joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vilniaus Gabijos gimnazija

Vilniaus Gabijos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Pašilaičių g. 13, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190003513. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.

Istorija 
Mokykla savo veiklą pradėjo 1989 m. kaip Vilniaus miesto 62-oji vidurinė mokykla. Iki spalio 19 d. pamokos vyko „Žemynos“ pagrindinės mokyklos II pamainoje. Spalio 20 d. mokiniai pirmą kartą pravėrė savosios mokyklos kabinetų duris, tad ši diena laikoma mokyklos gimtadieniu. 1992 m. išleista pirmoji 28 abiturientų laida. Rasa Raučelytė mokyklą baigė aukso medaliu, Renatas Aškinis – sidabro medaliu.

1993 m. suteikiamas „Gabijos“ vardas, kuris įpareigojo bei įpareigoja žmoniškajai šilumai ir šviesai, kūrybinei lakiai minčiai ir mokslinei išminčiai. 1994 m. 5-ojo mokyklos gimtadienio išvakarėse liaudies meistras skulptorius V. Rakuckis mokyklą papuošė Gabijos skulptūrėle.

1994 m. rugsėjo 1 d. Švietimo ir mokslo ministerijos nutarimu įsteigtos bandomosios humanitarinių mokslų gimnazijos klasės, 10-ųjų klasių mokiniams – taikomosios matematikos klasės. Bandomosios humanitarinių mokslų gimnazijos klasės bei taikomosios matematikos klasės atskleidė puikų mokytojų ir mokinių intelektinį potencialą, todėl įteisinamas mokyklos realinis – humanitarinis profilis ir 1997 m. gegužės 30 d. Švietimo ir mokslo ministerijos nutarimu Gabijos vidurinei mokyklai suteikiamas gimnazijos statusas. 1997 m. gruodžio 20 d. įvyko gimnazijos inauguracija. 2010 m. mokyklos pastatas renovuotas. Fasadas perdažytas tamsiai violetine spalva. 2015 m. mokykloje buvo renovuota mokyklos sporto salė.

Direktoriai 
 1989–2006 m. Danutė Šukienė
 Nuo 2006 m.  Vilija Klimavičienė

Žymūs mokiniai 
 Jeronimas Milius
 Kristupas Krivickas
 Markas Palubenka
 Romas Michailovskis
 Mantas Wizard
 Beata Tiškevič
 Marius Meilūnas
 Mindaugas Papinigis
 Linas Kojala
 Skirmantas Malinauskas
 Šarūnas Datenis

Nuorodos 
 Mokyklos tinklalapis
 Mokinių tarybos puslapis 

Lietuvos gimnazijos
Gabijos
Vilniaus Radvilų gimnazija

Vilniaus Radvilų gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Gelvonų g. 55, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190003285. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.

Istorija 
1982 m. įkurta Vilniaus 53-oji vidurinė mokykla, kurioje mokėsi lietuviškos ir rusiškos klasės. 1985 m. įkurta Vilniaus 56-oji vidurinė mokykla. Į ją iš 53-osios vidurinės mokyklos persikėlė lietuviškos klasės. 1994 m. 56-ajai vidurinei mokyklai suteiktas Radvilų vardas. 2002 m. Radvilų vidurinė mokykla persikėlė į Žygimanto Augusto pagrindinės mokyklos patalpas. 2004 m. birželio 25 d. Radvilų vidurinei mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. 2011 m. mokyklos pastatas buvo renovuotas.

Direktoriai 
 Algirdas Tamulevičius – 1992–1997 m.
 Gintaras Alfonsas Petronis – 1997–2007 m.
 Mindaugas Puodžiukas – nuo 2007 m.

Himnas 
Istorija mums lėmė didį vardą,

Jaunystėj mūsų Radvilų viltis gyva.

Iš pergamentų paslapties išauga

Ir išmintis, ir meilė, ir tiesa.

Mes pakartosim Radvilų likimą,

Ir būsime verti svajonių didelių.

Kaip Radvilos Europoje ieškosim,

Ne nuotykių, tiktai tikrų kelių.

Gimnazija, mes tariam tavo vardą,

Su pagarba ir meile širdyse.

Iš „Radvilų“ išskrisime užaugę,

Bet mūsų neapleis didi dvasia.

Žodžiai Radvilės Rimgailaitės, muzika Aivaro Linkevičiaus.

Realinės ir socialinės universitetinės klasės (VGTU) 
2011 m. rugsėjo 21 d. Vilniaus Radvilų gimnazija ir Vilniaus Gedimino technikos universitetas pasirašė bendradarbiavimo sutartį, kurios pagrindu Radvilų gimnazijoje buvo atidarytos universitetinės klasės.

Sudarant šią sutartį buvo siekiama tokių tikslų:
 Gilinti mokinių tiksliųjų ir gamtos mokslų žinias;
 Padėti pasirengti technologinių, fizinių ir socialinių mokslų krypčių studijoms;
 Suteikti galimybę mokiniams naudotis VGTU mokymo baze,  laboratorijomis ir jų įranga;
 Sudaryti sąlygas gimnazijos mokytojams dalyvauti universiteto organizuojamuose seminaruose ir konferencijose.
Bendradarbiavimas vyksta 6 mokomųjų dalykų srityse: informacinių technologijų, matematikos, fizikos, chemijos, braižybos, ekonomikos, verslo ir vadybos.

Nuorodos 
 Gimnazijos svetainė

Lietuvos gimnazijos
Radvilų
Dosas

Dosas – miestas pietinėje Nigerio dalyje, Doso departamento sostinė, nuo sostinės Niamėjaus nutolęs 86 km pietvakarių kryptimi. Septintas pagal dydį Nigerio miestas.

2004 m. mieste priskaičiuota 47,400 gyventojų.

Istorija 
Miestas buvo įkurtas XIX a. pradžioje ir tapo nedidelės valstybės to paties pavadinimo valstybės sostine. Jo įkūrėjai buvo songajų atšaka, vadinama džerma (zarma). Todėl ir valdovai titulavosi džermakoi (t. y. „džermos valdytojai“). Valstybė buvo prijungta prie Prancūzijos Vakarų Afrikos 1899 m.

Džermakoi dinastija:
 1856–1865 Kossom
 1865–1890 `Abdu
 1890–1897 Alfa Atta
 1897–1902 Atiqu
 1902–1913 Awta
 1913–1924 Musa
 1924–1938 Sa`idu
 1938 – 19.. Mumuni
 19.. – 19.. Sa`idu Isufu Sa`idu

Nigerio miestai
Songajų valstybės
Vilniaus Žemynos gimnazija

Vilniaus „Žemynos“ gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Šeškinėje, Čiobiškio g. 16, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190008827. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.

Istorija 
Vilniaus „Žemynos“ gimnazija duris moksleiviams atvėrė 1987 m. rugsėjo 1 d. 1997 m. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. 2002 m. rugsėjo 1 d. tapo išgryninta gimnazija ir persikėlė iš Pašilaičių į Šeškinę, į buvusios „Verdenės“ vidurinės mokyklos (kuri dar anksčiau vadinosi „52-oji vidurinė mokykla“, tai buvo mokykla, kurioje mokyta rusų kalba) patalpas. 2009 m. gimnazijos pastatas buvo renovuotas.

Direktoriai 
 2003 m. Rūta Krasauskienė
 2021 m. Aldona Šventickienė

Stadionas 

Šalia mokyklos įrengtas aptvertas dirbtinės dangos stadionas su lauko tribūna žiūrovams. Stadionu taip pat naudojasi Lietuvos žolės riedulio federacija.

Nuorodos 
 Mokyklos svetainė 

Lietuvos gimnazijos
Žemynos
Vilniaus Žirmūnų gimnazija

Vilniaus Žirmūnų gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Žirmūnuose, Žirmūnų g. 37, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190000360. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.

