joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Giraitės piliakalnis

Giraitės piliakalnis – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Giraitės kaime, Teizų seniūnija. Pasiekiamas keliu Teizai – Verstaminai pavažiavus 2,5 km, yra kelio dešinėje, į šiaurę. 

Pasakojama, kad piliakalnyje palaidotas kunigaikštis Šarūnas.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga vakarų – rytų kryptimi, 21x17 m dydžio, iki 0,5 m aukštesne centrine dalimi ir iki 2 m žemesne rytine puse. Šlaitai statūs, 4­-6 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, dabar apaugęs retomis pušimis. 
Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 5800 m².

Tyrimai 
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  2001 m. Eugenijus Ivanauskas piliakalnyje ištyrė 10 m² plotą, kultūrinio sluoksnio nerado. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
 Juozapas Radziukynas. Suvalkų redybos pilekalniai su žemlapiu. Varšuva. 1909, p. 7-­8.
 Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 72­-73.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Giraitė

Piliakalniai Lazdijų rajone
Iljušin Il-18

Il-18 (, pagal NATO kodifikaciją Coot) – tarybinis vidutinių nuotolių keturmotoris keleivinis lėktuvas, turbosraigtinis monoplanas su vieno kylio uodega. Il-18 buvo vienas iš daugiausiai pasaulyje naudotų lėktuvų, tarnavęs daugiau nei 50 metų. Dėl patikimos konstrukcijos lėktuvai skraidydavo virš 45 000 valandų. Savo konstrukcija panašus į amerikiečių Lockheed L-188 Electra bei britų Bristol Britannia.

Lėktuvo kūrimas ir eksploatacija 
Lėktuvas pradėtas projektuoti 1954 m. Tendencijos rodė, kad lėktuvai stūmokliniais varikliais negali patenkinti greitai augantį pervežamų keleivių skaičių. Tuomet atsirado poreikis kurti greitesnius ir talpesnius lėktuvus, turinčius dujų turbininius variklius. Tupolev konstruktoriai bombonešio Tu-16 bazėje sukūrė keleivinį reaktyvinį Tu-104, o Iljušin biuras nuėjo kitu keliu – suprojektavo turbosraigtinį keleivinį lėktuvą.

Pirmam skrydžiui Il-18 pakilo 1957 m. liepos 4 d. Lėktuvas pradėtas eksploatuoti 1959 m. – spalio 20 d. Aeroflot pradėjo skraidinti maršrutu Maskva(Vnukovo)-Alma Ata bei Maskva-Adleris. Netrukus apie trečdalį Aeroflot keleivių skraidindavo Il-18.

Iki 1965 m. buvo sukurti įvairių modifikacijų, komforto lygio ir keleivių skaičiaus Il-18, taip pat kitos paskirties lėktuvai: tarnybiniai, krovininiai, meteorologiniai, patruliniai; taip pat kovos lėktuvas Il-38, radioelektroninės kovos lėktuvas Il-20, oro komandinis punktas Il-22, ledo žvalgybos lėktuvas Il-24 ir kiti.

Geras Il-18 komforto, ekonomiškumo bei skrydžių saugumo santykis buvo patrauklus ir pasaulinėje rinkoje, todėl Il-18 pirmasis iš tarybinių lėktuvų buvo parduotas 17-kai tarptautinių aviakompanijų (virš 100 vnt.).

Serijiniu būdu gamintas 1959–1978 m. Pastatyta 719 tokių lėktuvų (t. t. 564 keleiviniai). Šiuo metu 2 tokius lėktuvus eksploatuoja vyriausybinė aviakompanija „Rossija“, keletą naudoja Rusijos, Afganistano ir kelių Afrikos valstybių karinės oro pajėgos.

Techninė informacija

Papildoma informacija 
 Iki 2008 m. katastrofose sudužo 98 Il-18 lėktuvai, žuvo 2352 žmonės.
 Dėl charakteringos lėktuvo priekio formos (radiolokacinės stoties apdaila), lakūnai šį lėktuvą vadino „Delfinu“.
 1958–1959 m. su Il-18 buvo pasiekta 20 skrydžio nuotolio ir aukščio pasaulio rekordų.
 Il-18 aptarnavo ekspedicijas Maskva-Antarktida (15950 km), 1977 m. pabaigoje pirmą kartą nusileido ant plūduriuojančių ledo lyčių Arkties vandenyne į tyrimų stotį SP-22, dalyvavo likviduojant avariją Černobylio atominėje elektrinėje ir žemės drebėjimo Spitake padarinius.
 1958 m. Briuselio aviasalone lėktuvas apdovanotas Grand Prix. 1979 m. prie Maskvos Šeremetjevo oro uosto Il-18 pastatytas ant postamento, kaip paminklas.
 1960 m. lėktuvo kūrėjai – Sergejus Iljušinas, V. Borogas, V. Germanovas. A. Levinas, E. Sankovas, V. Semionovas ir lakūnas bandytojas Vladimiras Kokkinakis buvo apdovanoti Lenino premija.

Nuorodos 
 Ил-18: смертельное пике в Кольцово
 Apie Il-18
 Il-18 katastrofos
 Il-18 pakilimas (video)

Iljušin oro laineriai
Verstaminų IV piliakalnis

Verstaminų IV piliakalnis, Koplyčkalnis – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Verstaminų kaimo, Teizų seniūnija. Pasiekiamas keliu Verstaminai – Teizai nuo kaimo pavažiavus 2 km, už sodybos kairėje pasukus į kairę šiaurėn, 500 m lauko keliuku.

