Vandenlenčių sportas

Vandenlenčių sportas – ekstremali vandens sporto šaka, kuomet sportininkas laikosi ant specialios lentos vandens paviršiuje ir yra lynu tempiamas katerio, traukiamas kabelio vandenlenčių parke arba traukiamas lynu su variklį turinčiu mechanizmu, kuris suteikia progą užsiimti šiuo sportu vietose, kur negali tempti kateris (upės ar ežerai, kur draudžiama plaukioti kateriu, kanalai, per potvynį apsemtos teritorijos). Vandenlenčių sportas atsirado kombinuojant vandens slidžių, snieglenčių ir banglenčių technikas.

Vandenlenčių sportas yra sukurtas plaukikams, kurie nori laisvalaikiu atvykti mėgėjiškai paplaukioti, pajausti malonumą ir laisvę arba varžytis su kitais šio sporto šakos atstovais pasaulinio lygio varžybose kaip „X Games“, vandenlenčių pasaulio čempionate (angl. Wakeboard World Championships (WWA)). Lietuvoje nuo 2017 m. „Wakeway“ ir „313 Cable Park“ vyksta pasaulinio lygio varžybos „Red Bull Wake 2El“, kuriose susirungia pasaulio geriausi vandenlenčių sporto atstovai tarp kurių yra ir nemažai Lietuvą atstovaujančių plaukikų. Taip pat Lietuvoje vyksta nemažai varžybų, kaip „2 Lines“ ir „Hobby Riders“, kurios skirtos išbandyti jėgas vietiniams plaukikams.

Vandenlenčių sportas yra viena iš potencialiausių sporto šakų patekti į olimpines žaidynes.

1946 m. įkurta tarptautinė šio sporto federacija. 1967 m. federaciją pripažino Tarptautinis olimpinis komitetas. Nuo 2005 m. įtrauktas į Pasaulio žaidynių programą.

Lietuvoje ši pramoga pasirodė 2010 m., dabar sparčiai populiarėja, įrengiami vandenlenčių parkai.

Istorija 

Vandenlenčių sporto ištakos buvo plaukimas banglente paskui katerio sukuriamą bangą. Tai sugalvojo banglentininkai, kurie ieškojo alternatyvos užsiimti šiuo sportu, kol jūra būdavo rami, nebanguota. Plaukimas paskui katerį banglente atsirado maždaug 1964 m.  Pradžioje šiam sportui buvo naudojamos banglentės, vėliau Naujojoje Zelandijoje buvo pastebėtos lentos, kurios atrodo kaip banglentės, bet buvo trumpesnės ir turėjo dirželius, skirtus kojoms įtvirtinti. Šios lentos buvo vadinamos „Skurfboards“. Šiomis lentomis prekiavo kompanija pavadinimu „Skurfer“, kuri buvo įkurta šio sporto mėgėjo ir pradininko Tonis Finas 1985 m. Šios įmonės pavadinimas kilo sukombinavus banglenčių ir vandens slidžių pavadinimus anglų kalboje. Vėliau prekybą pradėjo ir Australijoje įmonė „McSkis“. Tonio Fino diržų pritaisymas prie lentos buvo esminis žingsnis vandenlenčių istorijoje. Kojų įtvirtinimai leido sportininkams atlikti šuolius. Po šio lentos atnaujinimo Tonis Finas suprato, jog vandenlenčių sportas gali sudominti sportininkus ir pradėjo populiarinti savo išradimą. Pirmosios vandenlenčių varžybos vyko 1990 m. Havajuose.  1991 m. buvo sukurta pirmoji labiausiai vandenlentės standartus atitinkanti lenta. Ją sukūrė įmonė O’Brien ir prekės ženklas buvo pavadintas „Hyperlite“.

Įranga 

Vandenlenčių sporte yra naudojama įvairiausia įranga, kuri apsaugo nuo traumų plaukimo metu. Gelbėjimosi liemenės ar kitos plūduriuojančios priemonės apsaugo plaukikus nuo sužeidimų ir mirties, kurie gali atsirasti dėl vandens sukeltų susižalojimų. Gelbėjimosi liemenės yra sudarytos iš plūduriuojančios medžiagos, kuri išlaiko plaukiką virš vandens. Šios liemenės yra ypač naudingos situacijose, kai plaukikas netenka sąmonės arba negali pajudėti. Taip pat vandenlenčių sporto plaukikai naudoja smūgius sugeriančius šalmus, kurie taip pat yra pagaminti iš plūduriuojančios medžiagos. Nesėkmingai atlikus triuką šalmas apsaugo galvą nuo galimų sužeidimų ir išlaiko plaukiko galvą virš vandens, išgelbėdamas plaukiką nuo skendimo.

