joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Abakai

Abakai – kaimas pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Kartenos, kairiajame Minijos krante, ties santaka su Kūlupiu ir Žvirgždų upeliu. Stovi Abakų koplyčia su lurdo grota.

Istorija 
Kaimo žemės apgyvendintos I tūkst. antroje pusėje. Apie tai liudija į rytus nuo kaimo prie Minijos stūksantis Kartenos piliakalnis, kartais priskiriamas Abakų kaimui. Manoma, kad pilies gyventojų kulto vieta veikė Minijos ir Kūlupio santakos kyšulyje, prie Abakų Lurdo.

Abakų kaimas susiformavo po valakų reformos, XVI a. antrojoje pusėje. Tai buvo tipiškas gatvinis rėžinis kaimas, kuris iš pradžių priklausė Kartenos dvaro Gudeliškės palivarkui, o 1634 m. buvo užrašytas Kartenos klebonijai. Kaimas turėjo savo kapines, kuriose iki XVIII a. pabaigos buvo laidojami abakiškiai.

1842 m. rusų valdžia kaimo žemes atėmė iš bažnyčios ir priskyrė valstybiniam Kartenos dvarui. 1846 m. Abakuose buvo 18 valstiečių sodybų, o 1849 m. Kartenos dvarui priklausė 99 baudžiauninkai. Įkūrus Kartenos valsčių, kaimas buvo priskirtas Budrių seniūnijai. 1870 m. atodirbio prievolę valstybiniame Kartenos dvare atlikinėjo 17 kaimo valstiečių.

Tarpukariu Abakai tebepriklausė Budrių seniūnijai. Prasidėjus žemės reformai, 1922 m. kaimas išskaidytas į vienkiemius. 1923 m. jame buvo 37 ūkiai.

Pokario metais iš Abakų į Sibirą buvo ištremti 29 žmonės – Igno Anužio, Vlado Jasinsko, Klemenso Jonkaus, Bonifaco Kupšio, Jono Miklovo, Antano Šapkaus, Antano Žilinsko šeimos ir Katryna Slušnienė, o rezistencinio judėjimo dalyvis Ignas Miklovas 1947–1958 m. kalėjo Džezkazgano (Kazachija) lageryje.

2002 m. sausio 1 d. Abakų kaime buvo 13 ūkių. Didžiausią ūkį valdė Vynantas Samulionis, gyvenantis Kartenoje.

Etimologija 
Iš kur kilo kaimo pavadinimas, sunku pasakyti. Seniau abaku buvo vadinamas skaičiavimo įtaisas, laikomas skaitytuvų prototipu.

Manoma, kad kaimo pavadinimas yra asmenvardinės kilmės ir kilo nuo pirmojo šių žemių naujakurio Abako vardo.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Gimė
 Ignas Miklovas (1911–2004), Kardo rinktinės Buganto kuopos partizanas, politinis kalinys ir tremtinys.
 Elzbieta Mockutė-Šulc (1914–?), misionieriaus, kunigo saleziečio Hermano Šulco motina.
 Vladas Slušnys (1926–1948), Kardo rinktinės Buganto kuopos Jūreivio būrio vadas.
 Jonas Paksas (1880–1950), Lietuvos Respublikos Prezidento Rolando Pakso senelis.
 Feliksas Paksas, Lietuvos Respublikos Prezidento Rolando Pakso tėvas.

Kultūros paveldas 
 Abakų koplyčia
 Abakų Lurdas
 Abakų senosios kapinės

Šaltiniai

Nuorodos 
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga 
 Abakų k. senosios kapinės. Kultūros vertybių registras
 

Kretingos rajono savivaldybės gyvenvietės
Pasruojė

Pasruojė – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Žemaičių Kalvarijos, prie kelio Telšiai–Skuodas, prie Sruojos upės. Yra alkakalnis – Panų kalnas (Mergakalnis), koplyčia.

Istorija 
1950–1995 m. Pasruojės žuvininkystės ūkio gyvenvietė.

1982 m. balandžio 2-3 d. naktį buvo žiauriai nusiaubtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklas – Alkakalnis, kitaip vadinamas Panų kalnu (Nr. 1195). Lietuvos Katalikų Bažnyčios Kronika apie šį įvykį:

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Pasruojėje 1884 m. rugpjūčio 17 d. gimė politikas, žurnalistas, teisininkas, pedagogas, visuomenės veikėjas Liudas Noreika.

Šaltiniai 

Telšių rajono savivaldybės gyvenvietės
Šatraminiai

Šatraminiai – kaimas pietvakarinėje Skuodo rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Šauklių ir 4 km į pietvakarius nuo Mosėdžio, Erlos kairiajame krante. Seniūnaitijos centras.

Istorija 

Kaimas suformuotas Vykdant XVI a. Valakų reformą. Pirmąkart paminėtas 1646 m.  Pavadinimas rašomas , , , , . XVII–XIX a. priklausė Salantų dvarui. Dvasiniais kaimo reikalais rūpinosi Mosėdžio bažnyčios kunigai.

1846 m. buvo 38 dūmai, 1923 m. – 53 ūkiai.

Gyventojai

Kultūros paveldas 
 Šatraminių I senosios kapinės (XVI–XX a. pr.)
 Šatraminių II senosios kapinės (XVI–XIX a.)
 Šatraminių III senosios kapinės (XVI–XIX a.)
 Šatraminių IV senosios kapinės (XVII–XIX a.)
 Etnoarchitektūrinė sodyba (XIX a. pab.). Stovi kaimo vakariniame gale, susideda aplinkui kiemą XIX a. pab. pastatytų namo ir svirno bei XX a. statytų tvartų su garažu. Namas (troba) medinis, vienaukštis, stačiakampio plano, dvigalis, su kaminine (virene) ties viduriu, statytas 1884 m. Svirnas (klėtis) medinis, vienaukštis, stačiakampio plano, šešių kamarų, su pusvalminiu čiukuriniu stogu. Teritorijos plotas – 0,3 ha. Tradicinė šiaurės vakarų Žemaitijos valstiečių sodyba.
 Koplytėlė prie medžio su Rūpintojėlio skulptūra (XX a. I p.; autorius nenustatytas). Medinė, stačiakampė stačiasienė, vienkamarė. Priekyje įrengtas langelis. Stogelis dvišlaitis. Registrinė Rūpintojėlio skulptūra neišliko, vietoje jos įdėta Pieta.
 Koplyčia (XVIII a.). Medinė, vienaukštė. Joje kiekvieną gegužės mėnesį giedamas „Majus“, du kartus metuose laikomos Šv. Mišios, yra susituokusios dvi jaunavedžių poros.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Vakarų ekspresas – 2007 m. lapkričio 7 d.
 Šatraminiai: Skuodo krašto enciklopedija
 Šatraminių miškas: Skuodo krašto enciklopedija
 Šatraminių kaimo bendruomenė: Skuodo krašto enciklopedija

Skuodo rajono savivaldybės gyvenvietės
Glock 17

Glock 17 – pistoletas, pasirodęs 1983 metais, gaminamas „Glock“ įmonėje Austrijoje.

Vienas populiariausių Glock pistoletų. Naudojami 9×19mm kalibro šoviniai. Pasižymi patvarumu, saugumu (Safe Action gaiduko sistema), yra lengvas (G17 su 17 šovinių sveria panašiai kaip PM (Makarov) su 8 šoviniais).

Konstrukcijoje naudojami smūgiams ir atmosferos poveikiams atsparūs polimerai. Glock pistoletai turi dvigubo veikimo sistemą, jų vamzdžiai heksagonaliniai. 6-ios dešininės graižtvos (susuktas šešiakampis). Vamzdžio metalas įanglintas. Dėl tokio apdirbimo ir graižtvų konstrukcijos prailgintas jo tarnavimo resursas net iki 100000 šūvių. Heksagonas, skirtingai nuo standartinio frezavimo graižtvų, beveik nestabdo kulkos. Todėl Glock’ai pasižymi nebloga kaunamąja galia.