Piliakalnis 
Verstaminų IV piliakalnis įrengtas 1,3 km į rytus nuo pirmojo piliakalnio. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 45x25 m dydžio, 2 m žemesne rytine dalimi, 1 m aukštesniais galais. Šlaitai statūs, 20 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, aikštelės pietiniame gale stovėjusio trianguliacijos bokšto, dirvonuoja, rytinis šlaitas apaugęs lapuočiais.

Tyrimai 
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir koplyčios žymių nepastebėta.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 27000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Verstaminai IV

Piliakalniai Lazdijų rajone
Verstaminų III piliakalnis

Verstaminų III piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22952) Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietvakariuss nuo Verstaminų kaimo, Teizų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Lazdijai – Krosna pasukus į Verstaminus, jų neprivažiavus, ties geresnio dešiniojo kelio posūkio pabaiga, pasukus į dešinę pietuosna lauko keliuku pro sodybą 400 m – yra dešinėje šiaurės kryptimi.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas 600 m į šiaurės vakarus nuo pirmojo ir 300 m į šiaurės vakarus nuo antrojo piliakalnio, nusausinto ežerėlio vakariniame krante. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 26x8 m dydžio. Šlaitai statūs, 12-­15 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja.

Gyvenvietė 
Vakarų – pietvakarių papėdėje, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos, lygios ir grublėtos keramikos.

Tyrimai 
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 41 400 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 12 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Verstaminai III

Piliakalniai Lazdijų rajone
Verstaminų II piliakalnis

Verstaminų II piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22950) Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Verstaminų, Teizų seniūnija. Pasiekiamas pavažiavus 200 m į šiaurę lauko keliuku nuo Verstaminų pirmojo piliakalnio, pasukus į kairę vakarų kryptimi per kanalą, yra kairėje, šiaurės kryptimi nuo keliuko.

Piliakalnis 
Verstaminų II piliakalnis įrengtas 450 m į vakarus nuo pirmojo, nusausinto ežero pietiniame krante. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 11,5x9 m dydžio, apjuosta 60 m ilgio, 3 m aukščio rytuose ir 5 m aukščio vakaruose, 22 m pločio pylimu. Šlaitai vidutinio statumo, 5­-6 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja.

Pietvakarinėje papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos.

Tyrimai 
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 6300 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 10000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.60

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Verstaminai II

Piliakalniai Lazdijų rajone
Verstaminų I piliakalnis

Verstaminų I piliakalnis – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Verstaminų, Teizų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Lazdijai – Krosna pasukus į Verstaminus, juose sankryžoje pasukus į dešinę pietryčių kryptimi, pavažiavus iki kaimo galo ir toliau lauko keliuku, laikantis labiau dešinės, pavažiavus 1,4 km iki buvusios sodybos, yra už jos.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, esančioje nusausinto ežero rytiniame krante. Aikštelė kiek netaisyklingo apskritimo formos, 17 m skersmens, iš visų pusių apjuosta 127 m ilgio, 28 m pločio, 3 m aukščio pietvakariuose ir 4,5 m aukščio šiaurės vakaruose pylimu. Šlaitai vidutinio statumo, 7­-10 m aukščio.

Pietinėje dalyje pylimas perkastas nuleidžiant aikštelėje besikaupiantį vandenį. Šiauriniame pylimo šlaite iškasta rūsio duobė. Piliakalnis apaugęs praretintais medžiais.

Tyrimai 
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 11600 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 8000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Verstaminai I

Piliakalniai Lazdijų rajone
Kuklių piliakalnis

Kuklių piliakalnis (valstybės saugomas nekilnojamas kultūros paveldo objektas, unikalus kodas – 5298, senas registro kodas – A1642, senas kultūros paminklų sąrašo numeris – AR580) – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Kuklių rytiniame pakraštyje, Lazdijų seniūnija, kelio Kukliai–Šventežeris kairėje pusėje.

Piliakalnis 
Įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė trapecinė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 70 m ilgio, 35 m pločio šiaurinėje, 9 m – pietinėje dalyje. Paviršius nelygus: pietinė dalis 2 m, šiaurės vakarinė – 0,5 m aukštesnė už centrinę. Šlaitai statūs, 9–15 m aukščio, žemiausi rytinėje pusėje.

Piliakalnis labai suardytas arimų, dirvonuoja.

Teritorijos plotas – 1,56 ha.

Istorija 
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. 

1972 m. įrašytas į respublikinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą, 2002 m. registruotas kultūros vertybių registre, 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

Tyrimai 
1965 m. žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta.<ref>Adolfas Tautavičius. 1965 m. žvalgomosios archeologinės ekspedicijos ataskaita. - Lietuvos istorijos instituto rankraštynas. - F. 1, b. 273. - L. 29–30  Lietuvos TSR archeologijos atlasas: piliakalniai. - Vilnius, Mintis, 1975. - T. 2. - P. 88–89 (eil. Nr. 343)</ref> 

2001 m. Eugenijus Ivanauskas piliakalnio aikštelėje ištyrė 20 m² dydžio plotą, kuriame aptiko kupolinės krosnies molio tinko.  

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai

Nuorodos 
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga 
 Kultūros vertybių registras
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Kukliai

 Piliakalniai Lazdijų rajone
Gumbelių (Maišymų) piliakalnis

Gumbelių piliakalnis, kitaip – Maišymų piliakalnis (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas , senasis kultūros paminklų sąrašo Nr. AR589) – piliakalnis šiaurės vakarinėje Lazdijų rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Gumbelių kaime (Šeštokų seniūnija), Krokšliaravio dešiniajame krante.