Vandenlenčių sporte tempiančio lyno ilgis yra svarbus siekiant užtikrinti saugumą. Jeigu lynas yra per ilgas, plaukikas atlikęs triuką nusileidžia ant plokščios lentos dalies, o ne ant lentos galo. Toks nusileidimas labai stipriai apkrauna plaukiko kelius ir padidina kelių traumos riziką.

Šaltesnėmis oro sąlygomis sportininkai dėvi hidrokostiumus, kurie yra pagaminti iš neopreno medžiagos. Hidrokostiumai palaiko žmogaus kūno temperatūrą ir apsaugo nuo ultravioletinių spindulių neigiamo poveikio. Taip pat dėl neopreno medžiagos hidrokostiumas suteikia plaukikui papildomą plūduriavimą, kuris padeda išlaikyti sportininką virš vandens po nukritimo.

Triukai 

Plaukiant vandenlente galima atlikti įvairaus sunkumo triukus. Norint atlikti tam tikrus triukus, plaukikas turi pakeistį savo laikyseną, svorio pasisikirstymą ir koncentruoti kūno svorio spaudimą į skirtingus lentos kraštus tam, kad atsitrenkęs į bangą pakiltų kuo aukščiau į orą ir atliktų pasirinktą triuką. Triukai tarpusavyje skiriasi pagal tai, kokį lentos kraštą plaukikas spaudžia prieš triuką (kojų pirštų kraštą ar kulno kraštą), ar plaukikas plaukia savo pagrindine koja, ar pakeitęs plaukia galine koja priekyje.

Sunkesni triukai yra atliekami inversijos būdu. Inversija yra laikomas bet koks triukas, kai vandenlentė pakyla virš plaukiko galvos. Tai nebūtinai reiškia, kad plaukikas yra visiškai apsivertęs aukštyn kojomis. Puikus inversijos pavyzdys yra reilis (angl. Raley) – tai triukas, kai plaukikas spausdamas lentos kulnų kraštą susikuria didelę įtampą ir jos pagalba, be jokios bangos, pakyla aukštai į orą, ištiesia savo kūną lygiagrečiai vandeniui ir sulenkia kelius. Vandenlentė pakyla virš plaukiko galvos, bet plaukikas nėra apsivertęs aukštyn kojomis ir gaunasi inversijos triukas.

Spaudžiant kulno kraštą atliekamas atbulinis kūlverstis vandenlenčių sporte yra vadinamas „tantrumu“ (angl. Tantrum). Šis triukas yra laikomas vienu iš lengviausių inversijos triukų. Būtent nuo šio triuko visi pažengę plaukikai pradeda mokytis inversijos triukus. Bangos arba tramplyno (ant vandens plūduriuojanti figūra, dažniausiai naudojama vandenlenčių parkuose, kuri imituoja bangos formą) pagalba, plaukikas gali nesunkiai atlikti judesius, svarbius tantrumo triukui.

Vandenlenčių parkai 

Vandenlenčių sportas pradėjo labai greitai populiarėti, kai atsirado pirmieji vandenlenčių parkai. 1960 m. vokiečių inžinierius Brunas Rixenas sukūrė kabelių sistemą ir taip pakeitė, plaukikus tempiančius, katerius į vandenlenčių parkus. Elektrinių variklių pagalba rato formoje traukiami lynai tapo daugelio vandenlenčių sporto mėgėjų dažnai aplankoma vieta. Paskui katerį plaukiantys sportininkai triukus galėjo atlikti tik šokdami per bangą. Vandenlenčių parke katerio bangas pakeitė įvairios plastikinės figūros, tokios kaip tramplynai, vamzdžiai, sienos, dėžės, slidžios plokštumos ir figūrose esantys dirbtiniai baseinai. Dėl figūrų įvairovės sportininkams atsirado galimybė atlikti ne tik oro triukus, bet ir ant figūrų atliekamus triukus, tokius kaip vandenlentės slydimus šonu ant vamzdžio.