Galima prijungti prožektorių ar lazerinį taikiklį. Vamzdžiai bei dėtuvės suderinamos su kitais, analogiško kalibro Glock pistoletais.

Ginklas išpopuliarėjo dėl konstrukcijos: patikimumo (retai užsikerta, šaudo po vandeniu), palyginus nedidelio svorio (patvarūs polimerai), galios ir kompaktiškumo (talpumas, taiklumas, svoris ir dydis) bei patogumo (jokių aštresnių išorės detalių, saugiklio, gaiduko, nekliūna už rūbų ir t. t.)

Standartinis Lietuvos policijos ginklas. Priskiriamas B kategorijai, naudojimas civilinėje apyvartoje.

Duomenys 
 Kalibras: 9×19mm
 Svoris: 625 g (užtaisytas ~900 g)
 Ilgis: 186 mm
 Aukštis: 138 mm
 Plotis: 30 mm
 Dėtuvė: 17 šovinių per dvi eiles (yra galimybė ir 19 bei 33 šovinių)
 Nuleistukas: ~2,5 kg (2,0 kg – G17L) (jėga reikalinga nuspausti)
 Nuleistuko eiga: 12,5 mm

Gamyklinė komplektacija 
 Transportavimo dėžutė – 1
 Glock 17 – 1
 Dėtuvės – 2
 Įrankis dėtuvių užtaisymui (magazine loader) – 1
 Grūstuvas – 1
 Apvalus šepetėlis – 1

Nuorodos 
 Glock 17 duomenys gamintojo tinklalapyje 

Pistoletai
Prauliai

Prauliai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Šilų, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Šalia eina senas geležinkelis į Rizgonių žvyro karjerą. Skulptūrų parkas, Samulevičių memorialinė sodyba.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
1939–1941 m. Prauliuose gyveno garsus Lietuvos dailininkas Antanas Samuolis (1899–1942 m.) ir jo brolio šeima. Čia jis nutapė teminių kompozicijų, portretų, natiurmortų. Didelę dalį gyvenimo Prauliuose praleido liaudies menininkė Stasė Samulevičienė (1906–1988 m.) ir jos sūnus rašytojas, dramaturgas Raimundas Samulevičius (1937–1981 m.). Prauliuose jis sukūrė pirmąsias pjeses.

Šaltiniai 

Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Mimaliai

Mimaliai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Žeimių, prie kelio . Šalimais vakaruose teka Garanklė, o rytuose dunkso Žeimių miškas.

Istorija 
LTSR laikais prie Mimalių prijungtas Šukių kaimas bei dalis Mikšiškių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Jonavos rajono savivaldybės gyvenvietės
Kalkūnai

Kalkūnai arba Kalkuonė, seniau Kaukonys () – gyvenvietė pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, į pietus nuo Daugpilio miesto, netoli Dauguvos ir Laukesos santakos. Kalkūnų valsčiaus centras. 747 gyventojai (2021 m.). Pro gyvenvietę eina kelias A6 (Lietuva), A13 (Latvija) Kaunas – Daugpilis ir geležinkelis Vilnius – Daugpilis.

Istorija 
4 km į pietvakarius nuo Kalkūnų išlikęs I tūkstantmečio Baltkajų piliakalnis ir geležies amžiaus gyvenvietė.

XIX a. viduryje Kalkūnuose buvo spirito varykla, mielių fabrikas ir kelios smuklės.

1873 m. nutiesta geležinkelio linija Radviliškis–Kalkūnai. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje garsėjo Kalkuonės geležinkelio stotis – Sankt Peterburgas-Varšuva ir Liepojos-Romnų geležinkelių susikirtimo vieta. Stoties pavadinimas buvo netikslus – ji yra arčiau Gryvos gyvenvietės, todėl 1924 m. pervadinta į Gryvos geležinkelio stotį.

1881 m. Kalkūnų dvaro savininkas baronas Etingenas Gecenšteinas įsteigė mokyklą, kurioje dirbo mokytojas Juozapas Gabrėnas. Jis mokė rusų ir vokiečių kalbų ir rengė vaikus Gryvos vokiečių mokyklai. 1927 m. spalio 16 d. Kalkūnų dvare įsteigti valstybiniai kūdikių namai. 1930 m. įvesta elektra.

Šaltiniai 

Aukštutinės Dauguvos savivaldybės gyvenvietės
Kalkūnų valsčius
Pypliai (Kaišiadorys)

Pypliai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, už 5 km į šiaurę nuo Gudienos.

Yra Pyplių aerodromas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kaišiadorių rajono savivaldybės gyvenvietės
Gudzenka

Gudzenka – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Gudienos. Seniūnaitijos centras.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kaišiadorių rajono savivaldybės gyvenvietės
Saliena

Saliena – gyvenvietė pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, į rytus nuo Daugpilio miesto. Valsčiaus centras. 219 gyventojų (2021 m.). Eina Skrudalienos-Kraslavos kelias.

Šaltiniai 

Aukštutinės Dauguvos savivaldybės gyvenvietės
Šventė (Latvija)

Šventė () – gyvenvietė pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, į šiaurės vakarus nuo Daugpilio miesto. 444 gyventojai (2021 m.). Keliai į Subatę, Kalkūnus, Jaunušanus. Per Dauguvą pastatytas Šventės tiltas.

Šaltiniai 

Aukštutinės Dauguvos savivaldybės gyvenvietės
Oliver Kahn

Oliveris Rolfas Kanas (g. 1969 m. birželio 15 d.) – vokiečių futbolininkas, vartininkas.

Pradėjo lankyti futbolo treniruotes savo gimtajame mieste 1976 metais, nuo 1977 metų žaidė Karlsruher SC jaunių komandoje, 1987 metais pateko į pagrindinę klubo komandą. Nuo 1990 metų žaidė Bundeslygoje ir per tris sezonus užsitikrino vieno geriausių lygos vartininkų reputaciją. 1993 m. spalį pakviestas į nacionalinę rinktinę, kaip atsarginis vartininkas pateko į 1994 metų pasaulio čempionatą, tačau pirmąsias rungtynes sužaidė tik 1995 metų birželio 23 d.

1994 m. perėjo į Miuncheno Bayern klubą, su kuriuo 1996 metais laimėjo UEFA taurę, 2001 metais tapo UEFA Čempionų Lygos nugalėtoju bei Interkontinentinės Taurės laimėtoju, 7 kartus tapo Bundeslygos čempionu, 5 kartus iškovojo Vokietijos Taurę bei 4 kartus Vokietijos Supertaurę. 2008 m. gegužės 17 d. O. Kanas paskelbė pasitraukiąs iš profesionalaus sporto.

3 kartus yra išrinktas pasaulio metų vartininku (1999, 2001, 2002), 4 kartus geriausiu Europos metų vartininku (1999, 2000, 2001, 2002), 2 kartus Vokietijos metų futbolininku, 5 kartus Bundeslygos geriausiu vartininku. 2002 metais laimėjo Adidas Aukso Kamuolį kaip geriausias pasaulio čempionato žaidėjas bei Jašino Prizą kaip geriausias 2002 metų pasaulio futbolo čempionato vartininkas.

Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 1995 m. birželio 23 d. Pakviestas žaisti , tačiau pirmosiose šešeriose rungtynėse rinktinės vartus saugojo pagrindinis vartininkas Jens Lehmann, ir tik paskutinėse rungtynėse dėl trečiosios vietos žaidė Kahnas, šiose rungtynėse praleidęs vieną įvartį, septynis kartus apsaugojęs vartus. 2006 m. liepos 9 d. paskelbė, kad baigia karjerą nacionalinėje rinktinėje.

Išsiskyręs, turi du vaikus.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Kahn, Oliver
Melas (Urugvajus)

Melas () – miestas šiaurės rytų Urugvajuje, Sero Largo departamento sostinė. 

Miestą 1795 m. birželio 27 d. įkūrė Ispanijos imperijos karininkas Agustín de la Rosa.

Urugvajaus miestai
Vakarinė tuja

Vakarinė tuja (Thuja occidentalis) – kiparisinių (Cupressaceae) šeimos augalas, savaime augantis Šiaurės Amerikos rytuose. 

