m. kaip atsargos karininkas pašauktas į sovietinę armiją tarnavo jūrų aviacijoje Tolimuosiuose Rytuose. 1986 m. Panevėžio melioracijos mokymo punkto viršininkas ir Mokymo kombinato viršininkas. 1991 m. likvidavus Mokymo kombinatą, jo bazėje Dembavoje, įsteigta pagrindinė mokykla, 1991–1997 ir nuo 2000 m. Dembavos pagrindinės mokyklos direktorius. 1997–2000 m. Panevėžio rajono savivaldybės meras.

1993 m. Tėvynės sąjungos, 1998 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2002 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, Panevėžio rajono skyriaus pirmininko pavaduotojas.

1997–2004 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys.

Žmona Nijolė, sūnus Arūnas, dukra Dalia. Aktyviai dalyvauja meno saviveikloje. Pomėgiai – vandens turizmas, žvejyba.

Panevėžio politikai
Panevėžio rajono merai
Xenu incidentas

Xenu incidentas yra scientologų platinamas mitas apie 75 milijonų metų senumo įvykius Žemės planetoje.  Scientologai jį pateikia po ilgo parengtinio paruošimo, pasiekus jų hierarchijoje reikiamą lygmenį (sutartinai žymimą kaip QT III).  Žemesnio rango scientologams, juoba eiliniams žmonėms, mitas ilgą laiką buvo griežta paslaptis, tačiau informacija nutekėjo. Šios istorijos sužinojimas scientologui kainuodavo apie 19500 JAV dolerių .

Turimomis žiniomis (kurios gali būti nepilnos), diktatoriškai nusiteikęs galaktinis imperatorius Xenu prieš 75 milijonus metų į Žemę atgabeno nemažai milijardų žmonių. Transportui skirti kosminiai laivai išoriškai beveik visiškai nesiskyrė nuo praeityje populiaraus ir papilitusio keleivinio lėktuvo Douglas DC-8 (dabar pasenęs). Atskirai buvo pažymima, jog variklių tipas buvo kitas (šis lėktuvas kosmose skristi netinka). Atvežti žmonės buvo išdėstyti aplink ugnikalnius, ir tada į ungikalnių kraterius nuleistos vandenilinės bombos. Absoliuti dauguma atvežtųjų žuvo, tačiau jų sielos tebekelia Žemėje sumaištį po šiai dienai. Apskritai teigiama, jog minėti įvykiai sukėlė „gyvenimo menkėjimą šiame galaktikos sektoriuje“.

Šie įvykiai scientologams žinomi kaip „Incidentas II“, o trauminiai prisiminimai – Ugnies siena arba R6 implantas. Ksenu istorija yra dalis bendrų scientologų įsitikinimų apie nežemiškas civilizacijas ir jų kišimąsi į Žemės įvykius.

Žemesnio rango scientologams buvo miglotai užsimenama, jog prieš 75 milijonus metų šiame galaktikos sektoriuje įvyko didelė katastrofa, dėl kurios gyvenimas čia dabar visiems sunkus. Kadangi scientologų bažnyčia vis dar saugo paslaptį, tiesiai paklausti dauguma scientologų šios istorijos buvimą neigia: informacija sukaupta iš kitokių šaltinių.

Mite pateikiama informacija apie tos civilizacijos gyvenimo smulkmenas, kurios daug nesiskyrė nuo maždaug 1950-1960 metų gyvenimo Žemėje (panašūs namai, rūbai, automobiliai ir pan).

Nors moksliškai visa tai neatrodo įtikinama, mitas gali būti įdomus psichologiniu požiūriu.