Istorija 
Gimnazijos įsteigimo data – 1905 m. įsteigta slapta mokykla, vadinama „turkų namais“, arba vaikų prieglauda. Mokyklos steigėjas – Juozapas Montvila.  Nuo 1936 m. veikia Vilniaus 6-oji pradinė mokykla.  1947 m. rugsėjo 1 d. 6-osios pradinės mokyklos bazėje Vilniaus m. Vykdomasis komitetas įsteigė 1-ąją progimnaziją.  1948 m. rugsėjo 1 d. Švietimo ministras leido progimnaziją reorganizuoti į 7-ąją gimnaziją.  1949–1950 m. gimnazija pavadinta Vilniaus 7-ąja vidurine mokykla. Buvusioji pradinė mokykla Nr. 6 prijungta prie vidurinės mokyklos. 

Vilniaus miesto savivaldybės taryba 1996 m. vasario 7 d. sprendimu Nr. 100 7-ajai vidurinei mokyklai suteikė Žirmūnų vidurinės mokyklos pavadinimą. Švietimo ir mokslo ministro 1999 m. birželio 11 d. įsakymu Nr. 760 mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. Vilniaus miesto tarybos 2002 m. gegužės 15 d. sprendimu Nr. 578 Vilniaus Žirmūnų gimnazija nekomplektuoja penktųjų-aštuntųjų klasių (1-8 klasių pagrindu įkurta Vilniaus Emilijos Pliaterytės progimnazija). Nuo 2012 m. į mokyklą gali įstoti tik mokiniai, išlaikę specialų stojamąjį, aukštesnių gabumų egzaminą.

Mokykloje veikia ilgametis – įkurtas 1966 m. – pučiamųjų orkestras „Septima“, kuriam vadovauja Vytautas Skripkauskas.

Direktoriai 
 nuo 1989 m. Edmundas Grigaliūnas

Direktoriaus pavaduotojai 
 Danutė Okunienė (chemija)

Žymūs mokytojai 
 Ona Jablonskienė – matematika
 Danutė Usorytė – fizika
 Vytautas Skripkauskas - muzika (Vilniaus Žirmūnų gimnazijos pučiamųjų orkestro „Septima“ įkūrėjas)

Žymūs mokiniai 
 Egidijus Bičkauskas
 Ramūnas Greičius
 Arvydas Juozaitis
 Lina Kačiušytė
 Mindaugas Kiškis
 Vytaras Radzevičius
 Algirdas Petras Stabinis
 Ingrida Šimonytė
 Liudas Zakarevičius

Šaltiniai

Nuorodos 
 Mokyklos svetainė

Lietuvos gimnazijos
Žirmūnų
Lazdynai

Lazdynais vadinama:

 beržinių šeimos medžiai;
 kaimas Elektrėnų savivaldybėje;
 kaimas Jonavos rajone;
 kaimas Kelmės rajone;
 Vilniaus miesto dalis ir seniūnija;
 kaimas Zarasų rajone;
 Krasnoznamenskas, miestas Karaliaučiaus krašte;
 buvęs dvaras Rytprūsių Pilkalnio apskrityje.
Pašilaičiai

Pašilaičiai – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurės vakarus nuo miesto centro. Seniūnijos centras. Ribojasi rytuose su Fabijoniškėmis (skiria Ukmergės gatvė ()), pietuose – su Šeškine, pietvakariuose su Justiniškėmis, vakaruose – su Gineitiškėmis ir Zujūnais (skiria Vilniaus vakarinis aplinkkelis), šiaurėje – su Pavilionimis. Gyvenvietės dalis Vilniaus rajone yra Pašilaičių kaimas.

Yra paštas, Vilniaus rajono centrinė poliklinika, Pašilaičių šeimos medicinos centras, gimnazija, vidurinės, pagrindinės ir pradinės mokyklos, keli vaikų lopšeliai‑darželiai, darželis-mokykla, bendruomenės santalka (įkurta 2003 m.). Vyrauja daugiabučiai 5, 9 ir 16 aukštų gyvenamieji namai.

Istorija 

Pašilaičiai – buvęs kaimas netoli Vilniaus. Istoriniuose šaltiniuose minimas nuo XVIII a. XIX a. pabaigoje čia gyveno 89 gyventojai, 1953 m. – virš 200. Tarybiniais laikais įėjo į Avižienių apylinkę. Plečiantis miestui, 1987 m. pastatytas mikrorajonas, pavadintas tuo pačiu vardu. Projekto autorius – architektas K. Balėnas. Rajoną sudaro kelios pagrindinės gatvės – Žemynos, Medeinos, Gabijos ir Pašilaičių. Gatvių planas sudaro 3 žiedus, kurių viduryje – ramios, automobilių nepasiekiamos pėsčiųjų erdvės.

Pašilaičių vieta kalvota, namai pastatyti netankiai, daug žalumos. Vietomis išlikusi buvusio seno kelio medžių alėja, senųjų kaimo sodybų sodų medžiai. Pašilaičiuose veikia kelios parduotuvės, kavinės, paštas. Rajono viduryje 1987 m. pastatytas tam laikui labai modernus pagrindinis prekybos centras „Pašilaičiai“ (architektas St. Garuckas). Rytinėje Laisvės prospekto pusėje įsikūrusios komercinės įmonės. Pašilaičiuose yra dvi lietuvių mokyklos – Žemynos progimazija, Gabijos gimnazija, pradinė Medeinos mokykla ir A. Puškino vidurinė mokykla, penki vaikų darželiai. Šiuo metu rajonas sparčiai plečiasi Ukmergės kryptimi. 2006 m. Pašilaičiai, kartu su Verkiais, buvo išrinkti švariausia Vilniaus miesto seniūnija.

Susisiekimas 

Susisiekimas su kitomis Vilniaus miesto dalimis labai geras – kursuoja 5 troleibusai, 5 paprasti bei 2 greitieji autobusų maršrutai. Iš Pašilaičių galima tiesiogiai nuvykti į Santariškes, Jeruzalę, Žvėryną, Antakalnį, Šnipiškes, Žirmūnus, Zujūnus, Lazdynus, Karoliniškes, Naujamiestį, Šeškinę, Viršuliškes, Žemuosius Panerius bei stotį.

Pagrindinės stotelės: Pašilaičių žiedas, Skalvių žiedas, Medeinos st., Jurgio Baltrušaičio st., Deivių st., Žemynos st., Vilniaus rajono poliklinika.

Gyventojai

Nuorodos 

 

Vilniaus miesto dalys
Bublių tvenkinys

Bublių tvenkinys – antras pagal plotą tvenkinys Kėdainių rajono savivaldybės teritorijoje, esantis Vilainių ir Šėtos seniūnijose ant Obelies upės (10,5 km nuo jos žiočių), 5 km į rytus nuo Kėdainių, rytinėje plento  pusėje.

Tvenkinys įrengtas 1980 m. užtvenkus Obelies upę 10,1 km nuo žiočių ir užliejus jos slėnį. Plotas – 150 ha. Tūris 6,4 mln. m³, didžiausias gylis 13,2 m, vidutinis gylis 4,2 m. Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 8,1 km, plotis 0,45 km. Įteka Lankesa. Kranto linija 23,1 km ilgio, mažai vingiuota. Altitudė 48,4 m. Krantai lėkšti, vietomis apaugę siauru medžių ruožu.  Aplinkui plyti dirbami laukai. Priešsroviui iškart ant Malčiaus upės telkšo Aristavos tvenkinys, ant Obelies upės - Aukštųjų Kaplių tvenkinys, ant Piltynos upelio - Piltynos tvenkinys. Pasroviui iškart telkšo Juodkiškių tvenkinys.

Prie užtvankos 2002 m. įrengta 160 kW galios mažoji hidroelektrinė.

Gausu nedidelių karšiukų, kuojų, ešerių. Yra starkių, lydekų, karpių, aukšlių.

Gyvenvietės prie Bublių tvenkinio: Aristava, Bubliai, Taučiūnai, Daukainiai, Užlukiai, Aukštieji Kapliai, Bajėniškis, Valkaičiai, Ivaniškiai, Stašaičiai, Vainiūnai. Rytinį tvenkinio galą kerta kelias .

