joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Benevento Calcio

Benevento Calcio Italijos futbolo klubas iš Benevento, Kampanijos provincijos. Žaidžia Serie A pirmenybėse (nuo 2017 m.).

Istorija
Associazione Calcio Benevento įkurtas 1929 m. Atkurtas 2005 m.

2016/2017 m. sezone Serie B užėmė 5 vietą, dalyvavo atkrintamosiose varžybose dėl patekimo į elito divizioną ir laimėjo atrankos varžybas dėl patekimo į Serie A.

Klubo spalvos

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY

Benevento
AS Cittadella

A.S. Cittadella Italijos futbolo klubas iš Čitadelos miesto Veneto provincijos. Žaidžia Serie B pirmenybėse.

Istorija 
A.S. Cittadella įkurtas 1973 m.

2016–2017 m. sezone Serie B užėmė 6 vietą ir kovojo atkrintamosiose varžybose dėl patekimo į Serie A.

Klubo spalvos 
Vyšninė (bordo) ir geltona.

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY

Cittadella
Spezia Calcio

Spezia Calcio Italijos futbolo klubas iš Specijos, Ligūrijos regione. Nuo 2021 m. žaidžia Serie A čempionate.

Istorija
Klubas įkurtas 1906 m., 2008 atkurtas.

2016/2017 m. sezone Serie B užėmė 8 vietą ir kovojo atkrintamosiose varžybose dėl patekimo į Serie A.

Klubo spalvos

Sezonai 

|}

Sudėtis 
Sudėtis: 2022 m. gegužės 31 d.

Lietuviai 

 Titas Krapikas, vartininkas 2019-2021

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo  svetainė

Spezia Calcio
Ternana Calcio

Ternana Calcio – Italijos futbolo klubas iš Ternio, miesto pietų Umbrijoje (vidurio Italija), 100 km į šiaurę nuo Romos. Žaidžia Serie B pirmenybėse.

Istorija
Klubas įkurtas 1925 m.

2016/2017 m. sezone Serie B užėmė 18 vietą.

Klubo spalvos

Sezonai 

|}

Lietuviai 
 Titas Krapikas, vartininkas, (2021– )

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo sveatainė

Ternana Calcio
US Latina Calcio

Latina Calcio Italijos futbolo klubas iš Latinos miesto, Lacijuje (vidurio Italija).

Istorija 
Klubas įkurtas 1945 m. 

2016–2017 Žaidė Serie B, bet užėmė 21 vietą ir iškrito į žemesnį divizioną.

Lietuviai 
 Tomas Danilevičius, gynėjas 2013
 Linas Mėgelaitis, saugas 2016-2017

Šaltiniai

Nuorodos 
 
 SOCCERWAY

Latina calcio
Krakeniškių dvaras

Krakeniškių palivarkas () yra Rambyno regioniniame parke, prie Bardinų.

Krakeniškių valstybinis palivarkas prieš Antrąjį pasaulinį karą apėmė 60 ha ir specializavosi trimečių bei keturmečių žirgų auginime, ruošiant juos savarankiškam gyvenimui bandoje. Krakeniškių palivarkas buvo vienas iš valstybinio Naujosios Ragainės žirgų ūkio (Neuhof-Ragnit Remonteamt) padalinių. Kiti šio ūkio padaliniai vadinosi Klein-Neuhof, Paskalwen, Girschunen, Gudgallen, Bambe. Valstybinis Naujosios Ragainės žirgų ūkis buvo pats didžiausias iš penkių tokių ūkių Rytprūsiuose. Jie visi buvo pavaldūs Vokietijos Gynybos ministerijai. Ilgą laiką iki Antrojo pasaulinio karo Krakeniškių palivarko valdytojais buvo Vedlerių (Wedler) šeima. Palivarko įkūrimo data nežinoma.

Galerija

Šaltiniai 

Pagėgių rajono dvarai
Njardvikas

Njardvikas () – miestas pietvakarių Islandijoje, Sudurnese, Reikjaneso pusiasalyje. Skalaujamas Atlanto vandenyno. 4400 gyventojų (2009 m. duomenys). Išlikusi 1886 m. statyta akmeninė bažnyčia. Veikia vikingų muziejus.

Islandijos miestai
Aina Grikšaitė

Aina Grikšaitė (g. 1994 m. lapkričio 23 d. Švedijoje) – Lietuvos lengvaatletė, kuri specializuojasi trišuolio rungtyje.

Pasiekimai 

2017 m. LLAF taurės varžybose Kaune sportininkė nušoko 13,82 m – šis rezultatas vos aštuoniais centimetrais prastesnis nei 2018 m. Europos čempionato normatyvas. Tai buvo antras geriausias rezultatas Lietuvoje per visą istoriją.

Išnašos 

Lietuvos trišuolininkai
Östersunds FK

Östersunds FK – Švedijos futbolo klubas iš Estešundo. Žinomas kaip Östersunds Fotbollsklubb, supaprastintai Östersunds FK, Östersund arba ÖFK.

Istorija 
Klubas įkurtas 1996 m., kai susijungė trys miesto klubai ir išsikėlė tikslą siekti kartu kuo aukštesnių vietų. 

Ilgą laiką žaidė III (trečio) lygmens varžybose, kol 2013 m. debiutavo Superettan (antra pakopa).

Nuo 2016 m. žaidė Allsvenskan, aukščiausioje šalies lygoje. Debiutiniame sezone buvo aštunti, 2017 m. – penkti, 2018 m. – šešti, o vėliau tokių aukštumų pasiekti nebepavykdavo ir, galiausiai, 2021 m. liko paskutinėje vietoje (šešiolikti), bei iškrito iš aukščiausios lygos.

Spalvinė gama

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai
 Namuose komanda žaidžia raudona juoda apranga.
 marškinėliai su vertikaliais strypais, juodi šortai ir juodos kojinės.
 Svečiuose – balti marškinėliai, balti šortai ir baltos kojinės.

Pasiekimai 
 šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

|}
GE; grupių etapas.

Žaidėjai 
Atnaujinta: 2021 m. rugsėjo 2 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 allsvenskan.se (Klubo profilis)
 Facebook paskyra
 Twitter paskyra
 SOCCERWAY (Klubo profilis)
 FLASHCORE (Klubo profilis)
 SOFASCORE (Klubo profilis)
 Transfermarkt (Klubo profilis)
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);

Švedijos futbolo klubai
AFC Eskilstuna

AFC Eskilstuna – Švedijos futbolo klubas iš Eskilstiunos. Žinomas kaip Athletic Football Club Eskilstuna, paprasčiau - AFC Eskilstuna arba AFC.

Istorija 
Klubo logotipe yra nurodyta 2007 m. data, tačiau priešistorė būtų ilgesnė ir painesnė.

FC Café Opera
FC Café Opera buvo įkurtas 1991 m. iš Italijos kilusio restorano savininko Alessandro Catenacci, kuris futbolo klubą pavadino kaip ir savo restoraną. 

Savo dalyvavimą pradėjo aštuntojoje regioninėje lygoje ir greitai pakilo į aukštesnius lygmenis.

FC Väsby United 
Väsby United susiformavo 2005 m., kai susijungė du Stokholmo klubai FC Café Opera United ir Väsby IK FK.

AFC United
AFC United radosi, kai FC Väsby United pradėjo bendradarbiauti su Athletic FC 2012-ųjų metų pabaigoje.

AFC Eskilstuna 
2016 m. klubo vadovybė nusprendė iš Solno persikelti į Eskiltiūnos miesto, Tunavaleno stadioną. Klubas ruošėsi debiutuoti 2017 m. Allsvenskan, pasikeitė ne tik miestą, bet ir komandos pavadinimą. Debiutas buvo sunkus, per pirmus dvylika turų ši ekipa neiškovojo nei vienos pergalės ir buvo paskutinėje turnyrinės lentelės vietoje.

Pasiekimai

Sezonai 
 šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
 AFC Eskilstuna nuo 2017 m. sezono

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia balta žalia apranga. 