Išnašos 

Šiuolaikinės legendos

da:Scientology#Myten om "Xenu"
Šakių dekanatas

Šakių dekanatas priklauso Vilkaviškio vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Barzdų Kristaus Karaliaus bažnyčia
 Gelgaudiškio Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia
 Gražiškių koplyčia
 Griškabūdžio Kristaus Atsimainymo bažnyčia
 Ilguvos Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia
 Jadagonių koplyčia
 Kaimelio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
 Keturnaujienos Dievo Gailestingumo koplyčia
 Kretkampio Šv. diakono Stepono bažnyčia
 Kudirkos Naumiesčio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia
 Lekėčių Šv. Kazimiero bažnyčia
 Lukšių Šv. Juozapo bažnyčia
 Nemirų Šventosios Dvasios bažnyčia
 Paežerėlių Šv. Angelų Sargų bažnyčia
 Paluobių Šv. Angelų Sargų bažnyčia
 Plieniškių koplyčia
 Plokščių Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia
 Sintautų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
 Slabadų Šv. Jono Krikštytojo koplyčia
 Slavikų Šv. Onos bažnyčia
 Sudargo Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Sutkų Švč. Mergelės Marijos, Belaisvių Vaduotojos, bažnyčia
 Šakių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Valakbūdžio Švč. Mergelės Marijos, Angelų Karalienės, bažnyčia
 Žemosios Panemunės Šv. Vincento Pauliečio bažnyčia
 Žvirgždaičių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilkaviškio vyskupijos dekanatai
Vilkaviškio dekanatas

Vilkaviškio dekanatas priklauso Vilkaviškio vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
 Alksninės Kristaus Atsimainymo bažnyčia
 Alvito Šv. Onos bažnyčia
 Antanavo koplyčia
 Antupių koplyčia
 Bartninkų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
 Didvyžių Šv. popiežiaus Leono II bažnyčia
 Gižų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia
 Gražiškių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
 Keturvalakių Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia
 Kybartų Eucharistinio Išganytojo bažnyčia
 Lankeliškių Švč. Trejybės bažnyčia
 Mažučių koplyčia
 Paežerių šv. Antano koplyčia
 Pajevonio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Pilviškių Švč. Trejybės bažnyčia
 Vilkaviškio Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo katedra
 Vilkaviškio Šv. Kryžiaus bažnyčia
 Virbalio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
 Vištyčio Švč. Trejybės bažnyčia
 Žaliosios Šv. Roko bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilkaviškio vyskupijos dekanatai
Manuae

Manuae arba Scilė (Scilly) – koralinis atolas Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salose (Pavėjinių salų grupėje), 60 km į šiaurės vakarus nuo Maupihaa. Įeina į Maupiti komuną. Plotas tik 4 km². Manue atolas negyvenamas.

Atolo skersmuo – 15 km. Centre yra didelė atvira lagūna, tačiau pratakų tarp rifų nėra. Prie atolo gaudomi jūrų vėžliai, austrės. Salą 1767 m. atrado britas Samuelis Volisas.

Nuorodos 
 Žemėlapis 

Draugijos salos
Dempingas

Dempingas – prekių pardavimo ir paslaugų tiekimo užsienio rinkose kaina, kuri gerokai mažesnė už vidaus rinkos kainą arba net už savikainą. Pagal PPO taisykles, dempingas nėra draudžiamas ar nepriimtinas, išskyrus atvejus jei jis gresia sugriauti importuojančios valstybės ekonomiką ar bent jau konkrečią jos sritį. 

Dempingas taikomas šiais atvejais: 

 Siekiant įsigalėti užsienio rinkose, kol vietiniai gamintojai pasitraukia arba su jais sudaromas kontrolinis susitarimas. Po to kainos ir vėl pakeliamos, dažnai viršijant iki dempingo buvusį lygį. 
 Įmonės siekia išplėsti gamybą, kad gautų didesnę ekonomiją dėl gamybos masto. Šiuo atveju jos, taikydamos dempingą, realizuoja rinkose tą savo produkcijos dalį, kurios nebegali realizuoti šalies vidaus rinkoje. 
 Reikia realizuoti savo produkcijos perteklių, atsiradusį klaidingai įvertinus prekės paklausą ir pagaminus pernelyg daug prekių. 

PPO prieš dempingą leidžia taikyti antidempinginius muitus, jeigu nustatoma, jog dempingas yra taikomas ir jeigu šaka patiria materialinius nuostolius. Dempingas plačiausiai buvo taikomas 3 ir 4 dešimtmečiuose, nemažai bylų buvo ir 8 dešimtmetyje. Daugelis valstybių turi imasi veiksmų prieš nustatytą dempingą, savo vidaus gamintojamas apsaugoti.