Tai iki 20 m aukščio kūgiškas medis su vienu ar keletu kamienų, kuriuos dengia supleišėjusi raudonai ruda žievė. Šakos tankios, neilgos, tiesiasi horizontaliai, o ant jų pražangiai išsidėsčiusios plokščios šakelės. Lapai žvynelių formos, šiek tiek blizgančia tamsiai žalia viršutine ir matine šviesiai žalia apatine puse. Žiemą žvyneliai įgauna rusvą atspalvį. Kankorėžiai 0,8-1,2 cm ilgio, iš 8-10 žvynelių. Smulkios (3 mm ilgio) sparnuotos plokščios sėklos prinoksta rugsėjo mėnesį ir dauguma greitai išbyra. Daugelis augalų dera taip gausiai, kad iš tolo medžiai atrodo rudi.

Kiparisiniai
Romas Kalvaitis

Romas Kalvaitis (g. 1955 m. gegužės 28 d. Sitkūnuose, Kauno rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Radviliškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
1973 m. baigė Babtų vidurinę mokyklą. 1973–1978 m. studijavo Kauno politechnikos institute, inžinierius mechanikas.

1978–1980 m. Radviliškio žemės ūkio mašinų gamyklos inžinierius technologas. 1980–1982 m. LLKJS Radviliškio rajono komiteto II sekretorius. 1982–1984 m. tarnavo sovietinėje armijoje (Kovrove). 1984–1990 m. dirbo Radviliškio melioracinės statybos montavimo valdybos partinėje organizacijoje. KGB rezerve turėjo vyr. leitenanto laipsnį. 

1990–1993 m. Baisogalos vartotojų kooperatyvo pirmininkas. 1996-2002 m. UAB „Kalvaina“ komercijos direktorius. 2002–2019 m. Radviliškio rajono savivaldybės Baisogalos seniūnas, Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narys. Nuo 2019 m. VVG „Radviškio lyderis“ Viešųjų ryšių specialistas.

Nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Radviliškio rajono skyriaus narys, 2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas. 2006–2012 m. Tėvynės sąjungos narys. 

1992–1995 m. Radviliškio rajono tarybos deputatas, 2003 m., 2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys. 

Lietuvos šaulių sąjungos narys. Žmona Elena, duktė Neringa.

Šaltiniai 

KGB tarnautojai
Šaulių sąjungos nariai
Lietuvos inžinieriai mechanikai
Radviliškio politikai
Las Ketchup

Las Ketchup – keturių seserų (anksčiau trijų) grupė iš Ispanijos miesto Kordobos. Narės: Lola, Pilar, Lucía ir Rocío (pastaroji prisijungė neseniai). Jos yra garsaus flamenko gitaristo Juan Muñoz (El Tomate) dukros.

Karjera 
Grupės pavadinimas kilo nuo dukterų tėvo El Tomate („Pomidoras“) pravardės. Grupė išgarsėjo 2002 m. vasarą su hitu Aserejé, kuris buvo populiarus ne tik Ispanijoje, bet ir Europoje, Lotynų Amerikoje. Daina pateko į topų viršūnes Italijoje, Graikijoje, Prancūzijoje, Suomijoje, Švedijoje, Norvegijoje, Belgijoje, Nyderlanduose, Šveicarijoje, Vokietijoje, Rumunijoje, Argentinoje, Meksikoje, Puerto Rike. Grupė su brazilų dainininku Rouge sukurė dainą Ragatanga, kuri tapo hitu Brazilijoje, ir parduota virš 1 mln. albumų. 2006 m. Las Ketchup atstovavo Ispanijai Eurovizijos dainų konkurso finale su daina Un Blodymary ir užėmė 21 vietą (surinko 18 taškų).

Diskografija

Albumai 
 2002 Las Hijas del Tomate
 2006 Un Blodymary

Singlai 
 2002, Asereje (The Ketchup Song)
 2002, Kusha Las Payas
 2006, Un Bloodymary

Nuorodos 
 Oficiali Las Ketchup svetainė 
 Las Ketchup fanų svetainė 
 

|-

Ispanijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Ispanijos atstovai Eurovizijoje
2006 m. Eurovizijos dalyviai
Negras (Argentina)

Negras (isp. Río Negro) – upė Argentinoje, Patagonijos šiaurėje, Rio Negro provincijoje. Susidaro susiliejus Anduose prasidedančioms Neukeno ir Limajo upėms, šalia Neukeno miesto. Teka į rytus per sausas Patagonijos lygumas. Įteka į Atlanto vandenyną ties El Cóndor kurortu, apie 30 km nuo Viedmos.

Upės vanduo intensyviai naudojamas drėkinmui. Upės slėnyje įsikūrę dauguma Rio Negro provincijos sodų, tiekiančių net 70 % Argentinos vaisių produkcijos. Negro upė taip pat naudojama hidroenergijos gavybai. Upė laikoma šiaurine Patagonijos regiono riba.

Svarbiausi pakrančių miestai: Neukenas, Cheneral Roka, Čoele Čoelis, Cheneral Konesa, Viedma.

Slėniai 
Upės vaga dalijama į tris slėnius: Alto Valle (Aukštutinis slėnis) aukštupyje, Valle Medio (Vidurinis slėnis) ties Choele Choel miestu ir Valle Inferior (Žemutinis slėnis) upės žemupyje. Šiuose slėniuose vystoma intensyvi augalininkystė ir sodininkystė.

Vardo kilmė 
Ispanų kalboje žodis negro reiškia juodą spalvą. Ši reikšmė kilo iš indėnų mapučių upės pavadinimo Curú Leuvú. Tačiau upės vanduo yra daugiau žalsvas nei juodas. Upė dažnai vadinama Río de los Sauces („Gluosnių upė“) dėl gausiai pakrantėse augančių gluosnių.

Rekreacija 
Negro upėje vyksta ilgiausia pasaulyje kajakų regata. Distancijos ilgis 653 km ir vyksta 8 dienas.

Nuorodos 
 Aukštutinis slėnys
 Negro upės regata

Argentinos upės
Policijos pareigūnas

Policijos pareigūnas - pareigūnas, einantis pareigas policijoje.

Lietuva 
Policijos pareigūnas Lietuvoje - Lietuvos Respublikos pilietis, priimtas statutiniu valstybės tarnautoju į policijos įstaigą ir turintis viešojo administravimo įgaliojimus nepavaldiems asmenims (Policijos veiklos įstatymas, 2 str. 3 d.).

Vokietija 
Policijos pareigūnas (, PVB) Vokietijoje - „vykdomosios tarnybos“ () funkcijas atliekantis Federacijos arba federalinės žemės policijos tarnautojas, vad. „vykdantysis tarnautojas“ (Vollzugsbeamter). Vokietijos darbo birža tai įvardija kaip „policijos viduriniosios/aukštesniojo rango/aukštesnio rango vykdomosios tarnybos valstybės tarnautojas“ (Beamter des mittleren/gehobenen/höheren Polizeivollzugsdienstes). PVB uniforma skirtinga. Išimtis - Vokietijos kriminalinė policija.
PVB veikia kartu su kitais tarnautojais, pareigūnais.

Šaltiniai 

policija

de:Polizeivollzugsbeamter
nl:Agent (Nederlandse politie)
sv:Polisman
Gintautas Mikolaitis

Gintautas Mikolaitis (g. 1959 m. gruodžio 19 d. Liepynuose, Raseinių rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Raseinių rajono savivaldybės politinis veikėjas.

Biografija 
1967–1971 m. mokėsi Šilininkų pradžios mokykloje, 1971–1978 m. Girkalnio vidurinėje mokykloje, 1979 m. baigė Kauno profesinę technikos mokyklą Nr. 33, kino mechanikas. 1984 m. baigė Kauno politechnikos instituto Lengvosios pramonės fakultetą, inžinierius mechanikas.