Debitas:
 Upės – 3,07 m³/s
 Užtvankos skaičiuotinis: 280 m³/s

Užtvanka 225 m ilgio, 10 m pločio. Vandens pralaida – sifoninė. Įrengta 1980 m.

Šaltiniai 

Kėdainių rajono tvenkiniai
Haverfordwest County AFC

Haverfordvesto „County“ (; () – Velso futbolo klubas iš Haverfordvesto.

Istorija 
Klubas įkurtas 1899 m. 1992 m. pirmą kartą iškopė į aukščiausią lygą. Dalyvavo elito diviziono kovose. Buvo keletą kartų iškritę į žemesnį divizioną.

2003–2004 m. iškovojo čempionato bronzos medalius, o trečioji vieta iki šiol yra geriausias klubo pasiekimas.

Vėl buvo iškritę į žemesnį divizioną. Nuo 2011–2012 m. žaidė Pirmame divizione (antra pakopa).

2015–2016 m. pateko į aukščiausią lygą, tačiau liko paskutinėje dvyliktoje vietoje ir po sezono vėl buvo perkelti į Pirmą divizioną.
Nuo 2020–2021 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Namuose žaidžia mėlyna apranga.

Pasiekimai

Sezonai 

|}Šaltinis:

Rekordai 
 Didžiausias laimėjimas lygos rungtynėse: 5-0 prieš Cemaes Bay FC 1997 m.,
 Didžiausias pralaimėjimas lygos rungtynėse: 0-9 prieš Bangor City.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 Transfermarkt
 Globalsportsarchive

Haverfordwest
Degėsiai (Druskininkai)

Degėsiai – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 15 km nuo Druskininkų. Artimiausi kaimai: Ricieliai, Guobiniai, Snaigupė, Liepiškiai, Stračiūnai, Miciūnai. Šalia – Maželio, Ilgelio, Kruglio ir Juodelio ežerai.

Gyventojai

Šaltiniai 

Druskininkų savivaldybės gyvenvietės
Rama IX

Rama IX (tikrasis vardas Bhūmibolas Aduljadedžas, ); 1927 m. gruodžio 5 d. Kembridže – 2016 m. spalio 13 d. Bankoke) – Tailando karalius, valdęs 1946–2016 m. Jo sostą paveldėjo vienintelis sūnus Rama X (tikr. vardas Maha Vajiralongkorn).

Vaikystė 

Rama IX gimė 1927 m. gruodžio 5 d. Tailando princesės Srinagarindros ir princo Mahidolo Aduljadedžo, kuris tuo metu studijavo mediciną Harvardo universitete, šeimoje. Jo tikras vardas, Bhūmibolas Aduljadedžas, reiškia „žemės tvirtumas, neprilygstama jėga“. 1928 m., kai Bhūmibolo tėvas baigė medicinos studijas, šeima grįžo į Tailandą. 1929 m. princas Mahidolas mirė nuo inkstų nepakankamumo. 1932 m. jaunasis princas pradėjo mokytis privačioje Bankoko mokykloje. 1933 m. princesė Srinagarindra kartu su savo vaikais išvyko į Šveicariją, kur privačioje Lozanos mokykloje princas Bhūmibolas tęsė mokslus. 1935 m. princo vyresnysis brolis Ananda Mahidolas tapo Tailando karaliumi Rama VIII. Nepaisant to, didžiąją laiko dalį karališkoji šeima leido Šveicarijoje, o šalies reikalus tvarkė regentų taryba.

Tolesnis gyvenimas 

1945 m., kai Bhūmibolas pradėjo studijuoti Lozanos universitete, baigėsi Antrasis pasaulinis karas ir karališkoji šeima galėjo sugrįžti į Tailandą. 1946 m. mirė karalius Rama VIII, tad naujuoju valdovu tapo jo jaunesnysis brolis Bhūmibolas Aduljadedžas. Kol karalius studijavo Lozanoje, regentu buvo paskirtas princas Rangsitas Prajurasakdis. Studijų metu Bhūmibolas nuvyko į Paryžių, kuriame susipažino su Tailando ambasadoriaus Prancūzijoje dukterimi Sirikit Kitijakara. Jie susituokė 1950 m. balandžio 28 d.

1950 m. gegužės 5 d. Bankoke Bhūmibolas su žmona buvo karūnuoti Tailando karaliumi ir karaliene.

Po karūnacijos Rama IX su žmona išvyko į Šveicariją, kur karalius baigė studijas universitete. Karališkoji šeima į Tailandą sugrįžo 1951 m. 1956 m. karalius spalio 22 – lapkričio 2 d. gyveno vienuolyne, tad regente 15 dienų buvo paskirta jo žmona Sirikit.

Rama IX mirė 2016 m. spalio 13 d. Jis buvo palaidotas 2017 m. spalio 26 d.

Vaikai

Galerija

Šaltiniai 

Tailando valdovai
Skaudvilai

Skaudvilai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Petrališkės.

Etimologija 

Manoma, kad kaimo pavadinimas yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo pavardės Skaudvilas, žinomos Žemaitijoje.

Gyventojai

Išnašos 

Kelmės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kurtuvėnų dvaras

Kurtuvėnų dvaras išlikęs Kurtuvėnuose. Su parku ir kitais pastatais sudaro ansamblį.

Vertingiausias dvaro pastatas yra medinis dviejų aukštų svirnas, statytas XVIII a. pabaigoje. Dvaro svirnas įtrauktas į Lietuvos kultūros vertybių registrą.

Svirnas pastatytas 1792–1796 m. Jame dvarininkai rengdavo pokylius, spektaklius, bet kartu buvo laikomi ir grūdai. Iki šiol išlikusiame mediniame dvaro svirne buvo įrengtas teatras, kuriame vaidino baudžiauninkai. Per II pasaulinį karą buvo įsikūręs vokiečių kariuomenės štabas, o išplėštos antrojo ir trečiojo aukštų perdangos naudotos apkasams sutvirtinti.

Po nepriklausomybės atgavimo pastatas restauruotas, tačiau 2001 m. rugpjūčio 1 d. naktį sudegė, o 2006 m. visiškai atstatytas pagal autentišką projektą, nepanaudojus nė vienos vinies.

Istorija 
Dvaras – vienas pirmųjų XV a. Lietuvoje susikūrusių dvarų. Dvaras ir parkas žinomas nuo 1495 m. Bajorų sodyba išaugo į turtingą dvarą, kuris daugiau nei 450 metų buvo regiono ekonominis ir kultūrinis centras. 1717 m. Kurtuvėnus įsigijo ir pavertė juos svarbiausia giminės rezidencija Pranciškus Vladislovas Nagurskis. Ypač miestelį išpuoselėjo jo sūnus Jokūbas Ignotas Nagurskis (g. apie 1734 – m. po 1796 m., palaidotas Kurtuvėnuose). Paskutinieji dvaro valdytojai grafai Pliateriai-Ziberkai įrengė dešimtis tvenkinių. Arklidėse veikia jojimo paslaugų centras, o dvaro oficinos pastate įsikūrusi regioninio parko direkcija. Kurtuvėnų dvarvietę supa senas geometrinio-peizažinio planavimo parkas.

Galerija

Literatūra 
 Kurtuvėnų dvaras (sud. Birutė Salatkienė). – Kurtuvėnai: Kurtuvėnų regioninio parko direkcija, 2011. – 100 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-881-01-8

Nuorodos 
 Kurtuvėnų dvaro sodyba 
 Kurtuvėnų parkas 
 Kurtuvėnų dvaras 

Šiaulių rajono dvarai
Kurtuvėnai
De Moinas

De Moinas () – miestas JAV, Ajovos valstijos sostinė. Įsikūręs prie De Moino ir Rakūno upių santakos. 203 433 gyventojai. Metropolijoje – 562 906 gyventojų. De Moinas įkurtas 1851 m. kaip karinis fortas, o 1857 m. tapo miestu. Kelis kartus nukentėjo nuo potvynių. De Moinas svarbus žemdirbystės, žemės ūkio technikos gamybos centras. Yra 5 universitetai: De Moino universitetas, Dreiko universitetas, Aukštutinės Ajovos universitetas, Fynikso universitetas, William Penn universitetas.

