joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Polesės geležinkelis

Polesės geležinkelis – Rusijos imperijos valstybinė bendrovė, eksploatavusi liniją Vilnius-Rovnas, su atšakomis Baranovičiai-Baltstogė, Gomelis-Žabinka ir Gomelis-Brianskas. Bendrovės geležinkeliai nutiesti 1882–1907 metais. Ėjo per Vilniaus, Gardino, Vitebsko, Minsko, Volynės, Mogiliovo, Černigovo, Oriolo gubernijas. Bendras kelių ilgis (1913 m.) – 1904 varstai, tarp jų 1039 dviejų bėgių keliai. Geležinkelio valdyba buvo Vilniuje.

Pagrindinės atkarpos:
 Vilnius-Rovnas (478,0 varstai);
 Žabinka-Gomelis (472,2 varstai);
 Gomelis-Brianskas (260,6 varstai);
 Baranovičiai-Baltstogė (200,2 varstai).

Statyba 

Statyba prasidėjo 1862 m. (atkarpa Žabinka-Pinskas), o 1883 m., po 1863 metų sukilimo Lenkijoje ir Lietuvoje, suskubta pradėti statyti visas kitas atkarpas. Geležinkeliu visų pirma buvo suinteresuota Karo ministerija, kuri kartu ruošėsi ir galimiems karams su Vokietija bei Austrija-Vengrija. Vienos iš atkarpų statybai vadovavo inžinierius Petras Vileišis, žinomas lietuvių visuomenės veikėjas. Vyriausiuoju inžinieriumi dirbo Henrikas Husas, paruošęs ir įgyvendinęs kelio per Polesės pelkes projektą.

Buvo pastatyti 412 mediniai ir 235 metaliniai tiltai, 6 transporto mazgai, pabėgių mirkymo įmonė, 72 pakhauzai. Veikė 17 profesinių ir kt. mokyklų, komercinio ir techninio aptarnavimo kursai. Geležinkelio direkcijos rūmuose tarpukariu buvo įsikūrusi Lenkijos geležinkelių Vilniaus direkcijos administracija. Po Antrojo pasaulinio karo šiame pastate buvo įsikūrusi Lietuvos geležinkelio administracija, Baltijos, Pabaltijo geležinkelių Vilniaus apygardos administracija. 1992-2001 m. čia buvo įsikūrusi "Lietuvos geležinkelių" centrinė administracija.

Eksploatacija 
Atkarpoje Žabinka - Pinskas traukinių eismas prasidėjo 1882 m., Vilnius - Luniniecas - Pinskas - 1884 m., Luniniecas - Rovnas - 1885 m., Luniniecas - Gomelis - 1886 m., Baltstogė - Baranovičiai - 1886 m., Gomelis - Brianskas 1887 m., Žabinka - Brianskas 1887 m., Mostai - Gardinas 1907 m.

Geležinkelis eksploatavo 359 garvežius, 927 prekinius ir 437 keleivinius vagonus. Vilniuje, Gomelyje ir Pinske veikė geležinkelių dirbtuvės. Eksploatacija (1896) m. buvusi pelninga, nes geležinkeliu dideliais kiekiais buvo vežama mediena vietos rinkai ir eksportui, taip pat žaliavos odos pramonės įmonėms.

Geležinkelis Vilniuje kirtosi su Peterburgo - Varšuvos, Rovne – su Pietvakarių, Žabinkoje – su Maskvos - Bresto, Gomelyje – su Liepojos - Romnų, Baltstogėje – su Peterburgo-Varšuvos, Baltstogėje – su Pietvakarių, Baranovičiuose – su Maskvos - Bresto geležinkeliais.

Nuorodos 
 Polesės geležinkelis (БиЕ: Полесские железные дороги)

Geležinkelių transportas Lenkijoje
Polesė
Ukrainos transportas
Geležinkelių transportas Vilniuje
Rusijos geležinkeliai
Baltarusijos geležinkeliai
Islamiškasis socializmas

Islamiškas socializmas - jungiamasis idėjinių ir politinių srovių pavadinimas, kuriame „susijungia“ arba atsispindi islamo religijos ir socializmo idėjos. Vienais atvejais, islamiškasis socializmas tėra idealoginė terpė, už kurios slepiasi valdančiųjų sluoksnių interesai, kitais atvėjais islamiškojo socializmo lozungą naudodami smulkūs miesto ir kaimo buržua siekia sukurti lygybės ir teisingumo visuomenę, iškeldami antikolonijinius ir antifeodalinius reikalavimus: radikalios agrarinės reformos pravedimas, užsienio kompanijų turto nacionalizavimas, stambaus kapitalo nacionalizavimas ir pan. Religijos ir socializmo „susijungimo“ lozungą pirmieji iškėlė Gamalis Abdelis Naseras ir Ch. Bumedenas.

Ilgus šimtmečius islamo respublikose Afrikoje ir Azijoje islamo religija nustato visuomenines institucijas, moralę, teisę, šeimyninius santykius ir buitį. Todėl šiose šalyse politiniai ir idėjiniai judėjimai dažniausiai perima religinį atspalvį. Islamiškojo socializmo idėjos naudojamos daugelyje islamo šalių.