1984–2000 m. Raseinių siuvimo gamybinio susivienijimo „Šatrija“ darbininkas, vyr. inžinieriaus pavaduotojas, generalinio direktoriaus pavaduotojas statybai. 1997–2000 m. Raseinių rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 2000 m. UAB „Raseinių šilumos tinklai“ direktorius, 2000–2004 m. ir 2004–2008 m. kadencijų Seimo narys.

Nuo 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Raseinių rajono skyriaus narys, 1997–2000 m. Raseinių skyriaus pirmininkas, nuo 1999 m. LSDP tarybos narys, 2010 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.

1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2011 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys. 

1979 m. Lietuvos žiemos daugiakovės čempionas.

2008 m. birželį Seime rinkti parašai dėl interpeliacijos G. Mikolaičiui už politikų elgesio kodekso pažeidimus. Politikas buvo matomas neblaivus Vyriausybės metinės ataskaitos metu, taip pat buvo pasinaudota jo balsavimo kortele jam būnant atostogose Maltoje.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Apie G. Mikolaitį Lietuvos Respublikos Seimo tinklalapyje.

Raseinių politikai
Seimo nariai
Emiliškės

Emiliškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Eišiškių, prie kelio . Šiauriniu pakraščiu teka Verseka. Emiliškių seniūnaitija.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šalčininkų rajono savivaldybės gyvenvietės
Edmundas Jonyla

Edmundas Jonyla (g. 1952 m. gegužės 6 d. Paklaniuose, Raseinių raj.) – ūkininkas, inžinierius – mechanikas, Lietuvos ir Raseinių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija 
Dvi pirmas klases baigė Raseiniuose. 1961 m. tėvams persikėlus gyventi į Kalnujus, mokėsi Palendrių pradinėje, Kalnujų aštuonmetėje ir Raseinių 1-ojoje vidurinėje mokyklose. 1975 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, žemės ūkio inžinierius – mechanikas.

Nuo 1975 m. susivienijimo „Lietuvos žemės ūkio technika“ Viduklės remonto dirbtuvių kontrolierius, vėliau – vyriausiasis kontrolierius. 1978 m. komjaunimo sekretorius, o nuo 1983 m. partijos komiteto žemės ūkio skyriaus vedėjas. 1986–1992 m. „Auksinės varpos“ kolūkio pirmininkas. 1992 m. E. Jonylos gamybinės – komercinės įmonės savininkas. Nuo 1995 m. UAB „Paupio tvenkiniai“ filialo „Paupio žuvis“ direktorius, o nuo 1996 m. UAB „Gabšių žuvis“ direktorius. 1997–1999 m. UAB „Norvelita“ direktorius gamybai. 

2000–2003 m. Raseinių seniūnijos seniūnas, Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narys. 2003–2007 m. Raseinių rajono savivaldybės meras. 2007 m. D. Jonylienės individualios įmonės vadybininkas. 2008–2016 m. Seimo narys. 2016–2018 m. ūkininkas. Nuo 2019 m. Raseinių rajono savivaldybės administracijos direktorius.

2000–2008 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Raseinių rajono skyriaus narys, nuo 2003 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.

„Stabdyk nusikalstamumą“ rajono skyriaus tarybos pirmininkas. Sutuoktinė Danutė, vaikai Milda, Vilma, Vaida, Donatas

Nuorodos 
 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai;
 Asmeninė svetainė.

Išnašos 

Raseinių politikai
Raseinių merai
Seimo nariai
Lietuvos savivaldybių seniūnai
Birutė Teresė Lengvenienė

Birutė Teresė Toleikytė-Lengvenienė (1942 m. kovo 7 d. Stemplėse, Švėkšnos valsčius – 2010 m. gruodžio 8 d.) – pedagogė, rašytoja, Lietuvos ir Rietavo savivaldybės kultūros, sporto bei politinė veikėja.

Biografija 
1959 m. baigė Švėkšnos vidurinę mokyklą, 1963 m. Lietuvos kūno kultūros institutą.

1963–1976 m. Kvėdarnos vidurinės mokyklos (Šilalės raj.) kūno kultūros mokytoja. 1976–1999 m. Rietavo tarybinio ūkio-technikumo, nuo 1999 m. Rietavo aukštesniosios žemės ūkio mokyklos, nuo 2001 m. Žemaitijos kolegijos kūno kultūros dėstytoja.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Rietavo skyriaus narė. 2000–2003 m. (LDDP sąraše), 2003–2007 m. ir 2007–2010 m. Rietavo savivaldybės tarybos narė. 

Kaimo rašytojų sąjungos narė, Lietuvos rašytojų sąjungos narė (nuo 2010 m. rugsėjo 30 d.), „Tėvynės pažinimo“ draugijos narė. 2008 m. Rietavo garbės pilietė.  Sutuoktinis Petras, vaikai Petras, Audronė, Giedrė.

Bibliografija 
 Judo gvazdikai: eilėraščiai. – Vilnius: Informacijos ir leidybos centras, 1996 m.
 Per bruką: humoreskos. – Vilnius: Informacijos ir leidybos centras, 1997 m.
 Deginu rožę: poezija. – Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 1998 m.
 Ančių ginčas: eilėraščiai. – Jonava, 2000 m.
 Lūžęs meldas: eilėraščiai. – Jonava, 2000 m.
 Kalėdų atvirukas, arba Ar nesušalai, Seneli?: kalėdiniai ir naujametiniai eilėraščiai vaikams. – Jonava, 2000 m.
 Krepšinis: y – ga – ga: humoreskos. – Jonava, 2001 m.
 Gandras manekenas: eilėraščiai ir pasakaitės iš paukštelių gyvenimo. – Jonava, 2001 m.
 Vienu sparnu: eilėraščiai. – Jonava, 2002 m.
 Saulė neria skarą: eilėraščiai: trumpos skaičiuotės linksmiems vaikučiams. – Jonava, 2003 m.
 Tėti, pasakyk: eilėraščiai vaikams. – Vilnius: Mokslo aidai, 2003 m.
 Alkų akys. – Vilnius: Mokslo aidai, 2004 m.
 Jau žinau, kuo būsiu: eilėraščiai vaikučiams. – Jonava, 2006 m.
 Vainikžolės: poezija. – Kaišiadorys: Kaišiadorių literatų klubas „Gija“, 2006 m.
 Žemaitiškas skaičiuotis liksmyms žemaitokams. – Vilnius: Mokslo aidai, 2007 m.
 Gyvenimas – albumas: eilėraščiai. – Jonava, 2008 m.
 Be rožėtų užuolaidų: humoreskos. – Vilnius: Kriventa, 2009 m.
 Pasitaiko apsirikti, bet už tai nereikia pykti: eiliuota pasakaitė. – Jonava: Dobilas, 2009 m
 Vėlyva gervuogė: poezijos rinktinė. – Vilnius: Kriventa, 2010 m.
 Žemiau vaterlinijos: eilėraščiai. – Vilnius: Kriventa, 2010 m.
 Eilėraščiai, Varpai 2011 (26), almanachas. – Šiauliai, p.76-79.

Šaltiniai 

Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos nariai
Lietuvos rašytojai
Rietavo politikai
Zūbiškės

Zūbiškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurę nuo Stabintiškių, prie kelio , kairiajame Neries krante (68 km nuo žiočių). Seniūnaitijos centras. Veikia Kaišiadorių V. Giržado mokyklos Konstantino Bajerčiaus skyrius (buvo pagrindinė mokykla), biblioteka, Kaišiadorių kultūros centro filialas, paštas (LT-56057).

Yra Zūbiškių buvusio dvaro liekanų – iš dvaro sodybos išliko medinis rūmų pastatas, klojimas, perstatyta spirito varykla ir jos sandėlis, senojo parko medžių. Prie kaimo šniokščia Zūbiškių rėva, dar vadinama Zūbu arba Rapu (ilgis 0,19 km).

Etimologija 

Zūbiškės – dvarininkinis vietovardis, kilęs nuo bajorų Zubavičių pavardės.