Ajovos miestai
Vilniaus spaudos rūmai

Vilniaus spaudos rūmai – aštuoniolikos aukštų pastatas esantis Vilniuje, Viršuliškių mikrorajone, Laisvės pr. 60. Šalia Spaudos rūmų yra per 500 automobilių talpinanti Andrejaus Sacharovo aikštė.

Įmonės 
Spaudos rūmuose patalpas turi arba nuomojasi daugiau kaip 100 įmonių, tarp kurių: spaudos leidėjai "Savaitė", "Savaitės ekspresas", radijo stotys „Radiocentras“, „Relax FM“, „Zip FM“, „Russkoje radio Baltija“, „Kelyje“ (Vilniaus studija), „Znad Willi“, Jazz FM (radijo stotis), „Keistuolių teatras“, vairavimo mokykla, įmonės „Tango reklama“, „Dujotekana“, „Vilniaus ginklai“, advokatų, farmacininkų, taksi, turizmo ir kitų sričių įmonės, kuriose iš viso dirba per 1 tūkstantį darbuotojų.

Istorija 
Rūmai  pastatyti 1985 m.  1991 m. sausio 11 d. sovietų kariuomenė jėga užgrobė Spaudos rūmus. Užgrobimo metu automatu apšaudyta fasadinė rūmų siena.  2001 m. Vilniaus apskrities ir Vilniaus miesto savivaldybė Spaudos rūmus paliko be žemės. Skirta 85 arai žemės, ant kurios stovi 3 didžiuliai pastatai: Keistuolių teatras, buvęs LKP CK maitinimo kompleksas ir Spaudos rūmai.

Nuorodos 
 Svetainė

Lietuvos spauda
Vilniaus pastatai
Karoliniškės
Porthmadog FC

Portmadogo FC – Velso futbolo klubas iš Portmadogo.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Šaltinis:

Rekordai 
 Didžiausias laimėjimas lygos rungtynėse: 9-0 prieš Abergavenny Thursdays 1993 ir prieš Haverfordwest County 1994. 
 Didžiausias pralaimėjimas lygos rungtynėse: 0-7 prieš The New Saints FC 2006.

Šaltiniai

Nuorodos 
 http://www.porthmadogfc.com

Porthmadog
Vilhelmina Augustinavičiūtė-Bardauskienė

Vilhelmina Augustinavičiūtė-Bardauskienė (g. 1953 m. birželio 15 d. Litkūnuose, Pakruojo raj.) – Lietuvos lengvaatletė, šuolininkė į tolį. Pirmoji moteris pasaulyje nušokus daugiau nei 7 metrus.

Biografija 
1983 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1984–1990 m. Sporto draugijos „Dinamo“ Respublikinės tarybos Olimpinio rezervo vaikų ir jaunių sporto mokyklos mokymo dalies vedėja.

1977 m. ir 1978 m. laikraščio „Sportas“ skaitytojų išrinkta geriausia Lietuvos sportininke.

Sportiniai pasiekimai 
 1978 m. šuolių į tolį Europos čempionė, pasaulio rekordininkė. Rezultatai – 7,07 m ir 7,09 m. Pirmoji moteris pasaulyje, 1978 m. rugpjūčio 18 d. Kišiniove (Moldova) nušokusi į tolį 7 metrus.
 1977 m. ir 1978 m. TSRS čempionė uždarose patalpose ir stadione.

Šaltiniai 

Lietuvos sporto pedagogai
Lietuvos šuolininkai į tolį
Lietuvos Pasaulio rekordininkai
Henrikas Radauskas

Henrikas Radauskas (1910 m. balandžio 23 d. Krokuvoje, Austrijoje-Vengrijoje – 1970 m. rugpjūčio 27 d. Vašingtone, JAV) – lietuvių poetas, vertėjas, pirmasis modernistas, egzodo autorius.

Biografija 
Henrikas Radauskas, kaip ir jo brolis dvynys Brunas (Bruno) Radauskas gimė Bernardo Radausko ir Amalijos Kieragga Radauskienės šeimoje. Henriko ir Bruno mamai iki dvynių gimimo gimdymai buvo nesėkmingi. Todėl šeima nusprendė, kad dvynius gimdys Krokuvoje, kur gyveno Amalijos sesuo akušerė, kurios dėka gimdymas buvo sėkmingas. Gimus vaikams šeima grįžo į Lietuvą, į gimtą Gikonių kaimą. Gikoniai - Rozalimo Valsčiui priklausęs kaimas prie Daugyvenės upės, Smilgių parapija. Dvyniai buvo vieninteliai Bernardo ir Amalijos vaikai. Henriko mama atvykusi iš Rytprūsių buvo pusiau vokietė, pusiau lenkė, todėl vaikai mokėjo tiek lietuvių, tiek vokiečių ir lenkų kalbas. 
Dalis vaikystės prabėgo Gikonių kaime (Pakruojo raj.). Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno Rusijoje, Novo-Nikolajevske (dabar Novosibirskas), lankė pradžios mokyklą. Į Lietuvą grižo 1921 m. Mokėsi Panevėžio gimnazijoje, baigė Panevėžio mokytojų seminariją. 1929 m. vienerius metus mokytojavo Kazokiškių pradinėje mokykloje.

Studijavo Vytauto Didžiojo universitete Humanitarinių mokslų fakultete lietuvių, vokiečių, rusų kalbas ir literatūras. 1936 m. dirbo Klaipėdos radiofone, 1937–1941 m. – Švietimo ministerijos knygų leidimo komisijoje, Valstybinėje leidykloje Kaune.

1944 m. pasitraukė į Vakarus, metus gyveno Berlyne, iš ten persikėlė į Roitlingeną. 1949 m. persikėlė į JAV, gyveno Baltimorėje, Čikagoje. Ilgą laiką dirbo fizinį darbą, nuo 1959 m. – Kongreso bibliotekoje Vašingtone.

Palaidotas JAV,  Vašingtono kapinėse.

Atotrūkis tarp gyvenimo ir kūrybos

Kūryba 
H. Radauskas – vienas žymiausių lietuvių poetų modernistų, estetas. Jo poezija išsiskiria spalvų, vaizdų bei garsų įvairove. Poetas gamtoje, aplinkoje, buityje ieško grožio, estetinių emocijų, meninės prasmės.

H. Radauskas visą laiką stengėsi nebūti toks kaip kiti. Jis siekė, kad jo kūryba būtų savita, o ne ką nors kopijuojanti. Jo eilėraščius sunku priskirti konkrečiai srovei – visa kūryba tarsi atskira srovė ar įvairių srovių samplaika.

Išleisti eilėraščių rinkiniai 
 1935 m. – „Fontanas“
 1950 m. – „Strėlė danguje“
 1955 m. – „Žiemos daina“
 1965 m. – „Eilėraščiai“
 1978 m. – „Eilėraščiai (1965–1970): pomirtinė knyga“
 1980 m. – „Lyrika“
 1993 m. – „Pasauliu netikiu, o Pasaka tikiu“
 1994 m. – „Eilėraščiai“ (Baltų lankų literatūros kolekcija)
 1999 m. – „Eilėraščiai“ (Rinktinė lietuvių poezija)
 2005 m. – „Poezija“

Išvertė Tomo Mano, Stefano Cveigo prozos kūrinių, Heinricho Heinės, J.V.Gėtės, Anos Achmatovos, Boriso Pasternako eilėraščių.

Nuorodos 
 Eilėraščiai 
 Skirtukai

Lietuvos rašytojai
Lietuvos poetai
JAV lietuviai
Biržų Atžalyno pagrindinė mokykla

Biržų „Atžalyno“ pagrindinė mokykla — dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190545695. Adresas: Sąjungos g. 15, Biržai.