 Aprangų gamintojai – Puma.

Lietuviai 
 Saulius Širmelis, vyr. treneris, 2019 m.;
 Saulius Čekanavičius, vyr. trenerio asistentas, 2019 m.;

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 Transfermarkt
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);

Švedijos futbolo klubai
Ängelholms FF

Ängelholms FF – Švedijos futbolo klubas iš Engelholmo.

Istorija 
Dabartinis klubas įkurtas 1976 m. Ilgą laiką žaidė žemesniuose divizionuose. 

2008 m. klubas iškovojo aukščiausią poziciją per visą klubo istoriją, kai Superettan pirmenybėse užėmė 5 vietą. Dalyvavo atkintamosiose varžybose dėl patekimo į elitinę lygą, bet pralaimėjo 3-4 bendru rezultatu.

2016 m.  gruodžio 22 d. klubas paskelbė apie bankrotą. 

2017 m. sausio 17 d., pranešta, kad klubas išvengs bankroto.

Sezonai 

|}
 šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Stadionas 

Iki 2013 m. namų rungtynes žaidė Ängelholms IP stadione. Jis talpina 4000 žiūrovų. Ši arena neatitiko keliamų Superettan pirmenybėms reikalavimų, tačiau klubui buvo leista žaisti išimties tvarka. 

2014 m. buvo sugriežtinti reikalavimai Superettan lygos pirmenybėms, todėl klubas savo namų rungtynes buvo priverstas žaisti Olympia stadione, kaimyniniame Helsingborge. 

2014 m. birželio mėn. buvo paskelbta, kad klubas vėl gavo išimtį žaisti namų arenoje.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);

Ängelholms FF
IFK Värnamo

IFK Värnamo – Švedijos futbolo klubas iš Vernamu.

Istorija 
Klubas įkurtas 1912 m. Ypatingais laimėjimais negali pasigirti. Eilę metų balansuodavo tarp įvairių lygų.

Nuo 2001 m. sezono buvo trečios pakopos pirmenybėse, nuo 2011 m. kovojo dėl išlikimo Superettan.

2020 m.	tapo III pakopos (Pietūs) nugalėtojais ir pateko į Superettan.
	
2021 m. tapo Superettan nugalėtojais ir pateko į aukščiausią šalies lygą.

2022 m.	rungtyniaus Allsvenskan.

Sezonai 
 šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

|}

Spalvinė gama 
Mėlyna ir balta spalvos.

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia mėlyna balta apranga. 
 Svetur rungtyniauja raudona apranga.
 Vartininkai įprastai dėvi juodą aprangą.

 Aprangų gamintojai – Puma firma.

Žaidėjai 
Atnaujinta; 2022 m. kovo 8 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo sveitainė
 facebook paskyra
 svenskalag.se
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 Transfermarkt
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);

Švedijos futbolo klubai
Dalkurd FF

Burlengės „Dalkurd“ arba Dalkurd FF – Švedijos futbolo klubas iš Burlengės.

Istorija 
2004 m. klubą įkūrė imigrantai iš  Burlengės. 

Šis socialinis projektas greitai įgavo pagreitį ir iš žemesniųjų divizionų kildavo vis aukštyn, kol pasiekė antros pakopos pirmenybes.

2016 m. jose iškovojo aukštą 4 vietą. 2017 m. Superettan užėmė antrą vietą ir iškovojo teisę dalyvauti elito divizione.

2018 m. sezone rungtyniavo Allsvenskan (aukščiausioji lyga). Joje įsitvirtinti nepavyko ir po sezono buvo perkelti į žemesnį  divizioną.

Pasiekimai

Sezonai 

 šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Lietuviai 
 Sigitas Olberkis, gynėjas, 2022 m.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);

Dalkurd FF
Varbergs BoIS

Varbergs BoIS – Švedijos futbolo klubas iš Varbergo.

Istorija 
Klubo įkurtas 1925 m. Žaisdavo žemesniuose divizionuose, o nuo 2012 m. žaidė antros pakopos pirmenybėse.

2020 m. pateko į elito divizioną Allsvenskan.

Spalvinė gama 
 Tradicinės klubo spalvos – žalia ir juoda.

Apranga 
Sportinės aprangos pokyčiai
 Namuose žaidžia juoda žalia apranga.
 Marškinėliai tamsiai žali su juodomis vertikaliomis juostomis; šortai juodai, kojinės juodos.

Atsarginė apranga 
 Atsarginė apranga gali būti balta su juodais žymenimis.
 Ankstesniais metais būta oranžinės su juodais žymenimis.

Stadionas 
Påskbergsvallen, dėl rėmimo suračių dar žinoma Varberg Energi Arena pavadinimu yra Varberge, Švedijoje. 

Joje namų rungtynes žaidžia  Varbergs BoIS. Påskbergsvallen talpina 4 500 Žiūrovų.

Sezonai 
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Sudėtis 
Atnaujinta: 2021 m. rugsėjo 2 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 allsvenskan.se (Klubo profilis)
 Oficiali klubo svetainė
 Facebook paskyra
 Twitter paskyra
 Soccerway (Klubo profilis)
 Sofascore (Klubo profilis)
 Transfermarkt (Klubo profilis)
 RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai);
 RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrai);

Švedijos futbolo klubai
FK Lielupe

Lielupės FK "Lielupė" – Latvijos futbolo klubas iš Lielupės, Jūrmalos mikrorajono.

Istorija

Klubas įkurtas 2012 m. Lielupės mikrorajone, Jūrmalos mieste. Tuo metu žaisdavo 8x8 formato turnyruose.

2014
2014 m. vasario 5 d. pirmą kartą žaidė 11x11 formatu. 

Tais metais tapo LFF nariais, bei debiutavo Vidzemes reģiona 3.Līgas pirmenybėse. 

O taip pat dalyvavo ir Latvijos futbolo taurės turnyre, susitiko su “Kuldīgas NSS” ir pralaimėjo triuškinančiu rezultatu 0:9.

2015
2015 m. debiutavo Vidzemes reģiona 2.Līgā pirmenybėse. LFF taurės turnyrą pradėjo nuo 1/64 f., kur šventė pergalę 2:1, prieš Priekuli komandą. O antro etapo varžybose (1/32 f.) patyrė triuškinantį pralaimėjimą 0:7, kai teko pripažinti Pirmos lygos dalyvių Valmieras FK pranašumą.

2016
Žaidė Antroje lygoje, kur savo grupėje liko pasktutiniai- septinti. Žaidė papildomas rungtynes su kitos grupės 7 vietą užėmusia komanda ir pralaimėjo. Liko 14 vietoje. 
Iškopė Latvijos taurės turnyre iki 1/16 f.

2017
Dalyvauja Antros lygos pirmenybėse. 
LFF taurėje kovas pradėjo nuo 1/32 f. ir patyrė triuškinantį pralaimėjimą nuo pirmos lygos dalyvių FK Jēkabpils/JSC 1:8.

Spalvinė gama

Spalvos - raudona ir juoda. Raudoni marškinėliai, juodi šortai ir raudonos kojinės. Arba juodos aprangos su baltais žymenimis.

Sezonai

Latvijos varžybos 

|}
 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Sudėtis (2017)
Sudėtis: 2017 m. birželio 8 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 RSSSF (Čempionai ir sezonai)
 RSSSf (Taurių laimėtojai)
 Oficiali klubo svetainė

Lielupe
SK Cēsis

Cėsių SK –  Latvijos futbolo klubas iš Cėsių.

Istorija

Sporto Klubas įkurtas 2009 m. Labiau žinomas dėl vyrų ir moterų krepšinio, bei rankinio komandų. Futbole klubas nepuoselėja ambicingų planų, dalyvauja Antros lygos, Vidzemės regiono pirmenybėse. Šiuo metu vyksta miesto stadiono rekonstrukcijos darbai ir tik po to planuojama, kad klubas siektų aukštesnių tikslų.