Pasiekiamas iš kelio  už Rudaminos pasukus į dešinę, į kelią , už 1,1 km pasukus keliu į dešinę rytų kryptimi Maišymų kaimo link, už 330 m prieš gyvenvietę, pasukus į kairę šiaurėn, pavažiavus 480 m iki sodybos – yra į šiaurės rytus nuo jos, kitapus Krokšliaravio upelio (Kirsnos kairiojo intako).

Piliakalnis 
Įrengtas atskiros, apie 350 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 145–180 m pločio, apylinkėje dominuojančios kalvos pietiniame krašte, kiek primenantis nupjautą kūgį. Vakarinis šlaitas aukščiausias – daugiau kaip 20 m, o kiti – 7–9 m aukščio. Nuolaidžiausias ir žemiausias – šiaurinis šlaitas. Viršutinėje dalyje šlaitai išlyginti, statesni. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 18 m ilgio ir 11 m pločio, apjuosta 0,6 m aukščio ir 7 m pločio pylimo. Jos pietinis kraštas kiek žemesnis. Pietiniame ir rytiniame šonuose, 1,5 m žemiau pylimo, yra 4 m pločio terasa.  
 
Apnaikintas arimų, šiuo metu dirvonuoja. Vakarinis ir rytinis šlaitai apaugę pavienėmis pušimis. Šiauriniame šlaite buvusi terasa sunaikinta.

Piliakalnis yra ties Gumbelių ir Maišymų kaimų riba, todėl archeologinėje literatūroje dažniausiai minimas Maišymų vardu. 

1935 m. įrašytas į senovės paminklų sąrašą, 1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (kodas AR-589), 1992 m. įrašytas į nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.

Teritorijos plotas – 4,99 ha

Tyrimai 
1954 m. ir 1965 m. žvalgė Istorijos institutas (ekspedicijų vadovai – Pranas Kulikauskas, Adolfas Tautavičius), 1989 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Eugenijus Ivanauskas).

2001 m. Eugenijus Ivanauskas piliakalnyje ir papėdėje ištyrė 14 m² plotą, kuriame kultūrinio sluoksnio nerado. 

Datuojamas I tūkst. – II tūkst. pr. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. – Kaunas, 1928. – P.  177
 Petras Tarasenka. Grodziska w łuku śródkowego Niemna na Litwie. – Rocznik Olsztyński. – Olsztyn, 1959. – T. 2. – Žemėl.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Maišymai
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – B. 75. – L. 318 
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – B. 75. – L. 319 
Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – B. 79. – L. 110, 111, 113 
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – B. 79. – L. 104–114 
 Maišymų piliakalnis (Lazdijų r.) | Merkevičius, Algimantas
 Maišymų piliakalnis (Lazdijų r.) | Kulikauskas, Pranas
 Maišymų piliakalnis (Lazdijų r.) | Daugudis, Vytautas

Piliakalniai Lazdijų rajone
Mėčiūnų piliakalnis

Mėčiūnų piliakalnis – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Mėčiūnų kaimo, Kapčiamiesčio seniūnija. Pasiekiamas nuo Vainežerio važiuojant į rytus keliuku 1 km į mišką, miške keliukų sankryžoje pasukus į dešinę pietų kryptimi, už 350 m ­- į kairę rytų kryptimi, pavažiavus iki keliuko galo 1 km, paėjus 200 m į kairę šiaurės rytų kryptimi nuo jo mišku.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Ančios ežero vakariniame krante esančioje didelėje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 25x16 m dydžio, 1 m aukštesniu pietiniu galu. Vakariniame šlaite, 2,5­-3 m žemiau aikštelės, yra 40 m pločio natūrali terasa. Šlaitai statūs, 15­­-25 m aukščio. Piliakalnis apaugęs pušimis.

Tyrimai 
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Įtvirtinimų pėdsakų ir kultūrinio sluoksnio nepastebėta.  2001 m. Eugenijus Ivanauskas piliakalnyje ištyrė 8 m² plotą, aptiko židinį ir piliakalnio vietoje buvusios ankstesnės akmens amžiaus gyvenvietės kultūrinį sluoksnį su titnaginiais dirbiniais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 15700 m². 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.141
 Eugenijus Ivanauskas, Arūnas Strazdas. 2002. Alytaus rajono neaiškių piliakalnių žvalgomieji tyrimai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2001 metais. Vilnius, p. 42–44.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Mėčiūnai

Piliakalniai Lazdijų rajone
Paliūnų piliakalnis

Paliūnų piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Paliūnų kaime. Pasiekiamas keliu Paročkė–Paliūnai pavažiavus 1,8 km iki kaimo pietinės dalies, už sodybos kairėje pasukus lauko keliuku į kairę rytų kryptimi, yra už 150 m.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 35x23 m dydžio, iki 1,5 m aukštesniu vakariniu galu. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, dirvonuoja, pietiniame šlaite auga beržai.

Pietinėje papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos, šlako.

Tyrimai 
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 3,7 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 15000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
 Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 80­-81.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Paliūnai

Piliakalniai Lazdijų rajone
Mikailiškiai (Radviliškis)

Mikailiškiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, apie 11 km nuo Grinkiškio.

Gyventojai

Žymūs žmonės

Iš Mikailiškių savo giminę kildino Algirdas Brazauskas, kur giminės šaknys siekia XVIII a.