Istorija 

Vietovė minima nuo XVI a., vadinta ne tik Zūbiškėmis (Zubiszkami, pagal bajorus Zubavičius) bei ir Eidžiotais (Eydziatowszczyzny), Rodais (Radowie), Zubavičių Paneriais (Ponary Zubowiczowski). Nuo 1937 m. veikė spirito varykla.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kaišiadorių rajono savivaldybės gyvenvietės
Kaugonys

Kaugonys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Dainavos, prie Žiežmaros upelio. Seniūnaitijos centras. Yra geležinkelio stotis (ruožas Vilnius-Kaunas).

Gyventojai

Šaltiniai 

Kaišiadorių rajono savivaldybės gyvenvietės
Manchester United FC

Mančesterio „United“ – Anglijos futbolo klubas iš Mančesterio.

Istorija 
Klubas buvo įkurtas 1878 m. nedidelės Mančesterio geležinkelio darbininkų grupelės iniciatyva (tuomet dar vadintas „Newton Heath LYR FC“). 1902 m. klubas išgyveno didelę finansinę krizę ir galėjo bankrutuoti, tačiau klubo akcijos buvo išpirktos John Henry Davies dėka, kuris sumokėjo klubo skolas ir pakeitė pavadinimą į „Manchester United“.

Pirmą garsią pergalę klubas iškovojo 1908 m. laimėjęs Anglijos lygą, po metų iškovojo FA taurę, finale nugalėjęs Bristol City komandą. 1910 m. persikėlė į Old Trafford stadioną, kuriame žaidžia iki šiol.

Auksiniai klubo metai buvo 1999 m., kai komanda laimėjo visus pagrindinius prizus – UEFA Čempionų lygos taurę, FA taurę, FA Premier lygą ir Tarpžemyninę taurę.

Pasiekimai 

 Anglijos II diviziono (Futbolo lygos čempionato) čempionas (1936, 1975 m.)

Sezonai 

|}

UEFA varžybos

Lietuviai 
 Andrejus Kančelskis, lietuvių kilmės saugas 1991–1995

Šaltiniai

Nuorodos 

 http://www.manutd.com
 Neoficialus klubo puslapis 

Anglijos futbolo klubai
Mančesteris
UEFA Super taurė

Europos Super taurė ( – kasmetinės futbolo rungtynės tarp praėjusio sezono UEFA Čempionų lygos ir UEFA Europos lygos laimėtojų. Rungtynės organizuojamos prieš šalių pirmenybių sezonų pradžią, rugpjūčio mėnesį.

Istorija 
Tokių rungtynių idėją 1972 m. pasiūlė olandų žurnalistas Anton Witkamp. Tuo metu buvo pasiūlyta rengti varžybas tarp UEFA Europos Čempionų taurės laimėtojo bei UEFA Taurių laimėtojų taurės laimėtojo. Varžybos buvo pavadintos Europos Super taurė, pirmuoju taurės laimėtoju tapo Amsterdamo Ajax klubas. Pirmosios varžybos nebuvo oficialiai dar nebuvo pripažintos UEFA. 1973 m. varžybas pripažino ir ėmė remti UEFA. Varžybose vykdavo dvejos rungtynės – namuose ir išvykoje, o nuo 1998 m. žaidžiamos tik vienerios rungtynės. 1999 m. nebeliko Taurių laimėtojų taurės, jos laimėtoją pakeitė pakeitė UEFA taurės laimėtojas. UEFA taurė buvo pervadinta į UEFA Europos lygą 2009 m.  

Varžybos neįvyko 1974, 1981 ir 1985 metais. 1974 ir 1981 m. klubai nesugebėjo rasti tinkamos datos dėl perpildyto rungynių tvarkaraščio, o 1985 m. dėl įsigaliojusio draudimo Anglijos klubams dalyvauti Europos varžybose.

Finalai

Klubų pasiekimai

Nuorodos 
 Europos Super taurė
 The-sports.org

Tarptautinės futbolo klubų varžybos
FC Bayern München

Miuncheno „Bayern“ – Vokietijos futbolo klubas iš Miuncheno. Klubas yra vienas didžiausių pasaulyje – jo nariais yra daugiau nei 290 000 žmonių. Klube veikia ir šachmatų, rankinio, krepšinio, gimnastikos, boulingo bei stalo teniso skyriai.

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia raudona apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta 2021 m. rugsėjo 21 d.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE

Bayern
Miuncheno sportas
LUKoil

„Lukoil“ (rus. ЛУКОЙЛ) – tarptautinis Rusijos naftos koncernas, didžiausia Rusijos energetikos bendrovė. Lukoil palaiko glaudžius ryšius su Rusijos valdžios sluoksniais.

„Lukoil“ valdo naftos produktų platinimo tinklus Baltijos šalyse, Bulgarijoje, Čekijoje, JAV, Kipre, Lenkijoje, Serbijoje, Rumunijoje, Suomijoje, Vengrijoje, taip pat Rusijoje ir NVS šalyse.

„Lukoil“ yra privatus koncernas; strateginis partneris – vienas didžiausių JAV energetikos koncernų „ConocoPhillips”.

Lukoil yra antra tarp privačių bendrovių pagal ištirtus naftos rezervus, esančius Europoje, Azijoje, Šiaurės Afrikoje ir Pietų Amerikoje. „Lukoil“ pagal turimus naftos rezervus užima aštuntą, o pagal naftos perdirbimą – penktąją vietą pasaulyje.

Rodikliai 
2005 Bendrovės pelnas (neišskaičiavus mokesčių, palūkanų, pelno mokesčių ir amortizacijos, EBITDA) – 10,404 mlrd. JAV dolerių (27,9 mlrd. litų); buvo 44,4 proc. didesnis nei 2004 metais.

2005 m. Lukoil gavo 6,443 mlrd. JAV dolerių (17,3 mlrd. litų) grynojo pelno – arba 51,7 proc. daugiau nei 2004 metais.
2005 m. „Lukoil“ išgavo 90,16 mln. t naftos, perdirbo 47,55 mln. t.
2005 m. „Lukoil“ sumokėjo apie 18,7 mlrd. JAV dolerių (50,2 mlrd. litų) mokesčių.

Lukoil ir Lietuva 
Lietuvoje veikia antrinė „Lukoil“ įmonė „Lukoil Baltija“, kuriai priklauso didžiausias mūsų šalyje degalinių tinklas.

Rusijos naftos bendrovės
Jukos

JUKOS (rus. ЮКОС) – vienas didžiausių Rusijos naftą išgaunančių ir petrochemijos koncernų.
Pavadinimas JUKOS yra akronimas firmų, dalyvavusių įsteigiant koncerną: „JUganskneftegas“ ir „KuibyschewnefteOrgSintesa“ (Юганскнефтегаз, КуйбышевнефтеОргСинтеза).

Literatūra 
 Heiko Pleines und Hans-Henning Schröder (Herausgeber): Die Jukos-Affäre – Russlands Energiewirtschaft und die Politik; Arbeitspapiere und Materialien Nr. 64 der Forschungsstelle Osteuropa an der Universität Bremen, Juni 2005, zweite, aktualisierte Auflage.
 Angela Rustemeyer: Putins Oligarchenfeldzug und Russlands Demokratie; die JUKOS-Affäre und ihr Umfeld in den Augen der politisch liberalen Opposition und der Bevölkerung, Friedrich-Ebert-Stiftung, 2004, ISBN 3-89892-319-3.

Nuorodos 
 Oficialus „Jukos“ tinklalapis

Rusijos naftos bendrovės
Club Atlético River Plate

Club Atlético River Plate arba River Plate („Sidabro upė“) – Argentinos futbolo klubas iš Buenos Airių Nuñez kvartalo. Įkurtas 1901 m. ir žaidžia Estadio Monumental Antonio Vespucio Liberti stadione. Tai vienas tituluočiausių šalies klubų.