2016
Suburta futbolo ekipa. Debiutavo Antrojoje lygoje.
Vidzemėje savo grupėje užėmė pirmąją vietą.  

Su geriausiomis kitų regionų komandomis dalyvavo finaliniame etape, kur nusileido tik čempionais tapusiai Grobiņas SC.  Tarp visų Antros lygos komandų buvo antri. 

Finalo rungtynių ataskaita:

2017
Dalyvavo Antros lygos pirmenybėse. Jose nugalėjo ir pateko į atkrintamąsias varžybas. B grupėje liko antri ir į finalą nepateko.

 Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

Spalvinė gama

Spalvos - raudona (vyšninė) ir balta. Raudoni (vyšniniai) marškinėliai, šortai ir raudonos kojinės.

Arba balti marškinėliai, mėlynos kojinės ir šortai.

Sudėtis (2017)
Sudėtis: 2017 m. lapkričio 13 d. Pilna sudėtis (LFF puslapyje):

Šaltiniai

Nuorodos 
 facebook paskyra
 RSSSF (Čempionai ir sezonai)
 RSSSf (Taurių laimėtojai)

Cēsis
Reidarfjorduras

Reidarfjorduras () – miestas rytų Islandijoje, Austurlande. 1188 gyventojai (2016 m. duomenys). Priklauso Fjardabigdo savivaldybei.

Gyvenvietė įsikūrusi to paties pavadinimo fjordo papėdėje. Reidarfjorduras apsuptas kalnų. Didžiausias – 972 m aukščio. Nuo XX a. pr. buvo svarbus žvejybos ir prekybos jūrų uostas. Reidarfjorduras yra strateginėje vietoje. Antrojo pasaulinio karo metu buvo svarbus sąjungininkų uostas. Senoje kareivinėje veikia karo muziejus.

Islandijos miestai
Uolinis kuoduotasis pingvinas

{{Taxobox_paveiksliukas | image = [[Vaizdas:Eudyptes chrysocome.jpg|260px| )]] | caption = Uolinis kuoduotasis pingvinas (Malvinų salos)}}

Uolinis kuoduotasis pingvinas (Eudyptes chrysocome) – pingvinų (Sphenisciformes'') būrio neskraidantis paukštis.

Paplitimas 
 Populiacijoje yra 2 500 000 individų 
. Uolinio kuoduotojo pingvino kolonijos paplitusios:
  Pietų Amerikoje ir pietų  Atlanto vandenyne –  Folklando, Tristano da Kunja grupės, salose,  Argentinoje ir  Čilėje.
  Indijos vandenyno pietuose:  Kergeleno ir Krozės salose
  Pietų vandenyne:  Herdo, Makdonaldo ir  Kempbelo salose.
  Ramiojo vandenyno pietinėje dalyje:  Makvorio,  Antipodų ir  Oklendo salose.

Išvaizda 

Kūnas kresnas ir aptakus, 55 cm ilgio. Sveria apie 2,5 kg, tačiau spalio – balandžio mėnesiais svoris gali siekti 4 kg.  Plunksnos 2,9 cm ilgio, neperšlampančios. Sparnų plunksnos panašios į žvynus. Virš akių auga geltonų plunksnų kuokštai. Viršugalvyje – juodų plunksnų kuokštai. Galva ir nugara – juodos, o pilvas baltas. Akys mažos, rainelė raudona. Snapas storas, nuo rožinės iki raudonai oranžinės spalvos. Sparnai standūs ir plokšti, forma primena plaukmenis. Kojos trumpos ir storos. Pėdų viršus rožinis, padai – juodi. Pirštus jungia plaukiamoji plėvė.

Biologija 
Gyvena gausiose kolonijose – virš 100 tūkstančių lizdų. Kartos trukmė 11,5 m. Agresyvūs  savo gentainių ir net didesnių gyvūnų atžvilgiu. Triukšmingi. Balsas primena garsų verksmą. Ilsėdamiesi galvą pakiša po sparnu.

Jūroje praleidžia 3-5 mėnesius. Gali panerti į 100 metrų gylį, plaukia 40 km/h greičiu. Medžioja grupėmis. Minta kriliumi ir kitais vėžiagyviais, kalmarais.

Į sausumą patinai grįžta anksčiau už pateles. Paukščių tuoktuvės prasideda spalį. Monogamai. Kiekvienais metais peri tame pačiame lizde. Lizdai ant stačių uolų. 1 kvadratiniame metre yra 1 -5 lizdai. Dėtyje du kiaušiniai: pirmasis sveria 80 g, o antrasis – 110 g.  . Išgyvena tik didesnio kiaušinio jauniklis. Peri abu tėvai, 32-34 dienas. Po 25 dienų jaunikliai būriuojasi ir laukia, kol tėvai atneš jiems maisto.

Apsauga 
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis uolinio kuoduotojo pingvino yra pažeidžiama rūšis . Populiacijos mažėjimo priežąstys: globalinis atšilimas, vandenynų tarša naftos produktais. Viena iš apsaugos priemonių – žūklės ribojimas.

Šaltiniai 

Pingvinai
FK Parabelis

Kauno rajono FK „Parabelis“ – Lietuvos futbolo klubas iš Garliavos.

Istorija 

VšĮ Laisvalaikio centras įkurtas 2012 metais liepos 17  d., Kauno rajono mieste Garliavoje. Jų veikla yra sporto, turizmo, kultūros pažinimas, renginių ir kelionių organizavimas. 2014 m. LC „Partizanas“ dalyvaudavo įvairiuose turnyruose (kurių formatas 5x5, 7x7 – mini futbolo turnyrai) ir žaisdavo draugiškas rungtynes.  

2017 m. LC komanda pasivadino FK „Parabeliu“ ir dalyvavo III lygos, Kauno zonos pirmenybėse. Debiutavo futbole 11x11.

Sezonai 

|}

Šaltiniai

Nuorodos 

 Facebook paskyra: FK Parabelis

Parabelis
Kauno futbolas
Kanklės (kino teatras)

Kino teatras „Kanklės“ (buvęs „Kapitol“) – kino teatras Kaune, Laisvės al. 36. Tarpukaryje vadinosi „Kapitol“, sovietmečiu ir naujaisias laikais - „Kanklės“. Šiuo metu neveikia, jo pastate įsikūrusi to paties pavadinimo laisvalaikio įstaiga – baras „Kanklės“.

Istorija 

Kino teatro „Kanklės“ ištakos - 1931 m. pradžia, kai atsargos pulkininkas gydytojas Pranas Sližys pastatė ir atidarė kino teatrą „Kapitol“. P. Sližys, pats nenusimanydamas apie kinematografijos verslą, pasamdė šiam verslui plėtoti apsukrų estų verslininką, turėjusį Kaune kino filmų nuomojimo kontorą. Kino teatras „Kapitol“ netrukus suklestėjo - tapo vienas lankomiausių kino teatrų (po „Forum“) Kaune.

1933 m., nepaisant pasaulį krečiančios krizės, Kauno kino teatruose apsilankė 757 tūkst. žmonių, t. y. kiekvienas laikinosios sostinės gyventojas septynis kartus per metus žiūrėjo kino filmus. Sunkmečiu antrasis pagal lankomumą, 139 tūkst. žiūrovų, buvo „Kapitol“ („Kanklės“). Krizės metais šį kino teatrą gelbėjo grožis. Mat 1933 m. vasarį vykusiame kino teatrų tarnautojų pobūvyje, kuris buvo filmuojamas visą naktį, išrinkta gražiausia Kauno kino teatrų tarnautoja. Ja tapo 27-erių kino teatro „Kapitol“ kasininkė Elena Matulevičiūtė (ji dirbo kasininke iki pat 1940 m.), o mis rinkimai buvo rodomi visuose kino teatruose prieš seansą.