Istorija 

Mokykla įsteigta 1962 m. – 1961 m. kovo mėnesį pakloti pamatai, o 1962 m. rugsėjo 1 d. prasidėjo pirmieji mokslo metai. 1994 m. pavadinta Biržų „Atžalyno“ vidurine mokykla, 2015 m. tapo pagrindine.

Direktoriai 
 Regina Mauragienė
 Vaidotas Butkevičius
 Jonas Karosas

Mokytojai 
 Ledrūna Petrulionienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
 Irena Galeckienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui
 Irutė Varzienė, direktorės pavaduotoja ugdymui (iki 2012 m.)

Mokiniai 
 Romualdas Brazauskas (g. 1960 m.), krepšininkas, teisėjas
 Algis Drevinskas, Sarbriukeno Operos teatro solistas
 Rolandas Makrickas (g. 1972 m.), kunigas, monsinjoras, Vatikano diplomatas, Bažnyčios istorikas
 Ramūnas Danisevičius (g. 1973 m.), fotomenininkas
 Žydrūnas Savickas (g. 1975 m.), sunkiaatletis
 Vaidas Pauliukėnas (g. 1979 m.), krepšininkas
 Virginijus Jankauskas, krepšininkas
 Mindaugas Lekerauskas, krepšininkas
 Vladas Turla, pasaulio šaudymo čempionas

Nuorodos 

 Mokyklos svetainė

Biržai
Lietuvos pagrindinės mokyklos
Biržų rajono savivaldybės mokyklos
Prokuratūra

Prokuratūra – valstybės institucija, kurios paskirtis – vykdyti baudžiamąjį persekiojimą. Prokuratūra vykdo iš esmės jurisdikcines ir kitas funkcijas. Prokuratūra padeda užtikrinti teisėtumą ir teismui vykdyti teisingumą.

Istorija 
Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje veikė Lietuvos prokuroras, kuris tyrė nusikaltimus prieš karalių ir valstybę.

Personalas 

Pagrindiniai tarnautojai prokuratūroje yra prokurorai. Jiems talkina prokuroro padėjėjai, tyrėjai, kiti specialistai, administracinis personalas.

Prokuratūros sistemai vadovauja generalinis prokuroras. Jį paprastai skiria valstybės vadovas arba nacionalinis parlamentas.

Funkcijos 

Prokuratūra:
 organizuoja ikiteisminį tyrimą ir jam vadovauja;
 atlieka ikiteisminį tyrimą ar atskirus ikiteisminio tyrimo veiksmus;
 kontroliuoja ikiteisminio tyrimo pareigūnų veiklą baudžiamajame procese;
 palaiko valstybinį kaltinimą baudžiamosiose bylose;
 kontroliuoja nuosprendžių pateikimą vykdyti ir jų vykdymą;
 koordinuoja ikiteisminio tyrimo įstaigų veiksmus tiriant nusikalstamas veikas;
 gina viešąjį interesą;
 nagrinėja asmenų prašymus, pareiškimus ir skundus;
 dalyvauja rengiant ir įgyvendinant nacionalines ir tarptautines nusikalstamų veikų prevencijos programas;
 dalyvauja teisėkūros procese;
 atlieka kitas funkcijas.

Generalinė prokuratūra

Teritorinė prokuratūra 

Baudžiamojo proceso teisė
Airbus UK FC

Brotono „Airbus“ – Velso futbolo klubas iš Brotono (netoli Česterio). Komandos žaidėjai dirba Airbus UK lėktuvų gamykloje, kuri gamina sparnus Airbus oro linijoms ir dėl to kartai vadinami The Wingmakers () arba The Planemakers ().

Istorija

Logotipas 
Jame vaizduojamas lėktuvas.

Pasiekimai

Sezonai 

|}Šaltinis:

Šaltiniai

Nuorodos 
 

Airbus
Ksaveras Kairys

Ksaveras Kairys (1909 m. spalio 22 d. Rygoje – 1991 m. liepos 12 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, sovietinis valstybės, partinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija 
1926–1928 m. priklausė LLKJS Biržų organizacijai. 1929 m. baigė Biržų gimnaziją, 1939 m. baigė Rygos komercijos mokslų institutą.

1940 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarnautojas. 1940–1941 m. dirbo SSRS ryšių liaudies komisariato įgaliotinio Lietuvoje valdybos revizorius, inspektorius, kadrų skyriaus viršininkas. Antrojo pasaulinio karo pradžioje – 16-osios lietuviškosios divizijos karininkas.

1942 m. atšauktas iš armijos, 1943–1945 m. dirbo SSRS ir LSSR mėsos ir pieno pramonės liaudies komisariatuose. 1945–1946 m. LSSR mėsos ir pieno pramonės liaudies komisaro pavaduotojas. 1946–1947 m. LSSR pienininkystės kooperacijos draugijų sąjungos organizacinio biuro pirmininkas.

1947–1950 m., 1951–1953 m. ir 1954–1957 m. LSSR mėsos ir pieno pramonės ministras. 1950–1953 m. ir 1962 m. balandžio mėn. – 1965 m. balandžio mėn. LSSR MT pirmininko pavaduotojas. 1953 m. LSSR lengvosios ir maisto pramonės ministro pavaduotojas.

1953–1954 m. maisto produktų pramonės ministro pirmasis pavaduotojas. 1957–1958 m. LSSR Liaudies ūkio tarybos pirmininko pirmasis pavaduotojas, 1958–1961 m. pirmininkas, 1961–1962 m. ir 1965–1983 m. LSSR MT pirmininko pirmasis pavaduotojas. Nuo 1983 m. patarėjas prie LSSR MT.

1946–1989 m. SSKP narys. 1949–1952 m., 1956–1986 m. LKP CK narys, 1960–1964 m. LKP CK prezidiumo narys, 1967–1984 m. LKP CK biuro narys. 1951–1963 m. ir 1967–1985 m. LSSR AT, 1962–1979 m. SSRS AT deputatas. 1970–1979 m. SSRS AT Tautybių tarybos pramonės komisijos pirmininkas. 

Vienas iš Vilniaus universiteto ansamblio atkūrimo ir restauravimo iniciatorių. 1984–1991 m. Lietuvos veteranų respublikinės tarybos pirmininkas.

Įvertinimas 
 1979 m. Darbo raudonosios vėliavos ordinas
 1984 m. LTSR nusipelnęs ekonomistas
 1989 m. Biržų garbės pilietis

Šaltiniai 

Lietuvos TSR politiniai veikėjai
Lietuvos TSR ministrai
Lietuvos TSR viceministrai
Lietuvos ekonomistai
Biržų garbės piliečiai
16-oji lietuviškoji divizija
Petras Skodžius

Petras Skodžius (1927 m. gruodžio 26 d. Kupreliškyje, Biržų apskritis – 2009 m. gegužės 9 d. Biržuose) – Lietuvos rašytojas, žurnalistas, vertėjas, visuomenės veikėjas, Biržų garbės pilietis.

Biografija 
1940 m. baigė Biržų „Aušros“ pradžios mokyklą, 1947 m. – Biržų gimnaziją.

1951–1952 m. Pabiržės mašinų ir traktorių stoties laikraščio redakcijos literatūrinis darbuotojas. 1952–1986 m. laikraščio „Biržiečių žodis“ redakcijos korektorius, atsakingasis sekretorius, redaktoriaus pavaduotojas. Prie redakcijos subūrė jaunųjų literatų būrelį ir jam vadovavo. Dalyvavo Biržų krašto ir respublikos literatūriniame gyvenime.

Spaudoje debiutavo eilėraščiais, nuo 1953 m. periodinėje spaudoje skelbė apsakymus, feljetonus, humoreskas. Išvertė kelis rusų rašytojų prozos ir dramos veikalus. Jo kūrybos yra išversta į azerbaidžaniečių, čekų, estų, kazachų, latvių, lenkų, rusų, ukrainiečių ir kt. kalbas. 1961 m. Lietuvos rašytojų sąjungos, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. 

Palaidotas naujosiose Biržų miesto kapinėse.

Įvertinimas 
 1977 m. Vinco Kapsuko premija už knygą „Biržietiška mozaika“;
 1977 m. Lietuvos SSR nusipelnęs žurnalistas; 
 1989 m. Biržų garbės pilietis.