Laimėjimai 
Argentinos Primera divizionas (36)
 1920, 1932, 1936 Campeonato, 1936 Copa de Oro, 1937, 1941, 1942, 1945, 1947, 1952, 1953, 1955, 1956, 1957, 1975 Metropolitano, 1975 Nacional, 1977 Metropolitano, 1979 Metropolitano, 1979 Nacional, 1980 Metropolitano, 1981 Nacional, 1985–86, 1989–90, 1991 Apertura, 1993 Apertura, 1994 Apertura, 1996 Apertura, 1997 Apertura, 1997 Clausura, 1999 Apertura, 2000 Clausura, 2002 Clausura, 2003 Clausura, 2004 Clausura, 2008 Clausura, 2014 Final
Tarpkontinentinė taurė (1)
 1986
Copa Libertadores (3)
 1986, 1996, 2015
Copa Interamericana (1)
 1987
Supercopa Sudamericana (1)
 1997
Copa Sudamericana (1)
 2014
Recopa Sudamericana (1)
 2015
Copa Suruga Bank (1)
 2015
Copa Dr. Ricardo Aldao (6)
 1936, 1937, 1941, 1944, 1947, 1955
Cup Tie Competition (1)
 1914
Copas Nacionales (8)
 Copa Jockey Club (1914)
 Copa Ibarguren (1937, 1941, 1942, 1952.)
 Copa Competencia (1932)
 Copa Escobar (1941)
 Copa Campeonato (2014)

Garsiausi žaidėjai 
 Angel Labruna
 José Manuel Moreno (1935–1945)
 Amadeo Carrizo
 Alfredo di Stéfano (1943–1949)
 Daniel Passarella
 Ubaldo Fillol (1974–1983)
 Norberto Alonso
 Mario Kempes
 Abel Balbo (1988–1989)
 Ramón Díaz (1978–1981, 1991–1993)
 Enzo Francescoli (1983–1986, 1994–1997)
 Claudio Caniggia (1985–1988)
 Sergio Goycochea (1983–1988, 1993–1994)
 Roberto Ayala (1994–1995)
 Ariel Ortega (1991–1997, 2000–2002, 2006-)
 Hernán Crespo (1993–1996)
 Marcelo Salas (1996–1998, 2003–2005)
 Juan Pablo Ángel
 Juan Pablo Sorín (1996–2000)
 Javier Saviola
 Javier Mascherano
 Pablo Aimar (1996–2001)
 Germán Darío Lux
 Alexis Sánchez
 Gonzalo Higuaín
 Radamel Falcao

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 
 No Oficiali svetainė 

Argentinos futbolo klubai
Newell's Old Boys

Club Atlético Newell's Old Boys – Argentinos futbolo komanda iš Rosarijo miesto. Įkurta 1903 m. ir pavadinta pagal klubo direktoriaus ir trenerio, anglų imigranto Isaac Newell pavardę.

Laimėjimai 
Argentinos Primera divizionas (5)
 Metropolitano
 1974, 1988, 1991
 Clausura
 1992
 Apertura
 2004
Copa Libertadores
 2 vieta
 1988, 1992

Garsiausi žaidėjai 
 Gerardo Martino (1980-1995)
 Marcelo Bielsa
 Abel Balbo (1987-1988)
 Gabriel Batistuta (1988-1989)
 Roberto Néstor Sensini 1986-1990)
 Sergio Goycochea (1997-1998)
 Diego Maradona (1993)
 Walter Samuel (1996-1997)
 Ariel Ortega (2004-2006)
 Lionel Messi (jaunimo k.)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė
 www.canewellsoldboys.com.ar

Argentinos futbolo klubai
Rosarijas
Club Atlético Independiente

Club Atlético Independiente – Argentinos futbolo klubas iš Aveljanedos miesto. Tai viena tituluočiausių šalies futbolo komandų, žinoma kaip Los Diablos Rojos („Raudonieji velniai“) arba Rey de Copas („Taurių karalius“). Klubas įkurtas 1905 m.

Laimėjimai 
Argentinos Primera divizionas (14)
 1938, 1939, 1948, 1960, 1963, 1967N, 1970M, 1971M, 1977N, 1978N, 1983N, 1989, 1994C, 2002A
 Legenda: M – Metropolitano, N – Nacional, A – Apertura, C – Clausura

Copa Libertadores (7)
 1964, 1965, 1972, 1973, 1974, 1975, 1984

Tarpkontinentinė taurė (2)
 1973, 1984

Kitos tarptautinės taurės (6)
Supercopa 1994, 1995, Recopa 1995, Copa Interamericana 1973, 1974, 1975

Garsiausi žaidėjai 
 Sergio Agüero (2003-)
 Ricardo Pavoni (1965-1976)
 Jorge Burruchaga (1982-1985, 1995-1998)
 Arsenio Erico (1934-1946)
 Diego Forlán (1998-2002)
 Gabriel Milito (1997-2003)

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

Argentinos futbolo klubai
San Lorenzo de Almagro

San Lorenzo de Almagro – Argentinos futbolo komanda iš Buenos Airių. Įkurta 1908 m. skurdžiame Boedo kvartale.

Laimėjimai 
Argentinos Primera divizionas (15)
1923, 1924, 1927, 1933, 1936 CH, 1946, 1959, 1968 M, 1972 M, 1972 N, 1974 N, 1995 C, 2001 C, 2007 C, 2013 I
Copas Nacionales (2)
Copa de la República 1943
Supercopa Argentina 2015
Argentinos antrasis divizionas (2)
1914, 1982N
 Legenda: CH – Copa de Honor, M – Metropolitano, N – Nacional, A – Apertura, C – Clausura, I – Inicial

Tarptautiniai laimėjimai
Copa Campeonato del Río de la Plata 1923
Copa Aldao 1927
Copa Mercosur 2001 
Copa Sudamericana 2002
Copa Libertadores 2014

Garsiausi žaidėjai 
Narciso Horacio Doval (1962-1969, 1979)
José Luis Chilavert (1985-1988)
Guillermo Franco (1996-2002)
Oscar Ruggeri (1994-1997)
Paolo Montero (2005-2006)
José Cardozo (2005-2006)
Pablo Zabaleta (2002-2005)
Ezequiel Lavezzi (2004-2007)
Leandro Romagnoli (1999-2005), (2009-)
Ángel Correa (2013-2014)

Nuorodos 
Oficiali svetainė

Argentinos futbolo klubai
Instaliacijų vakaras

Instaliacijų vakaras () – paplitęs GNU/Linux operacinės sistemos entuziastų renginys. Registruojami 2 tipų dalyviai: norintys išmėginti jėgas įkeliant Linux bei norintys savo kompiuteriuose turėti visiškai įkeltą (ne live CD) šią operacinę sistemą. Kadangi šiuo metu paprasčiausias įkėlimas paprastai pavyksta nesunkiai, instaliuojantys bando ir įvairias netrivialias, šiuo metu dar naujas užduotis (greitas įkėlimas iš prijungto išorinio disko, nepriklausomos sistemos įkėlimas į USB jungtimi prijungtą diską ar atmintinę ir pan). Kadangi atnešama įvairių kompiuterių bei bandomos įvairios Linux distribucijos, greičiau sužinoma apie įvairias galimybes ir problemas. Iškilus problemoms, sprendimo ieškoma kartu. Pagalba nemokama, pagrindiniu tikslas - populiarinimas.  Šiam renginiui buvo nustatyti procesai, rolės, procedūros, reikalavimai ir patartini dokumentai 

Instaliuojantys šiame renginyje turi galimybę tiek parodyti savas žinias, tiek ir pasimokyti iš kolegų. Atnešę kompiuterį veltui gauna neretai profesionaliai įkeltą ir sutvarkytą sistemą. Tačiau jiems tenka pasirūpinti, jog instaliuojančiam žmogui padarius klaidą, nebūtų prarasti reikalingi duomenys ar programos.

Instaliacijų vakaru pagal programą užbaigiamos kai kurios atviro kodo konferencijos, nors ilgainiui, supaprastėjus Linux instaliacijai, šios renginio dalies reikšmė sumažejo.

Šaltiniai 

Laisvoji programinė įranga
Renginiai

en:Linux user group#Installfests
pt:Grupo de Usuários Linux#Installfest
Pocūgė

Pocūgė (Pseudotsuga) – pušinių (Pinaceae) šeimos visžalių medžių gentis.