Atgimimo metais kino teatro veikla nutrūko. Kino teatras privatizuotas 2002 m.  Apleista kultūros įstaiga parduota už dvigubai mažesnę sumą, nei buvo prašoma pirmajame aukcione.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Kodėl Laisvės alėjoje neliko nė vieno veikiančio kino teatro
 Tarpukario Kauno kino teatrai

Kauno kino teatrai
2015 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas

2015 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas – 15-as tarptautinis lengvosios atletikos čempionatas, kuriame rungtyniavo sportininkai iš nacionalinių IAAF federacijų. Čempionatas vyko Kinijos sostinėje Pekine, 2015 m. rugpjūčio 22 d. – rugpjūčio 30 d.

Miestai kandidatai 

Paskutinę paraiškų pateikimo dieną 2010 m. kovo 15 d. kandidatais buvo trys miestai  – Pekinas, Londonas ir Chožuvas. Londonas atsisakė ketinimų surengti 2015 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatą todėl, kad ateityje išsinuomosiantys futbolo klubai Londono olimpiniame stadione planavo pašalinti bėgimo takelį. Po to buvo nuspręsta, kad Londonas varžysis dėl teisės surenti 2017 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatą. Galiausiai Londonui ir atiteko teisė surengti pastarąjį renginį. 2010 m. lapkričio 20 d. Monake susirinkę Tarptautinės lengvosios atletikos federacijos (IAAF) valdybos nariai suteikė teises rengti varžybas Pekinui.

Išnašos 

Pasaulio lengvosios atletikos čempionatai
2015 sporte
Pekino sportas
Kultūrinis turizmas

Kultūrinis turizmas – tiek vietinės, tiek užsienio kultūros pažinimas plačiąja prasme. Tokio pobūdžio turizmas apima kultūros paveldo objektų, muziejų, ir meno įstaigų lankymą, dalyvavimą renginiuose, šventėse, specialiuose turistams skirtuose renginiuose, folkloro vakaruose, kulinarinio paveldo degustacijose. 

Pavyzdžiui, Trakuose vykstančioje tradicinėje „Viduramžių šventėje“ mokoma senųjų liaudies amatų, galima pažiūrėti viduramžių riterių kovų. Kernavės kultūrinio rezervate vyksta tarptautinis eksperimentinės archeologijos festivalis „Gyvosios archeologijos dienos Kernavėje“, kurio metu galima paragauti viduramžių maisto. Kulionyse (Molėtų raj.) romuviai kasmet rengia Jorės šventę. Festivalis „Mėnuo Juodaragis“ sutraukia šiuolaikinės Baltų kultūros atstovus.

Turizmas
Kultūra
Mykolas Vielhorskis (1805)

Mykolas Vielhorskis (, ; 1755 m., Horochivas − 1805 m., Viena) − kunigaikštis, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės generolas - leitenantas (1792), 1794 m. sukilimo dalyvis.

Kilmė 

Mykolas Vielhorskis gimė 1755 m. Horochive, Podolės apskrityje, kunigaikščių Mykolo Vielhorskio ir jo žmonos Elžbietos Oginskos šeimoje. Kilęs iš kunigaikščių, lot. "Hrabia" Vielhorskių giminės.

Tarnyba kariuomenėje 

Karinę tarnybą pradėjo kaip karininkas Austrijos kariuomenėje. Jo pulko draugas buvo kunigaikštis Juzefas Poniatovskis.

Mykolas Vielhorskis buvo Austrijos-Turkijos (1787—1791) karo dalyvis. Mūšyje netoli Šabaco tvirtovės buvo sužeistas.  
Vėliau kartu su Juzefu Poniatovskiu grįžo į tėvynę ir įstojo į Lenkijos karalystės kariuomenę. Kaip žinia, Abiejų Tautų Respublikos sudėtyje buvusių Lenkijos karalystės ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės buvo atskiros. 

Pradėjęs karinę tarnybą Mykolas Vielhorskis buvo paskirtas 2-osios Voluinės divizijos pulkininku. 

1792 metais Mykolas Vielhorskis kaip minėtos divizijos vadas dalyvavo Abiejų Tautų Respublikos ir Rusijos imperijos (1792 m.) kare.  Tų pačių metų birželio 14 d. Voluinėje patyrė pralaimėjimą Boruškovičių mūšyje. 

Mykolas Vielhorskis buvo Abiejų Tautų Respublikos karaliaus Juzefo Poniatovskio dešinioji ranka. Pasižymėjo Zelencų mūšyje. Tačiau buvo apkaltintas, kad mūšio metu su  ilgamečiu bičiuliu Juzefu Poniatovskiu kalbėjo tarpusavy vokiškai. Po Abiejų Tautų Respublikos karaliaus prisijungimo prie Targovicos konfederacijos Vielhorskis atsistatydino ir išvyko į užsienį.

Dalyvavimas 1794 m. sukilime 
1794 m. gegužę Mykolas Vielhorskis grįžo į Abiejų Tautų Respubliką ir aktyviai dalyvavo Kosciuškos sukilime. 1794 m. Mykolas Vielhorskis buvo paskirtas Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sukilėlių kariuomenės vadu. 
Po Vilniaus kapituliacijos atsistatydino. 

Mykolas Vielhorskis kartu su generolu Juzefo Poniatovskiu, Stanislovu Mokronovskiu ir Eustachijumi Sanguška sudarė atskirą frakciją kariuomenėje. 

Visą gyvenimą kentėjo nuo sužalojimų komplikacijų, patirtų mūšyje prie Šabaco 1788 metais.

1792 m. metais Mykolas Vielhorskis buvo apdovanotas „Virtuti Militari“ ordinu.

Mykolas Vielhorskis mirė 1805 m. Vienoje.

Šeima 
Mykolas Vielhorskis buvo vedęs du kartus. Pirmoji žmona - Selina Pževska, su ja susilaukį trejų vaikų (Mykolo, Juzefo ir Michalinos). 1798 m. metais vedė antrą kartą Aleksandrą Kurdvanovską (1783−1849), Abiejų Tautų Respublikos didžiojo prievaizos Jano Plasido Kurdvanovskio (1746 - 1824) ir Rozalijos Chumbelinos Potockos  dukterį, su kuria turėjo sūnų Aleksandrą Gustavą (1798−1874).

Literatūra 
 H. P Kosk Generalicja polska t. 2 Oficyna wydawnicza «Ajaks» Pruszków 2001.

Nuorodos 
Lenkijos bajorai
1794 m. sukilimo generolai leitenantai
Eesti Meedia

„Eesti Meedia“ – Estijos žiniasklaidos bendrovė.

Prekės ženklai 

Lietuvoje „Eesti Media“ įmonių grupei priklauso naujienų portalas 15min.lt, „BNS“ bei skelbimų portalai autoplius.lt, skelbiu.lt, aruodas.lt ir kt. Anksčiau priklausė „Žurnalų leidybos grupė“. Tarp „Eesti Meedia“ grupės įmonių yra dienraščiai, TV kanalai, radijo stotys, regioniniai laikraščiai, skelbimų portalai Estijoje ir naujienų portalai Latvijoje.

Šaltiniai 

Estijos įmonės
Žiniasklaidos organizacijos
Giedraičių Graužinių koplyčia

Graužinių koplyčia–mauzoliejus – Graužinių šeimos mauzoliejinė koplyčia, stovinti Giedraičių miestelio (Molėtų raj.) kapinėse. Šalia koplyčios pastatyti du paminkliniai akmenys Graužiniams.

Graužiniai 

Graužiniai įkūrė Martyniškių dvarą. Kazimieras Graužinis (?–1911) ir Regina Lukoševičiūtė-Graužinienė – žemdirbiai ūkininkai, Martyniškių dvaro savininkai. Jų 9 vaikai:

 Kazimieras Graužinis (1898–1962)  – kariškis, teisininkas, diplomatas, emigrantas Urugvajuje; paveldėjo tėvų dvarą Martyniškiuose, kur paskutinį kartą lankėsi 1939 m. (antkapinis paminklas prie koplyčios),
 Klemensas Graužinis (1890–1939)   – dvarininkas, Ketvirtojo Seimo narys (palaidotas Kurkliuose), 
 Aldona Jadvyga Graužinytė-Venckūnienė,
 Domicelė Graužinytė–Palevičienė (1883–1928) – knygnešė, visuomenininkė, tremtinė (paminklas prie koplyčios),
 Elena Graužinytė-Motiejūnienė (1896–1976) – kariškio Jono Motiejūno-Valevičiaus (1893–1959) žmona, 
 Emilija Graužinytė – neįgalioji, 
 Marija Graužinytė – dvarininkė,
 Ona Graužinytė-Petronienė – dvarininkė, 
 Veronika Graužinytė-Šakėnienė.

