Jekaterina II

Jekaterina nukreipia čia. Apie kitą Rusijos monarchę skaitykite Jekaterina I

Jekaterina II arba Kotryna II (; g. 1729 m. gegužės 2 d.  – m. 1796 m. lapkričio 17 d.), žinoma kaip Jekaterina Didžioji – Rusijos imperatorė, nuo 1762 m. liepos 9 d.  iki 1796 m. lapkričio 17 d. Apšviestojo absoliutizmo atstovė.

Vaikystė 

Sophie Augusta Friederika von Anhalt-Zerbst gimė Štetine (dab. Ščecinas), Prūsijos kunigaikščio ir generolo Kristiano Augusto šeimoje. Tėvas buvo atsidėjęs savo darbui, o neramaus charakterio motina dažnai keliaudavo po Europą, todėl nei vienas rimtai neužsiėmė mergaitės auklėjimu.

Santuoka 

Būdama šešiolikos metų Jekaterina Rusijos imperatorienės Jelizavetos valia buvo ištekinta už septyniolikmečio trečios eilės pusbrolio, sosto įpėdinio Karlo Peterio Ulricho (Petro III). 1744 m. priėmė stačiatikybę ir Jekaterinos vardą. Pati neturėdama vaikų, Jelizaveta iš Jekaterinos reikalavo susilaukti sosto įpėdinio. Būdama Petro III žmona politikoje nedalyvavo, bet mokėsi rusų kalbą, kultūrą ir istoriją. Skaitė filosofų Voltero, D. Didro, Šarlio Monteskjės darbus.

Kartą Petras III viešai įžeidė Jekateriną, šiai apsiverkus pagrasino skyrybomis ir kalėjimu. Tuomet Jekaterina pirmą kartą rimtai ėmė svarstyti šalininkų pasiūlymus įvykdyti perversmą ir perimti valdžią.

Valdymas 

Po Jelizavetos mirties Rusiją pradėjo valdyti Petras III, tačiau jis negebėjo sutarti su žmonėmis, tad visas dvaras simpatizavo Jekaterinai. 1762 metais Petras III buvo priverstas pasirašyti žmonos surašytą aktą, kad „savo noru“ atsisako sosto. Suimtas ir įkalintas, Petras III žuvo per išgertuves susiginčijęs ir susipešęs su vienu iš sugėrovų. Jekaterina darė viską, kad ant jos nekristų įtarimo šešėlis. Buvo paskelbta, kad imperatorius mirė dėl sunkios ligos.

1764 m. buvo įsteigtas Smolno kilmingųjų mergaičių institutas – pirmoji moterų mokykla Rusijoje. Įvykdė bažnyčios žemių sekuliarizacija. 1767–1768 m. sukūrė komisiją, kuri nesėkmingai bandė rengti naują teisyną. Komisija buvo sudaryta iš bajorų, miestiečių, laisviųjų valstiečių, kazokų, Sibiro tautų atstovų. Pakvietė į Rusiją kolonistus iš užsienio. Jos valdymo metais Rusijoje atsirado pavolgio vokiečiai. Kolonistams buvo suteiktos religinė laisvė ir privilegijos. Imperatorienei valdant buvo sustiprinta centralizuota valdžia Rusijoje, išplėstos bajorų teisės, prie Rusijos prijungtas Krymas, Šiaurės Kaukazas, Gudija, Kuršas ir Lietuvos žemės.

Jekaterinos meilužiai 

Jekaterina tekėdama neturėjo jokios seksualinio gyvenimo patirties. Būsimoji imperatorienė ir po vedybų išliko skaisti. Po dešimties santuokos metų ji pagimdė sūnų Pavelą – manoma, jog tikrasis tėvas jos pirmas meilužis Sergejus Saltykovas. Vėliau gimusių Jekaterinos vaikų tėvai buvo lenkų kunigaikštis Stanislovas Augustas Poniatovskis, rusų kunigaikštis Grigorijus Orlovas.

Įkopusi į penktą dešimtį Jekaterina vis dar buvo patraukli ir traukė vyrų dėmesį. Naujuoju jos favoritu tapo nerangus, prastuoliškų manierų Grigorijus Potiomkinas. Jų meilė truko keletą metų. Nenorėdamas prarasti įtakos imperatorei, Potiomkinas sugalvojo įvesti imperatorės meilužių atrankos sistemą. Jekaterinai ši idėja patiko, ir Potiomkinas pats pradėjo parinkinėti jai meilužius. Atsidėkodama savo partneriams Jekaterina dalijo iždo pinigus, teikė titulus, skyrė dvarus su keliais tūkstančiais baudžiauninkų.

Paminklai Jekaterinai II

Šaltiniai

Nuorodos 

Romanovai
Rusijos imperatoriai
Rusijos carienės