Šaltiniai 

Radviliškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Prelomčiškės piliakalnis

Prelomčiškių piliakalnis su gyvenviete, Eglynai – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Prelomčiškės kaime, Teizų seniūnija. Pasiekiamas važiuojant keliu Metelytė – Zebrėnai, Dusios ežero pietvakariniu krantu – yra kairėje, pervažiavus upelį ties sodyba dešinėje.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Dusios ežero vakariniame krante, ties bevardžio upelio žiotimis esančioje kalvoje. Aikštelė ovali, orientuota šiaurės – pietų kryptimi, 16,5 m ilgio, 35 m pločio. Jos pietiniame krašte supiltas 40 m ilgio, 4 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio išorinis 7 m aukščio šlaitas leidžiasi į 3 m pločio, 0,5 m gylio griovį, už kurio yra antras 1 m aukščio, 6 m pločio pylimas. Jo išorėje iškastas antras 3 m pločio griovys. Šlaitai statūs, 9­-10 m aukščio.

Piliakalnis apardytas ariant, išorinis pylimas ir grioviai beveik sunaikinti. Dabar jis dirvonuoja, parengtas lankymui: iš šiaurinės pusės per upelį padarytas tiltelis, šalia jo pastatytos skulptūros, toliau į šiaurę ­- automobilių stovėjimo aikštelė, stendas. 

Pietinėje, vakarinėje ir šiaurinėje papėdėse, 3 ha plote, yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos.

Tyrimai 
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 4,16 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 049 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
 Juozapas Radziukynas. Suvalkų redybos pilekalniai su žemlapiu. Varšuva. 1909, p. 6­7.
 Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 66­-67.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Prelomčiškė

Piliakalniai Lazdijų rajone
Paserninkų piliakalnis

Paserninkų piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Seirijų seniūnijoje, Paserninkų kaime. Pasiekiamas keliu Seirijai–Paserninkai prieš didesnį posūkį dešinėn Paserninkų kaime pasukus į dešinę keliu į Mikabalius vakarų kryptimi, pavažiavus 650 m – yra 100 m į dešinę šiaurėn nuo kelio.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė apvali, 15 m skersmens. Šlaitai vidutinio statumo, 8-9 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja, pietinėje papėdėje auga laukinė obelis.

Pietinėje ir rytinėje papėdėse, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta šlako.

Tyrimai 
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio nepastebėta.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 2,3 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 14000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
 Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 82-­83.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Paserninkai

Piliakalniai Lazdijų rajone
Šlavantų piliakalnis

Šlavantų piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Šlavantų, Šlavantų seniūnija. Pasiekiamas keliu Gudeliai – Seirijai Gegutėje pasukus keliuku į dešinę pietuosna, už 450 m, keliuko susikirtime su nuo buvusio karjero ateinančiu keliuku, pasukus į kairę rytų kryptimi, pavažiavus 350 m iki ežero, paėjus į kairę šiaurėn 150 m – yra kitapus upelio.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Šlavanto ežero vakariniame krante, ties bevardžio upelio žiotimis. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 24x20 m dydžio, 1 m iškiliu viduriu. Pietryčių krašte į ją buvęs įėjimas. Aikštelės šiauriniame krašte supiltas 1 m aukščio, 14 m pločio pylimas. Už jo, piliakalnio šiauriniame šlaite, 3 m žemiau pylimo, iškastas 5 m pločio, 0,3 m gylio griovys, už kurio supiltas antras 0,4 m aukščio, 10 m pločio pylimas 1 m aukščio išoriniu šlaitu. Vakariniame ir pietiniame šlaituose, 2-­4 m žemiau aikštelės, griovys ir antras pylimas virtę 10 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 13-­14 m aukščio.

Aikštelė apardyta arimų ir apkasų. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais.

Pietvakarinėje papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta žiestos ir grublėtos keramikos.

Tyrimai 
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 6300 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 5000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.60
 Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 88­-89.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Šlavantai

Piliakalniai Lazdijų rajone
Ūdininkų piliakalnis

Ūdininkų piliakalnis, Ūdininkų senovės gyvenvietė – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Lazdijų seniūnija. Pasiekiamas nuo kelio Salos – Akmeniai Aukštakalniuose pasukus į kairę pietvakarių kryptimi lauko keliuku, pavažiavus 2,5 km vingiuojančiu lauko keliuku laikantis dešinės – yra 100 m į dešinę šiaurės rytuose, priekyje, lauko keliuko gale. Piliakalnis sunkiai surandamas, nes ištuštėjusioje pasienio zonoje nėra aiškesnių orientyrų.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Uidės slėnyje esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 12x10 m dydžio. Jos didžioji dalis nuardyta kasant karjerą, liko tik 2-­3,5 m pločio jos rytinis šonas. Šlaitai vidutinio statumo, 5 m aukščio.

Piliakalnis dirvonuoja.

Tyrimai 
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 5200 m². 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.142

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Ūdininkai

Piliakalniai Lazdijų rajone
Austrija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

Austrijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

Medaliai

Kalnų slidinėjimas 

Stefanie Köhle, Mario Matt ir Hannes Reichelt pasitraukė iš rinktinės iki atidarymo ceremonijos.