Šaltiniai 

Molėtų rajono koplyčios
Giedraičiai
Teistinis satanizmas

Teistinis satanizmas (dar vadinamas dvasiniu arba tradiciniu) – bendras terminas, kuris reiškia velnio arba Šėtono išpažinimą kaip realiai egzistuojančio asmens, su kuriuo galima užmegzti ryšį garbinimo, apeigų metu.

Tikėjimas 

Priešingai nei LaVey satanizmas, kurį sukūrė Anton Szandor LaVey 1966 m., šiame tikėjime Šėtonas yra reali būtybė. Pasak LaVey, jis yra individualizmo simbolis. Teistinis satanizmas akcentuoja Šėtono garbinimą. Taip pat tikima magija, užsiimama įvairiais ritualais.

Nuorodos 

 Oficiali Šėtono Bažnyčios svetainė
 Religinės tolerancijos tinklalapis apie Šėtono Bažnyčią
 Satanistų bendruomenės forumas 
 Satanizmo filosofija, apibūdinimas ir pateisinimas
 Šėtono šventykla (oficiali svetainė)
 Satanizmas DMOZ 

Naujieji religiniai judėjimai
Satanizmas
Multikino Ozas

Multikino Ozas – kino teatras, veikiantis Vilniuje, prekybos ir pramogų centre „Ozas“, Ozo g. 18. Kino teatras atsidarė 2010 m. spalį ir šiuo metu yra naujausias Lietuvoje veikiantis tokio pobūdžio teatras.

„Multikino Ozas“ priklauso įmonei UAB „Multikino Lietuva“, kurios savininkas – Lenkijos kino centrų operatorius „Multikino S. A.“ Kino centrų pavadinimu Multikino yra 33, dauguma Lenkijoje, vienas Latvijoje ir vienas Lietuvoje.

Šiame kino teatre įdiegta aukštos kokybės audio ir kino projekcinė įranga, pats teatras talpina 1600 žiūrovų, tarp jų ir neįgaliuosius, kuriems įrengtos atskiros vietos.

„Multikino Ozas“ rodo įvairių žanrų filmus, dažniausiai populiariuosius, komercinio pobūdžio.

2015 m. kino teatras buvo apkaltintas tuo, jog su konkurentais derino kino bilietų kainas rinkoje, vengdavo vartotojams palankių akcijų. Pripažinusi kaltę įmonė buvo atleista nuo 99,2 tūkst. eurų baudos.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficialus „Multikino Ozas“ tinklapis
 Įmonė UAB „Multikino Lietuva“

Vilniaus kino teatrai
Juzefas Vodzickis

Juzefas Vodzickis ( (* apie 1750 m. Granovas, Didžiosios lenkijos vaivadija, Lenkija − † 1794) − Lenkijos armijos generolas-majoras, T. Kosciuškos sukilimo aktyvus dalyvis.

Biografija 

Kilo iš Lenkijos bajorų Vodzickių giminės, herbo „Leliva“ savininkas. 

1770−1776 tarnavo Saksonijos armijoje. Tarnaudamas pasiekė poručiko laipsnį. Po to įstojo į Lenkijos armiją, kur brigadininko titule tęsė tarnybą kadetų korpuse, Varšuvoje. 

Paaukštintas iki generolo-adjutanto laipsnio buvo karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio palydoje. 

1782 metais paskirtas Lekijos Karūnos pėstininkų pulko vadu. 1788 metais apdovanotas Švento Stanislovo ordinu. 

Nuo 1790 − generolo laipsnyje. 

ATR-Rusijos karo (1792) m. dalyvis. 

Karinės kampanijos Lietuvoje metu vadovavo karališkam pėstininkų pulkui, susidedančiam iš 2 batalionų (400 durtuvų). 

Po Targovicos konfederacijos šalininkų pergalės, palaikomos Rusijos ir Prūsijos karių, kuri privedė prie 1791 metų gegužės 3 d. konstitucijos ir visų reformų panaikinimo, priimtų Ketverių metų 1788−1792 m. seime generolas Vodzickis liko tarnauti kaip neoficialus divizijos ir garnizono vadas, Krokuvoje. 

Jis aktyviai dalyvavo pasiruošiant sukilimui 1794 m. kovo 24 d. 1794 m. Lenkijos kariai vadovaujami generolo Vodzickio buvo išstatyti Krokuvos turgaus aikštėje. Apie pietus prieš karius pasirodė T. Kosciuška, kurį sveikino minios žmonių. Kartu su kariais generolas davė priesaiką ištikimybei Kosciuškai, kaip vyriausiam sukilusių ginkluotų pajėgų vadui.

Vodzickio pėstininkų pulkas dalyvavo lenkų mūšiuose su rusų kariais. 

1794 m. balandžio 4 d. netoli Raslavicės kaimo, Mažosios Lenkijos vaivadijoje jis vadovavo savo pulkui garsiame Raslavicės mūšyje.  

Juzefas Vodzickis buvo užmuštas Ššekocinų mūšio metu patrankos sviediniu. 

Buvo palaidotas kapucinų bažnyčioje, Krokuvoje.

Nuorodos 
 Krzysztof Bauer, Wojsko koronne powstania kościuszkowskiego, Warszawa WMON 1981, ISBN 83-11-06605-1
 H. P. Kosk Generalicja polska t. 2 wyd.: Oficyna Wydawnicza «Ajaks» Pruszków 2001

Lenkijos bajorai
1794 m. sukilimo generolai
ATR generolai adjutantai
ATR brigadininkai
ATR generolai majorai
AD Alcorcón

AD Alcorcón – Ispanijos futbolo klubas iš Alkorkono, miesto vidurio Ispanijoje, faktiškai pietvakarinio Madrido priemiesčio.

Istorija 

1971 m. klubą įkūrė Dionisio Muñoz Jerez. Eilę metų žaidė žemesniuosiuose divizionuose. 

Nuo 2010–2011 m. sezono rungtyniavo Segunda División. 2019–2020 m. sezone užėmė dešimtą vietą, o 2020–2021 m. buvo septyniolikti.

2021–2022 m. sezone liko paskutiniai, dvidešimt antroje vietoje, ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.

Sezonai 

|}

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia geltona apranga su mėlynais žymenimis.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali svetainė:
 Facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Ispanijos futbolo klubai
CF Reus Deportiu

CF Reus Deportiu – Ispanijos futbolo klubas iš Reuso miesto, esančio Katalonijoje.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1909 m. Ilgą laiką žaidė regioninėse pirmenybėse. 

1951 m. Reus Deportiu buvo pertvarkytas į du nepriklausomus subjektus: CF Reus Deportiu, visiškai atsidavusį futbolui, ir Reus Deportiu, remiantį kitas sporto šakas.

2015 m. klubas pateko į 2015–2016 m. Karaliaus taurės turnyro aštuntfinalį, kuriame pralaimėjo Madrido „Atlético“. Tą sezoną klubas pateko į atkrintamąsias varžybas, kai tapo Segunda División B, trečiosios grupės nugalėtojais. Pirmajame etape Reusas išvykoje 3:0 įveikė „Racing de Santander“. 2016 m. gegužės 29 d. namuose pasiekė pergalę rezultatu 1;0 ir po sezono buvo perkelti į Segunda División.

2016–2017 m. debiutavo Segunda División. Joje užėmė vienuoliktą vietą. 2017–2018 m. – keturioliktą.