Bibliografija 
 Atsiknojusi lentelė (satyra ir humoras). – V.: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1959.
 Didysis susivienijimas (satyrinė apysaka). – V.: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1963.
 Ji buvo moteris (novelės). – V.: Vaga, 1967.
 Meilės paslaptys (humoras su trupučiu satyros). – V.: Vaga, 1968.
 Sunku būti moterimi (novelės). – V.: Vaga, 1973.
 Biržietiška mozaika (publicistika). – V.: Mintis, 1976.
 Kodėl katinas gaudo peles (satyros ir humoro rinktinė). – V.: Vaga, 1977.
 Dovana gimimo dienai (novelių rinktinė). – V.: Vaga, 1979.
 Ko išmokė širdis (apybraižos). – V.: Vaga, 1983.
 Šešėlis žydinčioj pievoj (apysakos ir novelės). – V.: Vaga, 1985.
 Santa Liučija (apysaka), 1985.
 Pasimatymas septintą ryto (novelės ir apysakos). – V.: Vaga, 1987.
 Крик встревоженной птицы (сборник новелл). – Вильнюс: Vaga, 1987.
 Gyvenimo briaunos – švelnios ir aštrios (autobiografinė mozaika). – Panevėžys: ARG ofsetas, 2008. – 312 p. – ISBN 978-9955-741-08-4

Šaltiniai 

Lietuvos žurnalistai
Lietuvos rašytojai
Lietuvos feljetonistai
Biržų garbės piliečiai
Irena Trečiokaitė-Žebenkienė

Irena Trečiokaitė-Žebenkienė (1909 m. spalio 28 d. Biržuose – 1985 m. sausio 13 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė, pedagogė, politinė veikėja.

Biografija 
Broliai Vytautas Trečiokas ir Romualdas Trečiokas.

Pirmojo pasaulinio karo metu su šeima pasitraukė į Rusiją, gyveno Gatčinoje, vėliau persikėlė į Ukrainą.

1928 m. baigė Biržų gimnaziją. 1928–1935 m. mokėsi Kauno meno mokykloje, kur įgijo grafikos ir freskos-mozaikos specialybę. Dėstytojai: Juozas Mikėnas, Kajetonas Sklėrius, Mstislavas Dobužinskis ir kt. Tuo pat metu 1928–1932 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo teisę.

Kauno meno mokykloje susiformavo politinės pažiūros. Didelės įtakos jaunai menininkei turėjo dailininkai Petras Vaivada ir Stepas Žukas. 1934 m. įstojo į komunistų partiją. Už nelegalią veiklą trumpai kalėjo. Kalėjime, būdama vienoje kameroje su profesionaliomis pogrindininkėmis, tik dar labiau persiėmė jų pažiūromis. Dirbo LKP CK ryšininke, bendradarbiavo pogrindinėje spaudoje. 

1935 m. priimta į Lietuvos dailininkų sąjungą. Dalyvavo dailės parodose, tapė peizažus, tematinius paveikslus ir natiurmortus, kūrė medžio raižinių ir pirmąjį ekslibrisą Kostui Korsakui, iliustravo Kazio Jakubėno kūrybos rinkinį vaikams „Bus pavasarėlis“.

1940 m., sovietams okupavus Lietuvą, paskirta Partinio švietimo namų direktore. Antrojo pasaulinio karo metais dirbo Uzbekijoje. 1944 m. eksternu baigė Vilniaus dailės institutą. 1944 m. dailės instituto dėstytoja, 1947 m. docentė, 1948–1951 m. piešimo katedros vedėja. 1951–1969 m. Tapybos katedroje dėstė dekoratyvinę tapybą. 1951–1955 m. LSSR AT deputatė. 1959 m. LSSR nusipelniusi meno veikėja, 1979 m. LSSR liaudies dailininkė.

Kūryba 
Dailininkė mėgo tapyti įvairių profesijų, skirtingo amžiaus ir išsilavinimo žmonių portretus. Nutapė portretų: Georgijus Dimitrovas (1940–1941 m.), Juozas Baltušis (1949 m.), Vincas Kapsukas (1955 m.), Lėja Aleksandravičiūtė (1959 m., autoportretas), Eugenija Šimkūnaitė (1969 m.), gydytojas Vytautas Girdzijauskas (1973 m.).

Mėgstamiausia dailininkės kūrybinio darbo sritis buvo mozaika. Sukūrė peizažų, istorinių kompozicijų, sukūrė mozaikų: „Lietuvaitė“ (1946 m.), „Partizano galva“ (1947 m.), „Vladimiras Leninas“ (1965 m.), freskų, grafikos kūrinių: „Mašinos“ (1934 m.), „Kalėjime grindis plauna“, „Nakvynės namai“, „Salomėja“ (visi 1934–1939 m.), plakatų (1940–1941 m.), knygų iliustracijų, ekslibrisų. Sukūrė meno ansamblių, švenčių dekoratyvinių akcentų. Vienas iš jos darbų – dekoratyvinė plokštė „Žuvėdros“ paminklui tėvui (ne tėvams, motina palaidota Vilniuje Saulės kapinėse) yra prie Širvėnos ežero esančiose evangelikų reformatų kapinėse.

Nuo 1935 m. dalyvavo dailės parodose. 1949, 1959, 1964 ir 1979 m. Vilniuje surengė individualias parodas. Kūrybai būdinga aktuali socialinė tematika, realistiškos formos, tikslus komponavimas, lyriškumas, ramios spalvos.

Šaltiniai 

Lietuvos tapytojai
Lietuvos mozaikininkai
Kumpiniškis

Apie kaimą Anykščių rajone žr. Kumpiniškis (Anykščiai).

Kumpiniškis (arba Kumpiniškės) – kaimas Kupiškio rajono savivaldybės pietvakariuose, prie kelio Subačius–Troškūnai.

Kaimas minimas 1586 m.

Gyventojai

Šaltiniai 

Kupiškio rajono savivaldybės gyvenvietės
Cefn Druids AFC

Kevn Mauro „Druids“ – Velso futbolo klubas iš Kevn Mauro.

Istorija 
Klubas ištakos siekia 1872 m. Būta ne vieno suliejimo su kitais klubais. Žaidė elito divizione.

2018 m. Europos lygos turnyre kovėsi su „Trakų“ klubu iš Lietuvos. Namų rungtynėse (Velse) rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1. (Velsiečiai pirmieji įmušė įvartį ir ilgą laiką pirmavo, o lietuviai turėjo lyginti rezultatą.)
Atsakomosiose rungtynėse, kurios vyko Alytuje, 1–0 nugalėjo „Trakų“ klubas. 
Lietuvos klubas pateko į tolimesnes kovas, o velsiečiams turnyras baigėsi.

Pasirodymai UEFA Europos lygos turnyre 

Pastabos:
 PR – preliminarusis etapas (nulinis etapas).
 1Q – pirmasis etapas.

Pasiekimai

Apranga 
 Sportinės aprangos pokyčiai.
 Ankstesniais metais žaidė Joma apranga; pastaruoju metu – Errea.
 Namuose žaidžia juoda balta apranga.

Sezonai 

	

|}

Šaltiniai

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY
 SOFASCORE
 FLASHSCORE
 Transfermarkt

Cefn Druids
Litkūnai

Litkūnai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 9 km nuo Rozalimo.

Gyventojai

Žymūs žmonės

Kaime gimė garsi šuolininkė į tolį Vilhelmina Augustinavičiūtė-Bardauskienė (1953–).

Šaltiniai 

Pakruojo rajono savivaldybės gyvenvietės
Gikoniai

Gikoniai – kaimas dešiniajame Daugyvenės krante, 7 km į pietus nuo Rozalimo, Šiaulių apskrityje.

Pirmojo visuotinio gyventojų surašymo 1923 m. duomenimis, Gikonių kaime buvo 30 ūkių, 197 gyventojai. 2017 metais išlikusios 7 sodybos.