Biatlonas

Ledrogių sportas 
 Christian Hackl
 Martin Lachkovics
 Jurgen Loacker
 Jurgen Mayer
 Wolfgang Stampfer

Slidinėjimo lenktynės 
 Katerina Smutna

Dailusis čiuožimas

Akrobatinis slidinėjimas 
 Margarita Marbler
 Katharina Gutensohn
 Karin Huttary
 Andrea Limbacher
 Katrin Ofner
 Patrick Koller
 Andreas Matt
 Markus Wittner
 Thomas Zangerl

Nusileidimas rogutėmis 
 Veronika Halder
 Nina Reithmayer
 Wolfgang Kindl
 Daniel Pfister
 Manuel Pfister
 Andreas Linger/Wolfgang Linger
 Markus Schiegl/Tobias Schiegl

Šiaurės trikovė 
 Christoph Bieler
 Felix Gottwald
 Bernhard Gruber
 David Kreiner
 Mario Stecher

Greitasis čiuožimas trumpuoju taku 
 Veronika Windisch

Skeltonas 
 Matthias Guggenberger

Šuoliai su slidėmis 

Visi šalies sportininkai normalaus kalno varžybose gavo automatinius kvalifikacinius kelialapius. Antrąją žaidynių dieną Gregor Schlierenzauer laimėjo bronzos medalį.

A – sportininkai automatiškai pateko į finalą ir kvalifikacinėse varžybose nebuvo vertinami komisijos.

Snieglenčių sportas 

 Doris Gunther
 Marion Kreiner
 Ina Meschik
 Heidi Neururer
 Claudia Riegler
 Doresia Krings
 Maria Ramberger
 Manuela Riegler
 Siegfried Grabner
 Benjamin Karl
 Andreas Promegger
 Anton Unterkofler
 Ingemar Walder
 Mario Fuchs
 Lukas Gruner
 Markus Schairer

Greitasis čiuožimas 
 Anna Rokita

Nuorodos 
 Austrijos nacionalinis transliuotojas
 Austrijos olimpinis komitetas

2010 metų žiemos olimpinės žaidynės
Austrija olimpinėse žaidynėse
Austrija 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

Austrijos sportininkai dalyvaus 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Atėnuose, Graikija.

Medaliai

Rezultatai

Dviračių sportas

Fechtavimasis

Plaukimas

Nuorodos 
 Austrijos nacionalinis transliuotojas
 Austrijos olimpinis komitetas

1896 metų vasaros olimpinės žaidynės
Austrija olimpinėse žaidynėse
Kroatija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

Kroatijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

Medaliai

Kalnų slidinėjimas 
 Ivica Kostelić
 Danko Marinelli
 Ivan Ratkić
 Dalibor Šamšal
 Natko Zrnčić-Dim
 Matea Ferk
 Nika Fleiss
 Ana Jelušić
 Sofija Novoselić
 Tea Palić

Biatlonas 
 Jakov Fak
 Andrijana Stipaničić

Ledrogių sportas

Slidinėjimo lenktynės 
 Andrej Burić
 Nina Broznić‎

Nuorodos 
 Kroatijos olimpinis komitetas

2010 metų žiemos olimpinės žaidynės
Kroatija olimpinėse žaidynėse
Prancūzija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

Prancūzijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

Medaliai

Kalnų slidinėjimas
Sandrine Aubert
Ingrid Jacquemod
Julien Lizeroux
Marie Marchand-Arvier
Cyprien Richard
Tessa Worley

Biatlonas
Jean Guillaume Beatrix
Alexis Boeuf
Vincent Defrasne
Martin Fourcade
Simon Fourcade
Vincent Jay
Sandrine Bailly
Sylvie Becaert
Caroline Brunet
Julie Carraz-Collin
Marie Dorin

Slidinėjimo lenktynės
Roddie Darragon
Robin Duvier
Jean Marc Gellar
Emmanuel  Honne
Maurice Manifica
Cyril Miranda
Vincent Vitto
Lorie Barthelemie
Celie Bourgeois
L'aurone Kiune
Lauren Karin Philippo
Cecilie Storti

Akmenslydis
Vyrų komanda
Thomas Dufour
Tony Angiboust
Jan Ducroz
Richard Ducroz
Raphael Mathieu

Komandinė lentelė

Dailusis čiuožimas

Akrobatinis slidinėjimas
Anthony Benn
Arnaud Burie
Guilbaut Colas
Ophelie David
Chloe Georges
Cole Gilbo
Marion Hosseran

Nusileidimas rogutėmis
Thomas Girod

Šiaurės trikovė
Francois Braud
Jonathan Felisaz
Sebastien Lacroix
Maxime Laheurte
Jason Lamy-Chappuis

Greitasis čiuožimas trumpuoju taku
Maxime Chataignier
Thibaut Fauconnet
Benjamin Mace
Jeremy Masson
Jean Charles Mattei
Stephanie Bouvier
Veronique Pierron

Skeletonas
Gregory Saint Genies

Šuoliai su slidėmis

Snieglenčių sportas
Deborah Antono
Mathieu Botstseto
Mathieu Crepel
Paul Henri de le Rie
Savie de le Rie
Camile De Fokompre
Xavier Delerue
Natalie Desmar
Sylvain Dufour
Nellie Moenn
Tony Ramuan
Claire Shapoto
Pierre Volte

Greitasis čiuožimas
Pascal Briand
Alexis Contin

Nuorodos 
 Prancūzijos olimpinis komitetas

2010 metų žiemos olimpinės žaidynės
Prancūzija olimpinėse žaidynėse
Talasas (Kirgizija)

Talasas () – miestas šiaurės vakarų Kirgizijoje, Talaso slėnyje, 1280 m aukštyje virš jūros lygio, 360 km į vakarus nuo Biškeko. Per miestą teka Talaso upė. 34,5 tūkst. gyventojų. Talaso srities centras. Maisto, avalynės pramonė. Eina Tarazo-Taldy Bulako plentas. Į šalies sostinę vedantis kelias kerta aukštus kalnagūbrius, o Etmeko perėja žiemą nepravažiuojama. Netoli Talaso yra mauzoliejus, kuriame palaidotas kirgizų epinis didvyris Manasas.