2018–2019 m. rungtyniavo Segunda División. 2019 m. sausio 18 d. „Liga de Fútbol Profesional“ sustabdė „Reus“ teises toliau dalyvauti varžybose, o po dešimties dienų klubas buvo pašalintas iš varžybų trejiems metams. Klubui skirta 250 000 eurų bauda dėl žaidėjų atlyginimų nemokėjimo.

2019 m. liepos mėn. dėl tos pačios priežasties CF Reus Desportiu buvo pašalinti ir iš Segunda División B ir iškrito į Tercera División. Rugsėjo mėn. klubas pašalintas ir iš šio diviziono, nes neatvyko į pirmąsias dvi sezono rungtynes.

Vėliau buvo nuspręsta, kad klubas negali žaisti trijose Katalonijos regioninėse lygose, kol nebus padengtos skolos.

2019 m. spalį Sporto arbitražo teismas nurodė grąžinti Reus Desportiu į Segunda B, bet šis sprendimas negalėjo būti įgyvendintas.

2020 m. spalio 20 d. Reus Desportiu buvo likviduotas teisme, klubo savininkams nepateikus plano, kaip sumokėti skolas, kurių suma siekia daugiau nei 9 mln eurų.

Pasiekimai 
 Segunda División
 Vienuoliktoji vieta: 2016–2017 m. (aukščiausias pasiekimas per visą klubo istoriją)

Sezonai 

|}Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.

Išnašos

Nuorodos 
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Globalsportsarchive

Reus Deportiu
Boeing 777X

Boeing 777X – dviejų variklių, plataus fuzeliažo komercinis reaktyvinis lėktuvas, gaminamas kompanijos Boeing. Tai yra naujausia Boeing 777 versija. Naujoji serija turi du variantus – 777-8 ir 777-9. Šie modeliai turi atnaujintus variklius, naujus kompozicinius sparnus ir technologijos iš Boeing 787 modelio. Šis modelis konkuruos su Prancūzijos Airbus A350, o pirmieji reguliarūs skrydžiai numatomi 2024 m.

Pirmąjį bandomąjį skrydį orlaivis atliko 2020 m. sausio 25 d. Antrasis prototipas bandomąjį skrydį atliko 2020 m. balandžio 30 d.

Techniniai duomenys

Šaltiniai 

Boeing oro laineriai
Federico Bernardeschi

Federikas Bernardeskis (g. 1994 m. vasario 16 d.) profesionalus Italijos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje Italijos rinktinėje ir Toronto FC klube. F. Bernardeschi profesionalaus futbolininko karjerą pradėjo 2013 m. prisijungęs prie Fiorentina klubo. Metus praleido paskolintas Crotone komandai.

Nuo 2016 m. italas atstovauja savo šalies rinktinei ir yra dalyvavęs XV Europos futbolo čempionate.

2017 m. liepos 24 d. italas prisijungė prie Juventus klubo, pasirašęs 40 milijonų eurų vertės 5 metų sutartį.

2022 m. liepos 15 d. Federikas perėjo į Kanados klubą Toronto FC.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Karjera klube

Karjera rinktinėje

Laimėjimai 
Juventus
Serie A: 2017–18, 2018–19, 2019–20
Coppa Italia: 2017–18, 2020–21
Supercoppa Italiana: 2018, 2020

Italija
 Europos futbolo čempionatas – 1 vieta: 2021 m.

Nuorodos 
footballdatabase.eu
soccerway.com
national-football-teams.com
transfermarkt.com

Šaltiniai 

Bernardeschi, Federico
Mikalojus Sapiega (1644)

Mikalojus Pijus Sapiega  (apie 1581 m. − 1644 m. kovo 14 d.) − LDK valstybinis veikėjas, karaliaus rūmininkas (1616), Lietuvos didysis vėliavininkas (1627−1638), Minsko (1638) ir Bresto vaivada (1638−1642), Vilniaus kaštelionas (1642−1644).

Jam priklausė Kodenis (ten pastatė bažnyčią ir ligoninę), Višnica, Zaozerje ir Mstižas.

Biografija 
Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Polocko vaivados Mikalojaus Sapiegos (1545−1599) antrasis sūnus nuo santuokos su kunigaikštyte Ana Andrejevna Višniovecka (m. apie 1595).

Jaunystėje kartu su broliu Kristupu sapiega daug keliavo po Vakarų Europą, mokėsi jėzuitų kolegiume, Braneve (Bransburge), po to universitetuose Vienoje, Trire, Maince (1608), Paryžiuje (1609−1610) ir Madride (1611). Taip pat broliai aplankė Romą (1612) ir Maltos salą (1613). 1613 metų spalį Mikalojus ir Kristupas Sapiegos grįžo į tėvynę.  

Grįžę iš užsienio namo Mikalojus Sapiega pabandė pradėti politinę karjerą, kuri, nežiurint į giminaičio, Lietuvos didžiojo Leono Sapiegos palaikymą, iš  pradžių nepavyko. 1621 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą, 1622 metais tapo Lietuvos tribumolo deputatu. 

1625−1627 metais Mikalojus Sapiega vėl buvo užsienyje, daugiausiai Italijoje. 1627 metais grįžęs namo gavo Lietuvos didžiojo vėliavininko pareigybę. 

1632 metais Lietuvos didysis vėliavininkas Mikalojus Sapiega dalyvavo Lenkijos karaliaus Zigmanto II Vazos laidotuvėse. 1634 metais Lietuvos tribunolo maršalkos pareigose sutiko karalių Vladislovą ir karalaitį Joną Kazimierą, gįžtančius iš Smolensko kampanijos. 1637 ir 1638 metais buvo renkamas pasiuntiniu į seimą.  

1638 metų liepą Mikalojus Sapiega gavo Minsko vaivados pareigybę, o tų pačių mtų lapkritį tapo Bresto vaivada. 1642 metais Lenkijos karalius Vladislovas Vaza, kad sustiprinti Sapiegų pozicijas Lietuvoje, Mikalojų Sapiega paskyrė Vilniaus kaštelionu.

Šeima 
Buvo vedęs du kartus. 1616 metais pirma santuoka buvo su Jadvyga Ana Vaina (m. 1642), nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus ir tris dukteris: 

 Kazimieras Melchiadas (1625−1654), karaliaus rūmininkas (1647), Žiežmarių seniūnas 
 Jonas Ferdinandas (1629−1659), Lietuvos didysis taurininkas 
 Alšiė, Belzo pakamario Juozapo Karpio žmona 
 Terezė, 1-mas vyras karaliaus pulkininkas ir Žiežmarių seniūnas Felicijonas Tiškevičius, 2-ras vyras Mstislavlio kaštelionas, kunigaikštis Antonijus Druckis-Sakalinskis 
 Jana Petronėlė, Bresto vaivados Stepono Kurčo žmona. 

1643 metais antrą kartą vedė Elžbietą Prisinovską (m. po 1648), nuo sanntuokos su kuria vaikų neturėjo.

Literatūra 
 Грыцкевіч А. Сапегі // Вялікае Княства Літоўскае. Энцыклапедыя у 3 т. − Мн.: БелЭн, 2005. − Т. 2: Кадэцкі корпус − Яцкевіч. − С. 548. − 788 с. − ISBN 985-11-0378-0.

Nuorodos 
 Sapiegų giminės genealogija

Mikalojus
Lietuvos didieji vėliavininkai
Minsko vaivados
Bresto vaivados
Vilniaus kaštelionai
Vytautas Šatas

Antanas Vytautas Šatas (g. 1935 m. rugsėjo 9 d. Motiejūnuose, Krinčino valsčiuje – 2018 m. lapkričio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas tapytojas. Palaidotas Utenos senosiose kapinėse prie Kristaus Žengimo į dangų bažnyčios.

Biografija 

Mokėsi Gulbinėnų pradžios mokykloje, Vabalninko ir Pasvalio gimnazijose. 1957 m.
išvažiavo mokytis į Kauno vidurinę meno mokyklą. Ją baigęs, 1960–1966 m. studijavo ir baigė Valstybinio dailės instituto Tapybos fakultetą. 