1999 m. pastatytas paminklas Gikonių kaimo žmonėms atminti (skulptorė E. Radauskaitė).

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Čia vaikystę praleido garsus poetas Henrikas Radauskas (1910–1970).
 Gikoniuose užaugo skulptorė, pedagogė, Vilniaus dailės instituto docentė, Lietuvai nusipelniusi meno veikėja Elvyra Radauskaitė (1923–2020).

Šaltiniai 

Pakruojo rajono savivaldybės gyvenvietės
Trumpalis

Trumpalis (lenk. Trompole) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į pietus nuo Punsko, apie 18 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 124 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Netoli kaimo telkšo tarpvalstybinės sienos perkirstas Trumpalių ežeras.

Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas pirmąkart minimas XVII a. viduryje, po 1920 m. demarkacinė linija kaimą perkirto į dvi dalis: Lenkijoje atsidūrusį Trumpalį ir Lietuvoje likusi Trumpalių kaimą. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 39 žmonės, iš kurių 1 lenkas ir 38 lietuviai.

Pokaryje įkuriamas kooperatinis ūkis (kolūkio analogas), 1984 m. įsteigtas LKVD skyrius. Trumpalaičio ir Trumpalių ežerai. Išlikęs 1937 m. statytas drėbto molio svirnas ir kiti XIX a. pastatai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. Sutinkamai su Europos Sąjungos finansuojamu projektu 2005/201  Trumpalis sujungtas asfaltuotu keliu su Rūdininkų kaimu (Kalvarijos savivaldybė).

Žymūs žmonės 
 Laima Slovikauskaitė (g. 1953 m.) – Lenkijos lietuvių poetė, mokytoja

Šaltiniai

Nuorodos 
 Kaimo geografinė padėtis Punsko valsčiuje 
 Kaimo vaizdai. Buvusi Gido Žardecko sodyba
 Kaimas žemėlapyje

Literatūra 
Tarybų Lietuvos enciklopedija, 4t, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1987, 347 psl

Punsko valsčius (Lenkija)
Konstitucijos prospektas

Konstitucijos prospektas – Vilniaus miesto gatvė prasidedanti nuo Saltoniškių žiedo iki Kalvarijų gatvės.

Istorija 

Gatvė nutiesta XX a. aštuntajame dešimtmetyje ir jai buvo suteiktas Ukmergės gatvės pavadinimas (buvusi Ukmergės gatvė prie Vilniaus Šv. Rapolo bažnyčios buvo pervadinta į Šnipiškių gatvę). 1988 m. gatvė pervadinta į Justo Paleckio gatvę, bet po kelių metų grąžintas Ukmergės gatvės pavadinimas.

2002 m. minint pirmosios Konstitucijos 80-metį, ši gatvė Vilniuje įgavo Konstitucijos prospekto pavadinimą. 2004 m. dėl padidėjusio automobilių ir pėsčiųjų srauto gatvė buvo išplatinta iki 7 eismo juostų į šiaurės pusę. Pėsčiųjų zonos dešinėje gatvės pusėje (žiūrint nuo viešbučio „Holiday-Inn“ pusės) plotis dabar siekia 20 metrų. Padidintas skaičius šviesoforų ir perėjų, iš kurių dvi požeminės, gatvė labiau apželdinta, sutvarkyti šaligatviai ir dviračių takai. Dešinėje Konstitucijos prospekto pradžios pusėje esantis parkelis atnaujintas ir sutvarkytas. Taip pat išspręsta automobilų statymo problema suprojektavus papildomą požeminę automobilių aikštelę, kuri įrengta po visu „Europa“ kompleksu.

Prospekto aplinka 

Konstitucijos prospekte yra „Europos“ verslo ir prekybos centras. 2004 m. pripažintas geriausiu daugiafunkcės paskirties projektu Vidurio ir Rytų Europoje. Prekybos centras sujungtas su septynių aukštų automobilių stovėjimo aikštele, turinčia daugiau nei 1000 automobilių stovėjimo vietų. Verslo centras „Europa“ yra aukščiausias komercinės paskirties pastatas Lietuvoje. Jo aukštis – 33 aukštai. Tarp 20-ies aukštų Vilniaus miesto savivaldybės pastato ir „Europos“ prekybos centro yra Europos aikštė, kurioje įrengtas fontanas. Be savivaldybės, toje pačioje gatvės pusėje yra apskrities administracijos pastatai ir kiek toliau daugybė komercinės paskirties pastatų, taip pat Lietuvos vaikų ir jaunimo centras. Kitoje Konstitucijos prospekto pusėje yra didžiausias šalies viešbutis „Radisson Blu Hotel Lietuva“, pastatytas dar sovietmečiu bei sporto, pramogų ir verslo centras „Forum Palace“. Be pastatų Konstitucijos prospekte yra ir nedidelis parkelis.

Sankryžos 

|}
|}

Susiję straipsniai 
 Prospektas (gatvė)

Prospektai Vilniuje:
 Gedimino prospektas
 Laisvės prospektas
 Savanorių prospektas

Šaltiniai 

Vilniaus gatvės
Lietuvos prospektai
Haris Poteris (personažas)

Haris Džeimsas Poteris – fiktyvus pagrindinis J. K. Rowling Hario Poterio knygų serijos personažas. Haris Poteris 2002 m., konkurse 100 „Geriausių Literatūros personažų“ užėmė 85 vietą.

Hario Poterio knygų ekranizacijose šio personažo vaidmenį atlieką britų aktorius Daniel Radcliffe.

Gyvenimas 
Haris Poteris gimė 1980 m. liepos 31 d. Lilei ir Džeimsui Poteriams. 1981 m. spalio 31 d. Hario tėvai buvo nužudyti Valdovo Voldemorto. Voldemortas norėjo nužudyti ir Harį, bet Lilės meilė atmušė Žudymo užkeikimą ir pats Voldemortas dingo. Kitą dieną Albas Dumbldoras atnešė ir paliko suvyniotą Harį ant laiptelių prie Durslių (Lilės sesers ir jos vyro) namų durų. Po dešimt metų, Rubėjus Hagridas atėjo pasiimti Hario į Hogvartsą, magišką mokyklą. Tik tada Haris sužinojo, kad jis yra burtininkas. Jis narplioja įvairias mįsles, patiria nuotykius kartu su savo draugais kurie jo neapleidžia, net kai septintoje knygoje yra Nepageidaujamasis Nr.1 Pačioje pabaigoje jis susituokia su Džine Vizli ir jie susilaukia trijų vaikų Albo Severo, Džeimso ir Lilės.

Giminės medis 

–

Hario Poterio veikėjai
Jonavos Santarvės vidurinė mokykla

Jonavos „Santarvės“ vidurinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jonavoje, Kauno g. 53, vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Buvęs įstaigos kodas 190301869.

Nuo 2008 m. Jonavos „Neries“ pagrindinės mokyklos „Santarvės“ skyrius.

Istorija 
1949–1950 m. vykdant sovietinės švietimo sistemos reformą, Lietuvos gimnazijos pervadintos vidurinėmis mokyklomis, įvestas 11 metų vidurinis mokslas. Kiekviename klasių sraute Jonavos vidurinėje mokykloje mokėsi viena rusakalbių klasė. 1968 m. rugsėjo 21 d. atidarytas naujasis Jonavos vidurinės mokyklos pastatas, į kurį buvo perkeltos lietuvių moksleivių klasės. Naujoji mokykla oficialiai vadinosi Jonavos 1-oji vidurinė mokykla, o senajame pastate mokėsi rusakalbių mokinių klasės. Taip buvo oficialiai įsteigta Jonavos 2-oji vidurinė mokykla. Ji vėliau persikėlė į kitas patalpas (Neries pakrantėje, netoli tuometinės Jonavos 4-osios vidurinės mokyklos).

1998–2008 m. Jonavos „Santarvės“ vidurinė mokykla. 2008 m. rugsėjo 1 d. Jonavos „Santarvės“ vidurinė mokykla reorganizuota į Jonavos „Neries“ pagrindinės mokyklos „Santarvės“ skyrių.