Istorija 

Gyvenvietė 1877 m. įkurta rusų ir ukrainiečių kolonistų, atsikrausčiusių į Talaso slėnį. Pradžioje kolonija vadinta Dmitrijevka.

Šaltiniai 

Kirgizijos miestai
Lietuva 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

Lietuvos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

Lietuvos ne sportinę delegaciją sudarė :
 Artūras Poviliūnas, Lietuvos delegacijos vadovas, Lietuvos olimpinio komiteto vadovas.
 Vytautas Zubernis, Olimpinës delegacijos vadovo pavaduotojas, Lietuvos tautinio olimpinio komiteto generalinis sekretorius.
 Vida Venecienė, misijos vadovė.
 Lina Vaisetatitė, ststovë ryðiams su TOK ir organizaciniu komitetu.
 Jonas Domanskis, olimpinis atašė.
 Dalius Barkauskas, gydytojas.
 Arūnas Daugirdas, biatlono rinktinės prezidentas.
 Paulius Agūnas, slidinėjimo rinktinės prezidentas.
 Jurijus Švecovas, treneris.
 Igoris Terentjevas, treneris.
 Kazimiera Strolienė, trenerė.

Dailusis čiuožimas 
Po sėkmingo dalyvavimo pasaulio čempionate, teisę Lietuvai atstovauti dailiojo čiuožimo šokių ant ledo rungtyje gavo Katherine Copely ir Deividas Stagniūnas, bet dėl Dalios Grybauskaitės sprendimo Copely neskirti pilietybės, pora prarado kelialapį.

Slidinėjimas 

Lietuvos slidinėjimo nacionalinę rinktinę 2010 m. žiemos olimpinėms žaidynėms sudaro:
 Mantas Strolia
 Aleksejus Novoselskis
 Modestas Vaičiulis
 Irina Terentjeva

Lietuvų rezultatai slidinėjimo rungtyse:

Kalnų slidinėjimas 

Kelialapį varžytis kalnų slidinėjimo rungtyje pelnė Vitalijus Rumiancevas.

Biatlonas 

Biatlono varžybose Lietuvai atstovavo viena sportininkė - Diana Rasimovičiūtė. Po patekimo į geriausiųjų trisdešimtuką sprinto rungtyje, sportininkė iškovojo teisę varžytis kitose biatlono rungtyse.

Išnašos

Nuorodos 
 Lietuvos tautinio olimpinio komiteto oficiali svetainė

Lietuva olimpinėse žaidynėse
2010 metų žiemos olimpinės žaidynės
Papalazdijų piliakalnis

Papalazdijų piliakalnis su gyvenviete, Katkuškės, Lazdijai, Palazdijai – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22934) Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Papalazdijų kaime, Lazdijų seniūnija. Pasiekiamas plentu Lazdijai – Miškiniai pavažiavus 1,1 km, pasukus į dešinę vakarų kryptimi link Baltajo ežero vedančiu lauko keliuku 150 m, ties jo įvažiavimu į mišką paėjus vos pastebimu miško keliuku 150 m. į dešinę šiaurės vakarų kryptimi.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Baltajo ežero šiaurės rytiniame krante esančios kalvos šiaurinėje dalyje. Aikštelė ovali, pailga vakarų – rytų kryptimi, 15x11 m dydžio, apjuosta pylimu, kuris pietiniame krašte yra 2,5 m aukščio, 14 m pločio, kitose pusėse - 1-­1,5 m aukščio, 4,5 m pločio. Pietinėje pusėje pylimas pereina į 9 m aukščio šlaitą, kurio papėdėje iškastas 20 m pločio, 2 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 9­-12 m aukščio.

Piliakalnio šiaurės vakarų kampą suardė 1941 m. pradėto statyti Molotovo linijos dzoto duobė. Piliakalnis apaugęs pušimis.

Rytinėje papėdėje, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos.

Tyrimai 
1954 m. ir 1962 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 27000 m². 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.142
 Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 78­-79.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Papalazdijai

Piliakalniai Lazdijų rajone
Vainiūnų piliakalnis

Vainiūnų piliakalnis – buvęs piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Vainiūnų kaimo rytuose, Seirijų seniūnija.

Piliakalnis 
Piliakalnis buvo įrengtas atskiroje kalvoje. Apie 1964-1965 m. jis per 2 savaites nustumdytas kolūkio fermos statybos aikštelei. Viršus buvo kiek iškiliu viduriu, apie 15 m skersmens, šlaitai vidutinio statumo, apie 8 m aukščio. Detalesnių duomenų apie piliakalnį neišliko. Dabar piliakalnio vietoje yra lygi vieta su žole apaugusiomis stumdymo žymėmis, esanti į rytus nuo fermų griuvėsių, į šiaurę nuo nežymios aukštumėlės.