Rūšys 
Priklausomai nuo botaninio šaltinio, pocūgių (Pseudotsuga) gentyje išskiriama nuo 4 iki 7 rūšių. Kartais kaip atskira rūšis išskiriama meksikinė pocūgė Pseudotsuga lindleyana (Roezl) Carrière. Kitais šaltiniais meksikinė pocūgė yra didžiosios pocūgės Pseudotsuga menziesii varietetas arba porūšis ir lotyniškai rašomas Pseudotsuga menziesii var. lindleyana arba Pseudotsuga menziesii subsp. lindleyana. Bet remiantis The Plant List organizacija, yra tik 4 rūšys, ir Pseudotsuga lindleyana tėra tik vienas iš daugelio melsvosios pocūgės sinonimų: 
 Pseudotsuga japonica (Shiras.) Beissn. - Japoninė pocūgė; Savaiminė Japonijoje. 
 Pseudotsuga macrocarpa (Vasey) Mayr - Stambiakankorėžė pocūgė; Natūraliai paplitusi Kalifornijos pietvakariuose. Didžiausias žinomas aukštis 53 m, kamieno skersmuo 231 cm. 
 Pseudotsuga menziesii (Mirb.) Franco - Didžioji pocūgė; Paplitusi JAV vakaruose bei Kanadoje pietvakariuose. Išskiriami du varietetai: 
 Pseudotsuga menziesii var. glauca (Beissn.) Franco - Melsvoji pocūgė; Įprastai užauga iki 50 m aukščio bei 120 cm kamieno skersmens. Aidahe yra žinoma auganti 67,4 m aukščio, bei Kanados Britų Kolumbijoje 194 cm kamieno skersmens. Introdukuota Lietuvoje.
 Pseudotsuga menziesii var. menziesii - Pakrantinė pocūgė; Aukščiausia auganti 99,76 m, didžiausias kamieno skersmuo 485 cm. Praeityje buvo žinomos iki 117,3 m - 142 m aukščio, tokius matmenis pasiekia savo paplitimo areale arba regionuose su joms palankiu klimatu bei dirvožemiu.
 Pseudotsuga sinensis Dode - Kininė pocūgė; Savaiminė Kinijoje. Išskiriami trys varietetai: 
 Pseudotsuga sinensis var. sinensis; 
 Pseudotsuga sinensis var. brevifolia (W.C.Cheng & L.K.Fu) Farjon & Silba; Auga kalnuose 1300 m aukštyje.
 Pseudotsuga sinensis var. gaussenii (Flous) Silba;

Šaltiniai

Nuorodos 
 conifers.org / Pseudotsuga | Anglų k.
 conifersociety.org / Pseudotsuga Genus (Douglas-fir) | Anglų k.
 efloras.org / Pseudotsuga, by Barney Lipscomb | Anglų k.
 botany.hawaii.edu / Pinaceae | Anglų k.
 kew.org / Pinaceae  | Anglų k.

Pušiniai
Medžiai ir krūmai
Laima Keraitienė

Laima Keraitienė (1944 m. sausio 1 d. Skersabaliuose I, Liudvinavo valsčiuje – 2021 m. lapkričio 26 d.) – agronomė, Lietuvos ir Rokiškio rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija 
1963 m. baigė Antalieptės Žemės ūkio technikumą, 1970 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakulteto sodininkystės – daržininkystės skyrių, agronomė.

1963–1970 m. Salų tarybinio ūkio – technikumo sodininkystės agronomė, 1970–1974 m. dėstytoja. 1974–1977 m. Kazliškio apylinkės Vykdomojo komiteto sekretorė, 1977–1980 m. Vykdomojo komiteto pirmininkė. 1980–1982 m. LKP Rokiškio rajono komiteto instruktorė, 1982–1991 m. komiteto Žemės ūkio skyriaus vedėja.

1992–1996 m., 2000–2008 m. ir 2012–2016 m. Seimo nario Vytauto Saulio padėjėja. 1995–1996 m. Vyriausybės atstovo Panevėžio apskrityje konsultantė. 1996 m. Rokiškio Romuvos vidurinės mokyklos mokytoja. 1997–1998 m. AB „Lietuvos žemės ūkio bankas“ Rokiškio skyriaus vyr. ekonomistė, 1999 m. UAB „LŽŪB draudimas“ vadybininkė. 1998–2000 m. Lietuvos metrologijos inspekcijos inspektorė. 2000–2003 m. Rokiškio rajono savivaldybės mero padėjėja. 

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narė, LDDP rajono tarybos pirmininkė, Demokratinės moterų kolegijos tarybos narė. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Rokiškio rajono skyriaus narė, nuo 2003 m. pirmininko pavaduotoja. Nuo 2001 m. LSDP tarybos narė, 2003-2008 m. LSDP prezidiumo narė, atstovė Panevėžio apskričiai.

1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. (LDDP sąraše), 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narė. 

Lietuvai pagražinti draugijos valdybos narė, Rokiškio skyriaus pirmininkė. Sutuoktinis Antanas, sūnūs Ligitas, Giedrius. .

Šaltiniai 

Rokiškio politikai
Lietuvos agronomai
Henry Ford II

Henry Ford II (Henris Fordas Antrasis, 1917 m. rugsėjo 4 d. Detroite – 1987 m. rugsėjo 29 d. Detroite) – Ford Motor Company prezidentas 1945–1960 m., valdybos pirmininkas ir generalinis direktorius 1960–1979 m. 

Jis buvo Edsel Ford sūnus ir Henry Ford anūkas.

Biografija

Asmeninis gyvenimas 
Henry Ford II gimė 1917 m. rugsėjo 4 d. Detroite, Eleanor Clay Ford ir Edsel Ford šeimoje. Jis ir jo broliai Benson ir William augo pertekliuje, tačiau jų tėvas stengėsi, kad jie suprastų darbo ir pinigų prasmę.

Henry Ford II buvo vedęs tris kartus, pirmoji žmona – Anne McDonnell, antroji žmona – Cristina ir trečioji žmona – Kathleen DuRoss. Turėjo tris vaikus: Charlotte, Anne ir Edsel Ford II. Mirė 1987 m. rugsėjo 29 d. Detroite, Henry Ford ligoninėje.

1943 m. gegužę nuo vėžio mirus Ford Motor prezidentui Edsel Ford, Henry Ford II tarnavo laivyne ir negalėjo perimti vadovavimo šeimos verslui.

Nuorodos 

Ford II, Henry
Konversācijas vārdnīca

Konversacijas vardnica – latviška enciklopedija, išleista XIX a.

Konversacijas vardnica pasirodė tarp 1892 m. ir 1898 m.; leidinys laikomas pirmąja latviška enciklopedija. Nepabaigtas (išleista iki termino „Kristjans“).

Latviškos enciklopedijos
Visuotinės enciklopedijos
Geras FM

Geras FM – muzikinė-informacinė regioninė radijo programa, transliuojama 101,9 MHz Vilniuje ir 91,9 MHz Kaune. Rengia ir transliuoja UAB „Geruda“ – viena iš Gariūnų verslo parko grupės įmonių.

Istorija 
Programa pradėta transliuoti 2003 m. spalio 29 d. Pirmąsias savo laidas pradėjo transliuoti Vilniuje ir apylinkėse 101,9 MHz dažniu iš siųstuvo, esančio Vilniaus TV bokšte. Pirmosios reguliariai transliuojamos laidos buvo „Man gerai“ su „auksaburniais robotais“, Nėriumi Pečiūra ir Gyčiu Balčiūnu.

2007 m. spalio 29 d. prasidėjo transliacijos Kaune 92,0 MHz dažniu.

2013 m. sausio 14 d. stotis pakeitė dažnį Kaune: 91,9 MHz.

Muzika 
Radijo stoties eteryje transliuojami geriausi šių dienų ir praeities hitai.

Nuorodos 
 Geras FM oficialus interneto puslapis
 Transliacija internetu
 Geras FM Facebook’e
 Grojaraščio istorija

Lietuvos radijo programos
Karčiupis

Karčiupis – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Neveronių, Gaižiūnų miškuose, prie geležinkelio Kaunas–Vilnius ir Karčiupio upelio.