Direktoriai 
 Regina Morozienė

Jonavos rajono savivaldybės mokyklų skyriai
Lietuvos rusų mokyklos
Mikčiojimas

Mikčiojimas – sunkus kalbos, komunikacinės (bendravimo) funkcijos, sutrikimas. Jis dažnai prasideda ikimokykliniame amžiuje ir tada lengviausiai pašalinamas.

Mikčiojimo požymiai 
Mikčiojant sutrinka žodinis bendravimas su aplinkiniais žmonėmis. Nesant pašnekovo, pavyzdžiui, žaidžiant, kalbant su savimi, vaikas gali nemikčioti. Todėl mikčiojimas nėra pastovus sutrikimas, jis priklauso nuo bendravimo situacijos sudėtingumo. Išorinis mikčiojimo požymis yra nesklandi kalba. Iš pradžių mikčiojantys vaikai nevalingai kartoja atskirus skiemenis ar garsus. Vėliau išsivysto sunkesnė mikčiojimo forma, kai vaikas spazmiškai Įtempia kalbos padargus prieš kurį nors garsą, darydamas įvairaus ilgumo pauzę (kartais iki keliasdešimties sekundžių). Šie spazminiai traukuliai būna tik kalbant ir tik prieš kai kuriuos garsus. Dažniausiai užsikertama prieš dusliuosius priebalsius p, t, k, rečiau prieš b, d, g ir dar rečiau prieš balsius. Tardamas sunkesnius žodžius, mikčiojantis bando sau padėti rankų, kojų ir net liemens judesiais, nevalingai iškraipo veidą. Neretai pakinta vaiko balsas ir kalbos intonacija. Mikčiojantys vaikai greitai suvokia savo trūkumą, dėl to vengia ir bijo kalbėti, labai jautriai reaguoja į vienmečių pajuoką. Visa tai žalingai veikia psichinį vystymąsi.

Mikčiojimo priežastys 
Mikčioti dažniausiai pradeda 2-5 metų vaikai, kiti pradeda mikčioti I-oje klasėje ir lytinio brendimo pradžioje. Berniukai dažniau mikčioja. Nustatyta, kad mikčiojimas atsiranda persirgus įvairiomis ligomis. Jei šeimoje ar aplinkoje yra mikčiojančiųjų, tai vaikas gali pradėti mikčioti. Mikčiojimas taip pat atsiranda dėl nervų sistemos silpnumo, jos pervargimo, įvairių psichinių traumų, sekinančių vaiko nervų sistemą. Daugelis tėvų galvoja, kad vaikai pradeda mikčioti išsigandę. Išgąstis nėra vienintelė priežastis, jis tik išprovokuoja mikčiojimą. Tai patvirtina paprastas faktas: daug vaikų ko nors išsigąsta, bet ne visi pradeda mikčioti. Mikčiojimui atsirasti turi įtakos kalbos raidos tempai, jos mokymo ypatybės ir pan. Kai kuriais atvejais vaikams būdingas žodžių ar jo dalių kartojimas (fiziologinė iteracija) užsitęsia ir virsta užsikirtimu, būdingu mikčiojimui. Taip įvyksta dėl to, kad vaikas ne palaipsniui pereina į sudėtingesnės kalbos etapą. Toks peršokimas gali Įvykti dėl individualių vaiko savybių: padidėjusio dirglumo, perdėto plepumo arba, kaip matėme, dėl netinkamo suaugusiųjų vadovavimo vaiko kalbos raidai, t. y. kai tėvai ar artimieji fiksuoja vaiko dėmesį į kartojimą ir kelia padidintus reikalavimus jo kalbai.

Literatūra 
 Mikčiojimas / Juozas Danilavičius. – Utena: Utenos spaustuvė, 2006. – 116 p. – ISBN 9955-626-59-3

Kalbos sutrikimai
Nervų sistemos ligos
Joniškio Saulės pagrindinė mokykla

Joniškio „Saulės“ pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Joniškyje, Livonijos g. 6, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190565192.

Istorija 

Carizmo laikais įkurta vadinamoji „liaudies mokykla“. Iki 1936 m. Joniškio pradžios mokykla buvo įkurdinta keliose vietose. 1936 m. atidarytas naujas mokyklos pastatas.

Vokiečių okupacijos metais mokyklos pastą užėmė Vokietijos kariuomenė ir įkūrė karo ligoninę. Pasitraukdami vokiečiai iš vidaus susprogdino mokyklos pastatą.

1944 m. į nuniokotą pastatą įsikraustė sovietinė armija. 1946 m. vasarą vietinė valdžia mokyklos pastatą pavertė grūdų sandėliu. 1946 m. rudenį mokykla grąžinta mokiniams. 1947 m. Joniškio pradžios mokykla tapo septynmete, t. y. buvo įsteigta penktoji klasė. 1950 m. išleido pirmąją septynmetės mokyklos laidą. 1954 m. mokykla pertvarkyta į vidurinę ir pavadinta Joniškio 2-ąja vidurine mokykla. Kasmet atidaroma nauja vyresniųjų mokinių klasė. 1958 m. išleista pirmoji 22 abiturientų laida. 1965 m. pastatytas mokyklos priestatas.

2005 m. rugsėjo 1 d. atidarytas antrasis mokyklos priestatas. 2007 m. Joniškio 2-oji vidurinė mokykla pervadinta „Saulės“ vidurine mokykla. 2009 m. ji tapo pagrindine. 2017 m. prijungtas Plikiškių skyrius-daugiafunkcis centras.

Direktoriai 
 Tomas Armonavičius

Literatūra 
 Joniškio antroji vidurinė mokykla 1936–2006 m.m. (sud. V. Ališauskas, V. Antanaitis, R. Barzdaitė, A. Galinienė). – Šiauliai: Lucilijus, 2006. – 172 p.: iliustr. – ISBN 9955-655-62-3

Nuorodos 
 Mokyklos svetainė

Lietuvos pagrindinės mokyklos
Joniškio rajono savivaldybės mokyklos
Joniškis
Šimanės prefektūra

Šimanės prefektūra () – Japonijos prefektūra, įsikūrusi Čiūgoku regione, Honšiū saloje. Sostinė – Macujė. Tai rečiausiai apgyvendinta ir priešpaskutinė pagal gyventojų skaičių prefektūra.

Oki salos, esančios Japonijos jūroje, taip pat priklauso Šimanės prefektūrai.

Istorija 

Šimanės prefektūros vietoje seniau buvo Ivamio, Idzumo ir Okio žemės.

Geografija 

Šimanės prefektūra pietuose ribojasi su Hirošimos prefektūra, rytuose – su Totorio prefektūra, vakaruose – su Jamagučio prefektūra. Šiaurėje turi ilgą krantą su Japonijos jūra.

Miestai 
Šimanės prefektūroje yra 8 miestai:
 Gocu
 Hamada
 Idzumas
 Masuda
 Macujė (sostinė)
 Oda
 Unanas
 Jasugis

Miesteliai ir kaimai 

Miesteliai ir kaimai kiekvienoje apskrityje:

Miestų, miestelių ir kaimų susijungimai 
Nuo 2004 m. spalio mėn. įvykdyti 15 susijungimų. Paskutinieji įvykdyti 2005 m. spalio mėn. Tada buvo sujungti 3 miestai:
 Kakinokio kaimas ir Muikaičio miestelis (abu – Konoašio apskrities) sujungti į naują Jošikos miestą.
 Nimos ir Junocu miesteliai, buvę Nimos apskrityje, sujungti į naują miestą – Odą. Nimos apskritis buvo taip pat panaikinta.
 Nakos apskrityje likę Asahio, Kanagio, Misumio ir Jasakos miesteliai buvo sujungti į naują Hamados miestą. Taip pat buvo panaikinta Nakos apskritis.

Nuorodos 

 Oficiali Šimanės prefektūros internetinė svetainė 
 Šimanės JET programos dalyvių internetinė svetainė
 Oficiali prefektūros turizmo internetinė svetainė