Tyrimai 
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Vainiūnai

Piliakalniai Lazdijų rajone
Dvarčių piliakalnis

Dvarčių piliakalnis, Paraisčiai – piliakalnis Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, Dvarčių kaime, Varėnos seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Perloja – Tolkūnai, už kelią skersai kertančios elektros linijos žvyrkeliu pasukus į kairę vakarų kryptimi ir pavažiavus iki čia esančios ūkininko sodybos, pro ją lauko keliuku – iki apleisto karjero – iš viso 1 km – yra kiek dešiniau šiaurės vakaruose.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, pelkės rytiniame krante. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 23x10 m dydžio, 1,5 m aukštesniu pietrytiniu galu. Šlaitai vidutinio statumo, 7-9 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, apaugęs pušimis, pietinis šlaitas dirvonuoja.

Tyrimai 
1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Dvarčiai

Piliakalniai Varėnos rajone
Girežerio piliakalnis

Girežerio piliakalnis – piliakalnis Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, Varėnoje. Pasiekiamas nuo plento  ir aukštos įtampos elektros linijos susikirtimo, už Derežnyčios tvenkinio pasukus į kairę rytų kryptimi ir pavažiavus miško keliuku 300 m, paėjus 100 m į dešinę pietų kryptimi per 10 m pločio sąsmauką.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje didelėje kalvoje, Derežnyčios dešiniajame krante (dabar – tvenkinys). Aikštelė beveik keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 150 m ilgio, 90 m pločio šiaurės vakaruose, 100 m – pietryčiuose, iki 1 m įdubusia vakarine dalimi. Šiaurės vakarų šlaite matosi senojo įvažiavimo griovys. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.

Piliakalnis apaugęs pušimis su kadagių pomiškiu. Neapsemta šiaurės rytinė pašlaitė.

Tyrimai 
1968 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas ir Mokslinė metodinė taryba. Kultūrinio sluoksnio nerasta.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. 2001 m. Jonas Balčiūnas piliakalnyje ištyrė 36 m² dydžio plotą, kultūrinio sluoksnio neaptiko.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Girežeris

Piliakalniai Varėnos rajone
Mikniūnų piliakalnis

Mikniūnų piliakalnis su gyvenviete, Zomkakalnis, Lesagūrai, Pilaitė, Giraitės piliakalnis – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22960) Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Mikniūnų, Merkinės seniūnija. Pasiekiamas nuo Pilvingiai|Pilvingių pavažiavus keliuku į šiaurę, iki pat Mikniūnų Totorkalnio kapinių, laikantis dešinės, už 1,7 km, kiek pravažiavus kapines, pasukus vos žymiu lauko keliuku į šiaurės rytus ir pavažiavus 350 m.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 15x7 m dydžio, iš visų pusių apjuosta pylimu, kuris rytiniame krašte yra iki 3 m aukščio, 2 m pločio, vakaruose – iki 4,5 m aukščio, 20 m pločio. Piliakalnio šlaitai statūs, 11-13 m aukščio (įskaitant pylimus), atrodo, grįsti akmenimis.

Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais.

Vakarinėje papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios, grublėtos keramikos ir žiestos keramikos.

Tyrimai 
1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 30000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.205
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.63
 Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна, 1893, c. 119.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Mikniūnai

Piliakalniai Varėnos rajone
Radyščiaus piliakalnis

Radyščiaus piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22962) Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Papiškių, Merkinės seniūnija. Pasiekiamas iš plento , 1,2 km nuo sankryžos į Kibyšius pasukus lauko keliuku į kairę pietų kryptimi, pavažiavus 350 m, už trečios sodybos dešinėje paėjus per laukus ir slėnį į dešinę 200 m. pietvakarių kryptimi.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiros didesnės kalvos vakariniame krašte. Aikštelė ovali, orientuota pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 30 m ilgio, 34 m pločio, žemesniu vakariniu kraštu. Ją iš visų pusių juosia pylimas, kuris aukščiausias pietryčių pusėje – 1,5 m aukščio, 10 m pločio. Jo išorinis šlaitas – 4 m aukščio. Kitur pylimas yra 0,4 m aukščio, 4 m pločio. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs mišriais medžiais.

Pietryčių pusėje, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta žiestos ir grublėtos keramikos.

Tyrimai 
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 39000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.203
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.63

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Radyščius

Piliakalniai Varėnos rajone
Voniškių piliakalnis

Voniškių piliakalnis su gyvenviete, Burbonių piliakalnis – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22954) Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, Voniškėse, Jakėnų seniūnija. Pasiekiamas važiuojant keliu Voniškės – Burbonys per Burbonių mišką, į šiaurę nuo 54 kvartalo pasukus kvartaline linija tarp 54 ir 47 kvartalų į dešinę rytų kryptimi, už 200 m vėl į dešinę pietų kryptimi kvartaline linija tarp 54 ir 48 kvartalų – yra į rytus nuo šios linijos, jau pačiame 55 kvartalo kampe. Piliakalnis sunkiai randamas, nes miške nėra aiškesnių orientyrų.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Burbonių miške. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 15x12 m dydžio, iš visų pusių apjuosta 100 m ilgio, 2-3 m aukščio, 14 m pločio pylimu. Šlaitai statūs, 15-18 m aukščio (įskaitant pylimus).

Pietinis aikštelės kraštas apardytas duobės, šlaitai – griūvančių medžių kelmų išraustų duobių, žvėrelių urvų.

Vakarų pusėje, 0,7 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai 
1968 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 32000 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 10000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.203

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Voniškės

Piliakalniai Varėnos rajone
Bėčionių piliakalnis

Bėčionių piliakalnis – piliakalnis Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Bėčionių, Dieveniškių seniūnija, Dieveniškių istorinis regioninis parkas. Piliakalnis pasiekiamas iš plento  pervažiavus Gaują pasukus į dešinę vakarų kryptimi ir pavažiavus 400 m, yra dešinėje šiaurėje.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Gaujos dešiniajame krante. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 40x20 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, nuo 4 m aukščio pietuose iki 17 m aukščio.