Šaltiniai 

Rinkodara
Vertės pokyčio rizika

Vertės pokyčio rizika (angl. Value at Risk, žymima „VaR“) – piniginis dydis, kurio su nurodyta tikimybe laukiamu periodu neviršys nuostoliai.

VaR charakterizuojamas trimis parametrais:
 Laiko horizontas – jis priklauso nuo tiriamos situacijos. Labiausiai paplitęs laiko horizontas – 1 diena. 10 dienų laiko horizontas naudojamas, kad galima būtų apskaičiuoti kapitalo dydį, kuris padengtų galimus nuostolius.
 Pasitikėjimo lygis (confidence level) – leistinos rizikos lygis. Pagal Bazelio dokumentus naudojamas dydis 99 %, sistemoje RiskMetrics – 95 %.
 Bazinė valiuta – valiuta, kuria matuojamas rodiklis.

VaR – tai nuostolių dydis su tikimybe, lygia pasitikėjimo dydžiui (pavyzdžiui, 99 %), kuris nebus viršytas. Tai reiškia, kad 1 % atvejų nuostoliai sudarys dydį, didesnį negu VaR.

Aiškiau sakant, VaR reiškia: „Mes tikri X% (su tikimybe X/100), kad mūsų nuostoliai neviršys Y litų per artimiausias N dienų“. Šioje situacijoje nežinomas dydis Y ir yra VaR.

 indeksas  reiškia „aktyvo i pelningumą“ (σ ir ) ir „aktyvą i“ (likusiais atvejais);
 indeksas  reiškia „portfelio pelningumą“(σ ir ) ir „portfelį“ (likusiais atvejais);
 visi pelnai apskaičiuojami pasirinktam pelningumui;
 yra N aktyvų;
 = laukiami pelnai, t. y. vidutinis pelningumo dydis;
 σ = standartinis nuokrypis ;
 V = einamasis uždavinys (piniginiais vienetais);
  ;
 = vektorius, susidarantis iš visų  (T reiškia transponaciją);
 = NxN matrica.

Turime

(i) 

(ii) 

Prielaida apie pajamų pasiskirstymą leidžia mums apskaičiuoti z - lygį duotam pasitikėjimo lygiui, taigi 95 % pasitikėjimo lygiui turim:

(iii) .

Ekonometrija
Ignalinos dekanatas

Ignalinos dekanatas priklauso Vilniaus arkivyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Ceikinių Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia
 Dūkšto Šv. Stanislovo Kostkos bažnyčia
 Gaidės Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia
 Gedžiūnėlių Švč. Mergelės Marijos Sopulingosios bažnyčia
 Ignalinos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia
 Kačergiškės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Kazitiškio Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia
 Linkmenų Švč. Trejybės bažnyčia
 Mielagėnų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Naujojo Daugėliškio Šv. Joakimo ir Onos bažnyčia
 Palūšės Šv. Juozapo bažnyčia
 Paringio Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
 Pūškų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, bažnyčia
 Rimšės Švč. Trejybės bažnyčia
 Smalvų Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia
 Tilžės Švč. Mergelės Marijos Karalienės bažnyčia
 Turmanto Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
 Tverečiaus Švč. Trejybės bažnyčia
 Vidiškių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia
 Visagino Šv. apaštalo Pauliaus bažnyčia
 Vosiūnų Švč. Mergelės Marijos bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilniaus arkivyskupijos dekanatai
Šalčininkų dekanatas

Šalčininkų dekanatas priklauso Vilniaus arkivyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Akmenynės Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia
 Butrimonių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
 Dieveniškių Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia
 Eišiškių Kristaus Karaliaus Žengimo į dangų bažnyčia
 Jašiūnų Šv. Onos bažnyčia
 Norviliškių Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, bažnyčia
 Pabarės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
 Rūdninkų Švč. Trejybės bažnyčia
 Šalčininkėlių Šv. Jurgio bažnyčia
 Šalčininkų Šv. apaštalo Petro bažnyčia
 Tabariškių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
 Turgelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilniaus arkivyskupijos dekanatai
Švenčionių dekanatas