Dailės parodose dalyvavo nuo 1967 m. Surengė per 20 personalinių parodų Lietuvoje, Lenkijoje, Vokietijoje. 
Nuo 1970 m. buvo Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba 

Jaunystėje V. Šato kūrybą veikė Jono Šileikos, Petro Kalpoko paveikslai,  Česlovo Kontrimo palikimas. Jo prisiminimuose gyvos Antano Gudaičio, Vincento Gečo, Vytauto Mackevičiaus mintys apie meną, kurios padėjo surasti savo po­žiūrį į tapybą.

Dailininko darbai išsiskiria spalvų ir nuotaikos vientisumu. Nutapė Vilniaus architektūros, senojo kaimo (Gulbinėnų apylinkių peizažai, paveikslas „Tėvo obelis”), jūros vaizdų. Kai kuriuose darbuose tolstama nuo materialios tikrovės, pasiduodama improvizacijai (abstraktus „Veidas“, žaismingas ir spalvingas ciklas „Dievu­kai“). V. Šato darbuose svarbus Vilniaus senamiestis – dažname paveiksle įžiūrimi sostinės bažnyčių bokštai, siauros gatvelės, kiti miesto fragmentai („Šv. Onos bažnyčia”, „Vilniaus senamiestis”). Lietuvos dailės muziejuje saugomi „Kaimelis“ (1965), „Vilniaus kiemas“ (1966).

Be tapybos, sukūrė ekslibrisų, grafikos darbų, monumentaliųjų dekoratyvinių pano, piešinių („Slaptųjų piešėjų draugijos“ narys). Dailininką traukė ir satyrinis žanras: karikatūrų, šaržų, iliustracijų išspausdinta leidiniuose „Pergalė“, „Švyturys“, „Nemunas“, „Ekrano naujienos“, „Jaunimo gretos“, „Gimtasis kraštas“,  „Literatūra ir menas“, „Kauno tiesa“ ir kt. Kūrė eiles.

Bibliogafija 

 Kaštonų lietus: poezijos almanachas. Vilniaus menininkų „Plekšnės“ klubas, 2003-2003. - 175, [1] p. ISBN 9986-9176-7-0
 Parkų užrašai. E. André klubas Lietuvoje. 2013 - 171, [1] p. ISBN 978-609-95221-5-9
 Vytautas Šatas. Su naginėmis prie molberto.  „Šiaurietiški atsivėrimai“. 2007, Nr. 2 (23), 40 p.

Nuorodos 

 Per tapybos dirvonus su dailininku Vytautu Šatu
 Tarp Užupio ir Gulbinėnų

Lietuvos tapytojai
Barbora (įmonė)

Barbora – maisto ir kasdienio vartojimo prekių elektroninė parduotuvė, „Maxima Grupės“ padalinys.

Barbora teikia paslaugas Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Rygoje, Trakuose ir pastaruosiuose rajonuose. Anksčiau „Maximos“ klientus aptarnavo „E-Maxima“ Lietuvos ir Latvijos sostinėse.

Istorija 

2017 m. „Maxima Grupė“ įsigijo 100 % UAB „Radas“ akcijų. „Radas“ valdė 100 % UAB „Barbora“ akcijų. Už 1,4 mln. eurų bendrovės akcijas pardavė Nerijaus Numavičiaus kontroliuojama UAB „Tema Holdings“ ir Igno Staškevičiaus kontroliuojama UAB „Kalpa“. Akcininkams atitinkamai priklausė 95 % ir 5 % perleistų akcijų.

Šaltiniai 

Lietuvos prekybos įmonės
Bernardo Silva

Bernardas Silva (, g. 1994 m. rugpjūčio 10 d. Lisabonoje) – portugalų futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje Premier League klube Manchester City FC bei Portugalijos rinktinėje.

Tarptautinė karjera 
2013 m., UEFA Europos iki 19 m. čempionate atstovavo Portugalijos rinktinę. 2015 m. kovo 31 d. debiutavo Portugalijos rinktinėje, draugiškose rungtynėse, prieš Žaliojo Kyšulio rinktinę.

2015 m. birželio 27 d., UEFA Europos iki 21 m. čempionate, atstovaujant Portugalijos U-21, pelnė savo pirmąjį įvartį rungtynėse prieš Vokietijos bendraamžius.

2017 m. FIFA konfederacijų taurės metu, žaidžiant prieš Naujosios Zelandijos rinktinę, 37-tą rungtynių minutę, pelnė įvartį.

2019 m. lapkričio 14 d. pelnė įvartį į Lietuvos rinktinės vartus. Portugalijoje vykusiose rungtynėse dominavo šeimininkai, kurie nugalėjo rezultatu 6-0. Po Bernardo smūgio rezultatas tapo 5-0.

Pasiekimai

Klubiniai 
Benfica
 Primeira Liga: 2013–2014 m. sezonas
 Portugalijos futbolo taurė: 2013–2014 m. sezonas
 Portugalijos futbolo lygos taurė: 2013–2014 m. sezonas

Monaco
 Ligue 1: 2016–2017 m. sezonas

Tarptautiniai 
Portugalija
 UEFA Europos iki 21 m. čempionatas: Antra vieta 2015 m.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Silva, Bernardo
Varlė (įmonė)

Varle.lt – viena iš didžiausių elektroninės komercijos bendrovių Lietuvoje. Kompiuterinės ir buitinės technikos, kasdienio vartojimo prekių internetinė parduotuvė, taip pat turinti tradicinės prekybos ir serviso taškus. Lietuvoje veikianti įmonė dirba su daugeliu didžiųjų technikos tiekėjų ir gamintojų iš Lietuvos ir užsienio, deklaruoja daugiau nei 250 000 prekių ir daugiau kaip 2000 skirtingų gamintojų produktų.

Dauguma Varle.lt parduotuvių veikia franšizės pagrindu. „Varle“ dirba kaip prekybos sistema: 40 įmonių, tarp jų ir baldų, vaistų bendrovės, prekiauja per varle.lt platformą. Šį prekės ženklą naudoja 15–kos miestų prekybos įmonės. Tarp elektroninės prekybos įmonių Varle.lt yra viena lankomiausių (4–ta 2017 m. sausį pagal webconsulting.lt).

Istorija 

UAB „Varle“ įkurta 2009 m. rugsėjo 7 d. Vilniuje. Įkūrėjas ir akcininkas – Marius Butauskas. 2012 m. įmonėje dirbo 12 darbuotojų, 2017 m. birželio mėn. – 62.

Varle.lt verslo pavadinimas siejamas su varle, žinoma kaip sėkmės simboliu. Varlės statulėlės laikytos senovės indų, japonų namuose, nes tikėta, jog šios atneš laimę, suteiks papildomų galių.

„Varlės“ grupė 2015 m. gavo 35 mln. Eur pardavimo pajamų, 30% daugiau nei 2014 m., kai šis skaičius sudarė 27 mln. Eur. Augo pati UAB „Varle“, nes lyginamuoju laikotarpiu apyvarta padidėjo 47%: nuo 14,16 mln. Eur 2014 m. iki 20,86 mln. Eur. Bendrovė 2015 m. kas mėnesį reklamai skyrė apie 10 tūkst. Eur.

Rėmimo programos 

2017 m. kovo mėn. startavo „Varle.lt Lietuvos eSporto lyga“ – Lietuvos regionui skirtas eSporto čempionatas. Lyga aprėpia žinomiausias žaidimų disciplinas „Counter-Strike: Global Offensive“ ir „League of Legends“. Taip pat rengiami „Varle.lt Lietuvos moksleivių eSporto lyga“ bei „Varle.lt King of Baltics“ (su dalyviais iš Baltijos šalių).

Kritika 

Už interneto tinklalapiuose bei naujienlaiškiuose skleistą klaidinančią reklamą („didžiausias kompiuterinės ir buitinės technikos pasirinkimas“, „žemiausia kaina Lietuvoje“ ir pan.), įmonei 2011 m. skirta bauda.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Oficiali svetainė 
 Varle.lt tinklapio vertinimas, palyginimai 

Elektroninės komercijos įmonės
Lietuvos įmonės
Pelyšų I dvaras

Pelyšų I dvaras – dvaras, esantis Pelyšose I, Viešintų seniūnijoje, Anykščių rajone. 