Piliakalnis apardytas bulviarūsių, dirvonuoja.

Pietų – pietryčių papėdėse, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos ir lygios keramikos.

Tyrimai 
1951 m. ir 1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1968 m. – Mokslinė metodinė taryba. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 2,1 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 13900 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.107
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 2, p. 420-421.

Nuorodos 

 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Bėčionys

Piliakalniai Šalčininkų rajone
Kiaulėkų piliakalnis

Kiaulėkų piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, Kiaulėkų kaime, Pabarės seniūnija. Pasiekiamas iš plento  Gėlūnuose pasukus į dešinę vakarų kryptimi žvyrkeliu, pirmoje sankryžoje už Šilo miško pasukus į dešinę šiaurėn, toliau – į kairę vakaruosna – iš viso pavažiavus 3 km yra pervažiavus Pabaldės upelį, kairėje pietuose.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Beržūnos dešiniajame krante. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 26x8 m dydžio. Šlaitai statūs, 4-6 m aukščio.

Piliakalnis apardytas duobių, pietvakarių šlaitas, aikštelės centrinė bei pietvakarių dalys XX a. devintame dešimtmetyje iškastos žvyrui, eroduoja. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais.

Pietvakarių papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 350 m į pietvakarius yra Valakavičių piliakalnis.

Tyrimai 
1969 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Šlaitų viršūnėje rastas kultūrinis sluoksnis.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 0,42 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 14500 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.107
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 2, p. 424–425.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Kiaulėkai

Piliakalniai Šalčininkų rajone
Valakavičių piliakalnis

Valakavičių piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24122) Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, Valakavičių kaime, Pabarės seniūnija. Pasiekiamas iš plento  Gėlūnuose žvyrkeliu pasukus į dešinę vakaruosna, pavažiavus 2 km, už Šilo miško antroje sankryžoje laukuose pasukus į dešinę šiaurėn, už 300 m, ties pirmomis Valakavičių kaimo sodybomis keliuku pavažiavus 300 m iki vakaruose esančios sodybos, nuo jos paėjus per dirvoną į šiaurės vakarus 200 m – yra priekyje – medžiais apaugęs kalnelis.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Brastos dešiniojo kranto slėnyje. Aikštelė beveik apvali, kiek pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 22 m ilgio, 20 m pločio. Joje rasta grublėtos ir žiestos keramikos, gyvulių kaulų. Jos pietryčių krašte supiltas 18 m ilgio, 2 m aukščio, 8 m pločio lenktas pylimas, šiaurės vakarų krašte – 1,5 m aukščio, 6 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į šlaite iškastą 25 m ilgio, 5 m pločio, 0,7 m gylio griovį, už kurio supiltas antras 20 m ilgio, 1,5 m aukščio, 5 m pločio pylimas 1,6 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, 7-8 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs tankiais lapuočiais medžiais ir krūmais.

Šiaurės rytų ir pietvakarių papėdėse, 3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos ir žiestos keramikos. 570 m į pietus nuo piliakalnio yra VIII a. – XII a. pilkapynas. 350 m į šiaurės rytus yra Kiaulėkų piliakalnis.

Tyrimai 
1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1968 m. – Mokslinė metodinė taryba. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 4,18 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 14500 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.107
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 2, p. 430–431.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Valakavičiai

Piliakalniai Šalčininkų rajone
2004 m. Afrikos Tautų taurė

2004 m. Afrikos Tautų taurė – dvidešimt ketvirtasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 2004 m. sausio 24 – vasario 16 d. vykęs Tunise. Turnyre dalyvavo 16 komandų, kurios pradžioje buvo suskirstytos į 4 grupes. Čempionais tapo šeimininkai tunisiečiai.

Stadionai 

Čempionato varžybos vyko 6 Tuniso stadionuose.

Atranka 

Atrankoje į 2004 m. Afrikos Tautų taurę komandos buvo suskirstytos į 13 grupių. Pateko grupių nugalėtojai bei 2 geriausios antras vietas užėmusios komandos.

Dalyvaujančios komandos

Grupių turnyras

A grupė 

  2 – 1 
  Kongo DR 1 – 2 
  1 – 1 
  3 – 0 Kongo DR 
  1 – 1 
  1 – 0 Kongo DR

B grupė 

  1 – 3 
  0 – 0 
  3 – 0 
  1 – 3 
  1 – 1 
  0 – 3

C grupė 

  1 – 2 
  1 – 1 
  5 – 3 
  2 – 1 
  0 – 0 
  1 – 2

D grupė 

  0 – 1 
  2 – 0 
  4 – 0 
  4 – 0 
  1 – 1 
  2 – 1

Atkrintamosios varžybos

Finalas

Rezultatyviausi žaidėjai 
4 įvarčiai
  Patrikas Mboma
  Frederikas Kanutė
  Džei Džei Okoča
  Frančilendas Santošas
  Jusefas Mochtari

3 įvarčiai
  Abubakaras Titi Kamara
  Jusufas Hadžis
  Osazis Odemvingis
  Piteris Ndlovu

Nuorodos 
 Apie čempionatą RSSSF svetainėje

Afrikos futbolo čempionatai
2004 sporte
Tuniso futbolas