Stovi Karčiupio koplyčia, yra Karčiupio geležinkelio stotelė. Gamtos paminklas Karčiupio miško ąžuolas (6,1 m apimties ir 27 m aukščio, apie 250 metų amžiaus, išsiskiria labai tiesiu kamienu), įsteigtas Karčiupio hidrografinis draustinis.

Istorija 

XX a. pradžioje minimas Karčiupio užusienis Rumšiškių valsčiuje. Iki II pasaulinio karo kaimas vadinosi Kertupiu. Prie magistralės , ties tiltu per Kruną, iki 2012 m. gaisro veikė populiari tarp keliautojų „Bajorų kiemas“ („Bajorkiemis“).

Gyventojai

Šaltiniai 

Kaišiadorių rajono savivaldybės gyvenvietės
Mikalaučiškės

Mikalaučiškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Stabintiškių, Žiežmarios kairiajame krante. Seniūnaitijos centras. Yra Mikalaučiškių koplyčia, biblioteka.

Istorija 

Sovietmečiu veikė Mikalaučiškių pradinė mokykla.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kaišiadorių rajono savivaldybės gyvenvietės
Goris

Goris – miestas Gruzijos centrinėje dalyje, Šida Kartlio regione, prie Kuros ir Liachvės upių santakos. Svarbus transporto mazgas. Per miestą eina Tbilisio-Suchumio kelias ir geležinkelis. Medvilnės, elektronikos, statybinių medžiagų, maisto, medžio apdirbimo, tiksliųjų prietaisų gamybos pramonė. Institutas, teatras, istorinis ir J. Stalino muziejai. Dramos teatras.

Istorija 
Goris žinomas nuo VII a. Yra viduramžių pilies Goriscichės griuvėsiai. 1801 m. Goriui suteiktas miesto statusas. 1878 m. Goryje gimė SSRS diktatorius Josifas Stalinas. 1920 m. miestą smarkiai nuniokojo žemės drebėjimas. 2008 m. rugpjūčio mėnesį Rusijos ir Gruzijos karinio konflikto metu miestą nusiaubė Rusijos karinė aviacija.

Architektūra 
Išliko XII a. bažnyčia, XIII a. statytos ir kelis kartus perstatytos tvirtovės griuvėsiai, XVIII a. šv. Jurgio bažnyčia.

Žymūs žmonės 
Mieste gimė sovietų diktatorius Josifas Stalinas (1879–1953). Sovietmečiu jam pastatytas paminklas, vienas didžiausių TSRS, nugriautas tik 2010 m. birželio 25 d., praėjus 20 metų nuo Gruzijos nepriklausomybės atgavimo.

Sportas 
 Dila Gori (futbolo klubas);
 FC Gori (futbolo klubas);
 FC Spartaki Cxinvali (laikinai persikėlė į Gorį, po Rusijos ir Gruzijos karo).

Šaltiniai

Nuorodos 
 [ Goris ir Gorio regionas]

Gruzijos miestai
Tottenham Hotspur FC

Londono „Tottenham Hotspur“ – Anglijos futbolo klubas iš Londono, Totenhamo rajono.

Istorija 

1901 metais laimėjo FA taurę, tapdami vieninteliu taurės laimėtoju, nežaidžiančiu lygoje. 1960-62 metų sezone laimėjo abi Anglijos taures – FA Taurę ir Lygos taurę. 1963 metais laimėjo Taurių laimėtojų taurę, tapdami pirmuoju Anglijos klubu, laimėjusiu Europos klubines varžybas. 1972 ir 1984 metais laimėjo UEFA taurę.

Pasiekimai 

 Anglijos II diviziono (dab. Futbolo lygos čempionatas) čempionas (1920, 1950 m.)

Sezonai

1960–1970 m. 

|}

1970–1980 m. 

|}

1980–1990 m. 

|}

1990–2000 m. 

|}

2000–2010 m. 

|}

2010–2020 m. 

|}

Įdomybės 
 2000 m. gruodžio 9 d. Totenhamo gynėjas Ledlis Kingas įmušė greičiausią Anglijos aukščiausiosios lygos įvartį – 10 sekundę į Bradford City vartus.
 2007 m. kovo 17 d. Totenhamo klubo vartininkas P. Robinsonas įmušė įvartį iš 88 metrų atstumo į Wigan Athletic klubo vartus beveik nuo savo baudos aikštelės mušdamas paprastą baudos smūgį. Kamuolys atšoko priešais Vigano vartininką ir jį peršokęs pateko į vartus.
 2009 m. lapkričio 22 d. klubas pasiekė didžiausią savo pergalę aukščiausiojoje lygoje, kai nugalėjo Wigan Athletic 9:1. 8 įvarčiai buvo įmušti antrajame kėlinyje.

Šaltiniai

Nuorodos 

 http://www.spurs.co.uk

Tottenham
Londono sportas
Linksmakalnis

Linksmakalnis – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Išlaužo, greta kelio , Jiesios ir Šventupės santakoje, apsuptas tvenkinių. Linksmakalnio seniūnija. Veikia Linksmakalnio mokykla-darželis, biblioteka (nuo 1996 m.), išlikę seno dvaro pastatai, sovietmečiu naudoti karinėms reikmėms. Angelo medinė skulptūra, pastatyta 2003 m. sovietų kariuomenės išvedimo 10-mečiui (autorius K. Martynaitis).

Istorija 

Nuo XIX a. iki I pasaulinio karo ant Šventupės kranto, santakoje su Jiesios upeliu, stovėjo dvaras, vokiečio savininko pavadintas Liustbergiu ( – „linksmybių kalnas“). 1944 m. vasarą Linksmakalnyje įsikūrę rusų kariškiai buvusiame dvare įrengė KGB radiotechnikos užsienio žvalgybos ir diplomatinio ryšio su Vakarų Europa dalinį – radijo žvalgybos centrą.

Iš vietovės buvo iškeldinti visi gyventojai, teritorija apjuosta spygliuota viela, atvaryti vokiečių belaisviai. 1944–1950 m. jie pastatė dabartinį seniūnijos raštinės pastatą, kareivines, Žaliosios gatvės namus, karininkų klubo pastatą, kurio dizainas (langai su arkomis) paimtas iš vienintelio po karo išlikusio dvaro raudonų plytų pastato – K. Gustaičio veislinių arklių arklidžių. Karo belaisviai buvo palaidoti netoliese, jų kapai rasti 2000 metais.

Linksmakalnyje įsikūręs karinis dalinys buvo ypač slaptas. Jame dirbo keli tūkstančiai rusų kariškių bei vertėjų. Iš čia buvo galima klausytis visoje Europoje į eterį išeinančių radijo pranešimų. Bazėje dirbusiems tarnautojams su šeimomis niekur kitur nebuvo leidžiama gyventi. Buvusioje SSRS panašūs centrai veikė Latvijoje (Skrundoje), Ukrainoje (Odesos apskrityje), Taškente, Pskove ir Maskvoje. Užsienyje tokie centrai buvo įrengti Vietname ir Kuboje.

Liustbergis oficialiai pervadintas Linksmakalniu 1958 m. gegužės 15 d., tuomet jis tapo miesto tipo gyvenviete, tačiau 1970 m. rugsėjo 30 d. šių teisių neteko ir tapo kaimu.

Visiems atvira gyvenviete Linksmakalnis tapo 1993 m. birželio 16 d., kai pasitraukė sovietų kariai. Nuo 1995 m. Linksmakalnis perėjo Kauno rajono savivaldybės žinion, čia pradėjo keltis gyventojai. Tais pačiais metais atidaryta lietuviška mokykla.

2013 m. liepos 10 d. Lietuvos Respublikos Prezidentė patvirtino Linksmakalnio herbą.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Juozas Vytautas Rimas (1942–), muzikantas, obojininkas, profesorius

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 
 Linksmakalnio svetainė
 KGB radiožvalgybos kompleksas Linksmakalnyje