Stačiakampio formos tinkuoto mūro rūmai vienaaukščiai, viename jų šone prie vienaaukštės dalies priglaustas dviaukštis rizalitas, užsibaigiantis š.v. fasade dviem bokšteliais. Išliko beveik autentiškas vidaus išplanavimas. Išilginė kapitali siena dalija pastato vidaus erdvę į dvi dalis. Išlikę interjero fragmentai vestibiulyje (laiptai) ir rizalito patalpose (sienų ir lubų dekoras). 

1823 m. dokumente nurodyta, kad Pelyšos dvaro savininkas yra Ukmergės pavieto ribų teisėjas Jonas Durasevičius ir jo žmona Otilija, kilusi iš Bilevičių. Dvaro rūmai pastatyti 1823 m. Dvare veikė pieninė, kurios pastatas tebėra išlikęs, taip pat išlikęs dvaro tvartas. 

XX a. pradžioje Pelyšos dvaro savininkais buvo Sankauskų šeima. 1932 m. Pelyšų dvaro savininkas Bronislovas Sankauskas dvaro dalį (centrinių rūmų pastato dalį) bei 38,04 žemės pardavė Aleksandrui Klimavičiui. 

Šiuo metu ūkiniai pastatai ir dalis centrinių rūmų grąžinti Sankauskų šeimai, kitą rūmų dalį valdo A. Klimavičiaus palikuonys.

Šaltiniai 

Anykščių rajono dvarai
Jeff Bezos

Džefas Bezosas (Jeff Bezos; g. 1964 m. sausio 12 d.) – JAV verslo magnatas, filantropas, elektroninės komercinės bendrovės „Amazon“ įkūrėjas, „The Washington Post“ laikraščio savininkas, turtingiausias pasaulio žmogus, kurio turtas 2020 m. gegužės 26 d. duomenimis vertintas 146,9 mlrd. JAV dolerių arba apie 133,8 mlrd. eurų.

Biografija 

Džefas Bezosas gimė 1964 m. Albukerkės mieste, Naujojoje Meksikoje, JAV. 1986 m. jis baigė studijas Prinstono universitete, netrukus po to įsidarbino Volstryto banke, kaip kompiuterijos inžinierius.

1994 m. Džefas Bezosas įkūrė elektroninę knygų parduotuvę „Amazon“. 1997 m. bendrovė „Amazon“ išleido akcijas NASDAQ biržoje, prieš pat Interneto bendrovių burbulo sprogimą jo asmeninis turtas pasiekė 12 mlrd. USD ribą. 2001 m. jo turtas sumenko iki 2 mlrd. USD sumos. 2003 m. vos nežuvo malūnsparnio avarijoje Teksase.

2013 m. Džefas Bezosas įsigijo „The Washington Post“ už 250 mln. JAV dolerių. 2017 m. kovą jam priklausė 17 % „Amazon“ bendrovės akcijų, jis buvo antras turtingiausias žmogus pasaulyje. Jis taip pat vysto kosminių ekspedicijų verslą „Blue Origin“.

Išnašos 

JAV verslininkai
Milijardieriai
Žaslių guoba

Žaslių guoba – išskirtinė guoba, buvęs valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas Žaslių miestelyje, Kaišiadorių rajone. Medis augo Žaslių ežero šiaurinėje pakrantėje, ties sodyba Bažnyčios g. 8. Nupjautas 2010 m.  Buvusį medį primena Guobos seniūnaitijos, apimančios kelias kaimynines gatves, vardas.

Istorija 

Kaišiadorių rajono savivaldybė medį paskelbdama saugoma 1993 m., nurodė dvi guobas, augusias Žasliuose – I–ąją ir II–ąją. Žaslių guoba tapo valstybės saugoma Aplinkos ministerijos 1999 m. lapkričio 3 d. įsakymu Nr. 345, siekiant išsaugoti įspūdingos formos ir amžiaus medį.

Medis augo buvusioje Žaslių dvarvietėje. Jau kurį laiką guoba po truputėlį džiuvo. Jos nudžiuvimą paspartino guobų maras, šalia vykusi gyvenamojo namo statyba, todėl 2010 m. vasarą Žaslių guoba buvo išbraukta iš valstybės saugomų objektų sąrašo. Rudeniop saugumo sumetimais sodybos šeimininkas gavęs leidimą ją nupjovė. Guobos kamienas keletą metų dar gulėjo netoli gatvės (matomas 2012 m. darytame Google Street View vaizde). Manoma, kad Žaslių guobai buvo 150–200 metų.

Vietos bendruomenės iniciatyva kamienas buvo išsaugotas. Guobos dalis – apie 4 m kamieno – paimta iš savininko sklypo Žaslių įvaizdžio kūrimo tikslu. Buvo planuojama konservuoti medienos dalį ir sukurti mažosios architektūros objektą. 2017 m. duomenimis, buvo rengiamasi iš buvusios guobos viešojoje erdvėje pastatyti „baublį“, vėliau šios idėjos atsisakyta, buvęs kamienas sunyko.

Duomenys 

 Medžio rūšis – kalninė guoba (Ulmus glabra Huds.)
 Kamienų skaičius – 1
 Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 4,0 m
 Medžio aukštis – 21 m
 Amžius – 150–200 metų

Šaltiniai 

Kaišiadorių rajono paveldas
Buvę Lietuvos gamtos paveldo objektai
Žasliai
FK Vitoša

Bistricos „Vitoša“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Bistricos. Šis klubas dar žinomas tiesiog „Bistricos“ pavadinimu.

Istorija 
Klubas įkurtas 1958 m. Eilę metų žaidė žemesniuose divizionuose, o pastaruoju metu tapo profesionaliu futbolo klubu. 

2017–2018 m. sezone debiutavo aukščiausioje Bulgarijos lygoje. Užėmė keturioliktą vietą iš šešiolikos dalyvių.

Apranga ir jos pokyčiai 
 Namuose rungtyniauja žalia apranga.

Sezonai 
 2017/2018 m. – debiutas aukščiausioje lygoje. 
 2016/2017 m. Antroje šalies futbolo lygoje užėmė trečią vietą ir nugalėjo pereinamosiose rungtynėse.

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt
 bgclubs.eu

Vitoša
Encore: Movie Partners Sing Broadway

Encore: Movie Partners Sing Broadway – trisdešimt šeštasis studijinis amerikiečių dainininkės ir dainų autorės Barbra Streisand albumas, išleistas 2016 m. rugpjūčio 26 d. Albume atlikėja atlieka kūrinius iš įvairių miuziklų bei filmų, jai kartu pritaria įvairūs aktoriai.

Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 149 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmoje „Billboard 200“ reitingo vietoje. Albumas taip pat pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje ir Australijoje.

Dainų sąrašas

2016 albumai
Travis Scott

Jacques Webster, Jr. (g. 1991 m. balandžio 30 d.), geriau žinomas kaip Travis Scott – amerikiečių hiphopo atlikėjas ir įrašų prodiuseris iš Hiustono. Savo karjerą pradėjo 2008 m. kaip įrašų prodiuseris. 2012 m. pasirašė kontraktą su „Epic Records“ leidybine grupe ir 2013 m. išleido pirmąjį oficialų dainų rinkinį „Owl Pharaoh“. Šiuo metu yra išleidęs du dainų rinkinius ir tris studijinius albumus, iš kurių naujausias ,,Astroworld“, buvo išleistas 2018 m. rugpjūtį.

Diskografija 
Studijiniai albumai
 Rodeo (2015)
 Birds in the Trap Sing McKnight (2016)
 Astroworld (2018)

Dainų rinkiniai
 Owl Pharaoh (2013)
 Days Before Rodeo (2014)

Nuorodos 
 
 

JAV dainininkai
Hiphopo atlikėjai