Šiuo metu pasaulyje dominuoja dviejų kompanijų, Rixen ir Sesitec statomi vandenlenčių kabelių parkai. Šios kompanijos 2008 m. pristatė 2.0 sistemas, traukiančias plaukiką tiesia linija, pirmyn ir atgal. Sistemos galuose plaukikas inercijos pagalba atlieka 180 laipsnių apsisukimą ir plaukia kita kryptimi. Sesitec sukurta 2.0 sistema dėl savo paprasto funkcionalumo ir mažesnės kainos, lyginant su rinka, nukonkuravo Rixen 2.0 sistemą, kuri reikalavo daugiau investicijų. Lengvai pastatoma ir transportuojama Sesitec 2.0 sistema šiuo metu yra pati populiariausia rinkoje. Nuo 2011 m. Lietuvoje yra gaminami ir įrenginėjami Sesitec 2.0 sistemos analogai „Wake Line 2A“ ir „Wake Line 3A“.

Varžybų metu kiekvienas plaukikas apiplaukia pilnai visą vandenlenčių parką, tuo metu darydamas triukus ant vandenyje plūduriuojančių figūrų ir oro triukus tam skirtose vietose. Kiekvienas sportininkas turi du plaukimus, abu yra vertinami atskirai ir geriausio plaukimo įvertinimas laikomas sportininko galutiniu vertinimu. Jeigu plaukikas nukrenta, jo plaukimas yra iškart baigiamas ir teisėjai vertina plaukimą tik iki nukritimo vietos. Teisėjai vertina triukų techninį sudėtingumą, atlikimą ir plaukimo stilių. Taip pat yra vertinama triukų įvairovė ir sportininko gebėjimas atlikti triukus skirtingomis kojomis priekyje.

Norint atlikti triukus ant plūduriuojančių figūrų, būtina dėvėti apsauginį šalmą ir gelbėjimosi liemenę.

Plaukimas vandenlente tempiant kateriui 

Vandenlente galima plaukti tempiant specialiai šiam sportui pritaikytu kateriu 32-36 km/h greičiu. Kateryje turi būti bokštelis (tam tikra metalinė, vamzdinė konstrukcija), kuris leidžia pakelti lyno tvirtinimo tašką maždaug iki 2 metrų virš jūros lygio. Šis bokštelis padeda sportininkams plaukimo pradžioje pakilti iš vandens ir taip pat palengvina triukų atlikimą.

Triukai plaukiant paskui katerį yra dažniausiai atliekami, kai plaukikas norėdamas atlikti aukštą šuolį pasinaudoja dviem katerio sukuriamomis bangomis. Pirmąją bangą sportininkas naudoja kaip tramplyną, kuri išmetą sportininką į orą. Ore sportininkas atlieka pasirinktą triuką ir nusileidžia ant antros bangos.

Triukus atliekamus plaukiant paskui katerį galima skirstyti į tris pagrindines kategorijas:

 Paviršiaus triukai: triukai, kurie atliekami vandenlentei visada būnant ant vandens paviršiaus
 Pašokimo triukai: triukai, kurie atliekami pradedant nuo pagrindinio judesio (pašokimo) ir tada atliekamas norimas triukas
 „Wake to wake“ triukai: triukai, kurie atliekami šokinėjant nuo vienos bangos ant kitos, kai sportininkas pašokęs nuo bangos ore atlieka inversijos, apsisukimo aplink savo ašį arba vandenlentės pagriebimo triukus.

Varžybų metu teisėjai vertina triukų sudėtingumą, atlikimą ir plaukimo stilių. Kiekvienas sportininkas turi du plaukimus, kurių metu gali atlikti įvairų triukų kiekį, priklausomai nuo to, kiek laiko yra suteikiama varžybose. Jeigu plaukikas nukrenta, jo plaukimas toliau tęsiasi nuo ten, kur nukrito. Teisėjai nevertina triuko, kurio metu plaukikas nukrito, tad kiekvienas kritimas daro didelę įtaką galutiniam plaukiko rezultatui.

Šaltiniai 

Vandens sportas
Ekstremalus sportas