Švenčionių dekanatas priklauso Vilniaus arkivyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Adutiškio Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia
 Kaltanėnų Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios bažnyčia
 Karkažiškės Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
 Pabradės Švč. Mergelės Marijos Šeimų karalienės bažnyčia
 Pavoverės Šv. Kazimiero bažnyčia
 Reškutėnų Šv. Izidoriaus bažnyčia
 Strūnaičio Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
 Švenčionėlių Šv. Edvardo bažnyčia
 Švenčionių Visų Šventųjų bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilniaus arkivyskupijos dekanatai
Trakų dekanatas

Trakų dekanatas priklauso Vilniaus arkivyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Grigiškių Šventosios Dvasios koplyčia
 Lentvario Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia
 Paluknio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
 Parudaminio Kristaus Atsimainymo bažnyčia
 Rykantų Švč. Trejybės bažnyčia
 Rūdiškių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
 Senųjų Trakų Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai ir Šv. Benedikto bažnyčia
 Trakų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia
 Vaidotų Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilniaus arkivyskupijos dekanatai
Varėnos dekanatas

Varėnos dekanatas priklauso Vilniaus arkivyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Druskininkų (Ratnyčios) Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia
 Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia
 Dubičių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
 Kabelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
 Kalesninkų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia
 Marcinkonių Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia
 Rudnios Švč. Mergelės Marijos, Nuolatinės Globėjos, bažnyčia
 Valkininkų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia
 Varėnos Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilniaus arkivyskupijos dekanatai
Vilniaus I dekanatas

Vilniaus I dekanatas priklauso Vilniaus arkivyskupijai. Priklausančios bažnyčios:

 Vilniaus Šv. Stanislovo ir Šv. Vladislovo arkikatedra bazilika
 Vilniaus Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, koplyčia
 Vilniaus Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia
 Vilniaus Dievo Gailestingumo šventovė
 Vilniaus Šv. Ignoto bažnyčia
 Vilniaus Išganytojo bažnyčia
 Vilniaus Šv. Jono Krikštytojo ir Šv. Jono apaštalo ir evangelisto bažnyčia
 Vilniaus Šv. Kazimiero bažnyčia
 Vilniaus Šv. Kryžiaus bažnyčia
 Vilniaus Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
 Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčia
 Vilniaus Šv. Onos bažnyčia
 Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
 Vilniaus Šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčia
 Vilniaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia
 Vilniaus Šventosios Dvasios bažnyčia
 Vilniaus Šv. Teresės bažnyčia
 Nemėžio Šv. Rapolo Kalinausko bažnyčia
 Vilniaus Švč. Trejybės Graikų apeigų katalikų bažnyčia
 Vilniaus Visų Šventųjų bažnyčia

Nuorodos 
 Dekanato svetainė 

Vilniaus arkivyskupijos dekanatai
Kliniškės

Kliniškės – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 4 km į vakarus nuo Veiverių. Kliniškėse 1891 m. gruodžio 21 d. gimė Lietuvos vargonininkas ir chorvedys Kostas Ostrauskas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Prienų rajono savivaldybės gyvenvietės
Kampiniai (Prienai)

Kampiniai – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Veiverių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Prienų rajono savivaldybės gyvenvietės
Papilvis

Papilvis – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Veiverių. Seniūnaitijos centras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Prienų rajono savivaldybės gyvenvietės
Paviemuonys

Paviemuonys – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Veiverių. Pro kaimą teka Viemuonia.

1986 m. kaimas buvo panaikintas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Prienų rajono savivaldybės gyvenvietės
Baudėjos

Baudėjos – kaimas Prienų rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 4 km į pietus nuo Stakliškių. 

Kaime, tvenkinio dumble, 1936 m. rastas V a. pr. m. e. žalvario dirbinių lobis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Prienų rajono savivaldybės gyvenvietės