Pagrindimas 
Islamiškasis socializmas remiasi tuo, kad islamas neva pats linkęs į socializmą, kaip pavyzdžiai pateikiami zakjatas (privalomas musulmonų mokestis varguomenei), draudimas imti procentus nuo kapitalo ir t. t. Tuo tarpu islamas laiko neliečiamą asmeninę nuosavybę, kas tam tikrose interpretacijose virsta privačia nuosavybe ir dažnai palieka galimybę eksploatacijai, todėl islamiškasis socializmas tais atvėjais jau tampa tik reformistinio charakterio, t. y., bando rasti „trečiąjį kelią“ tarp „absoliučios privatinės nuosavybės“ kapitalizmo ir „absoliučios visuomeninės nuosavybės“ komunizmo, garantuoti „varguolių pamaitinimą be turtuolių apvalgymo“ ir pasiekti to be socialinių konfliktų.

Praktika 
Islamiškasis socializmas buvo taikomas Libijoje (džamahirija).

Islamo judėjimai
Socializmas
Andrioniškio valsčius

Andrioniškio valsčius () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje. Centras – Andrioniškis.

Istorija 

Valsčius gyvavo nuo XIX a. 1931 m. panaikintas, jo kaimai priskirti Anykščių valsčiui.

|-
| 1923 || 92 || 2528 || 529 || ||
|}

Gyvenvietės 

1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:

Gyventojai

Žymūs žmonės 

|-
| 1873 || Butkiškis || Pranas Markūnas, statybos inžinierius || 1964
|}

Išnašos 

Panevėžio apskrities valsčiai
Ukmergės apskrities valsčiai
Kazys Ėringis

Kazys Ėringis (iki 1981 m. Eringis, 1921 m. balandžio 16 d. Švaininkai, Panevėžio apskritis – 2006 m. lapkričio 21 d. Vilnius) – Lietuvos ekologas, visuomenės veikėjas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija 
1927–1931 m. mokėsi Švaininkų pradžios mokykloje, 1937–1939 m. Joniškėlio aukštesniojoje žemės ūkio mokykloje. 1940–1944 m. ūkininkavo tėvų ūkyje. 1944 m. mobilizuotas į sovietinę armiją.

1945–1946 m. mokėsi Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje. 1946–1948 m. mokėsi Belvederio žemės ūkio technikume. 1948–1953 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultete. 1957 m. biologijos mokslų kandidatas, 1967 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1953–1958 m. dirbo Žemdirbystės institute, 1958–1981 m. Botanikos institute, 1974–1981 m. Kraštovaizdžio ekologijos laboratorijos vadovas. 1967 m. instituto mokslo tarybos suteiktas profesoriaus vardas SSRS Aukščiausiosios atestacijos komisijos nepatvirtintas dėl politinių priežasčių.

1981 m. Ukrainos mokslų akademijos laivu „Akademik Vernadskij“ keliaudamas į XIII tarptautinį botanikų kongresą Australijoje, JAV ambasadoje Seišelių salose pasiprašė politinio prieglobsčio. 1981 m. rugsėjo 2 d. gavęs politinį prieglobstį atvyko į JAV. 1983 m. gavo nuolatinį leidimą gyventi JAV. 1981–1992 m. Čikagos lituanistikos pedagoginio instituto lektorius. 1992 m. grįžęs į Lietuvą, lapkričio 23 d. vėl priimtas į Botanikos instituto Kraštovaizdžio ekologijos laboratoriją vyr. moksliniu darbuotoju; nuo 1995 m. instituto konsultantas.

Nuo 1976 m. Tarptautinės geografų sąjungos narys. Gyvendamas JAV buvo VLIK Komisijos sovietų padarytiems Lietuvai nuostoliams skaičiuoti ir kitų komisijų narys. 1993–1997 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos tarybos, 1996–1997 m. valdybos narys. Vienas popiežiaus Leono XIII paramos fondo steigėjų ir valdybos pirmininkas, Jungtinių Tautų Lietuvos asociacijos Ekologijos komisijos narys.  Mokėjo rusų, anglų, vokiečių, lenkų kalbas. 2002 m. apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžiumi. 

Žmona medicinos profesorė Elena Moncevičiūtė-Eringienė.

Mokslinė veikla 
Mokslinio darbo svarbiausia sritis – kraštovaizdžio apsauga, gamtovaizdžių formavimas ir vertinimas. Paskelbė daugiau kaip 100 straipsnių biologijos, gamtosaugos temomis.

Bibliografija 
 Lietuvos ilgalaikės kultūrinės ganyklos, jų tręšimas ir naudojimas, 1964 m., rusų kalba
 Kraštovaizdžio ekologija ir estetika, su kt., 1975 m., rusų k.
 Lietuvos kariuomenės tragedija, 1993 m.
 Profesorius Kazys Ėringis: ekologas (sud. Elena Moncevičiūtė-Eringienė, Algimantas Liekis). – Vilnius: Mokslotyros institutas, 2007. – 602 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-795-48-3

Šaltiniai

Nuorodos 
 Tie išbandymai tik užgrūdino mano asmenybę // Mokslo Lietuva, 2008-02-07, Nr. 3 (381) 

Lietuvos žemės ūkio teoretikai
Lietuvos ekologai
Lietuvos politikai
Lietuvos rezistentai
JAV lietuviai
Smėlių rajonas

Smėlių rajonas – 1950–1955 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos rytuose, į šiaurės rytus nuo Kauno. Centras – Ukmergė. Rajonas pavadintas pagal Ukmergės miesto dalies – Smėlių pavadinimą.

Istorija 

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Ukmergės apskrities 20 apylinkių ir Širvintų apskrities 8 apylinkių. Iki 1953 m. rajonas priklausė Vilniaus sričiai. 1954 m. šiek tiek pakeistos rajono ribos.  1955 m. liepos 1 d. rajonas panaikintas, jo teritorija:
 Bastūnų apylinkė, Butkūnėlių apylinkė, Butkūnų apylinkė, Krikštėnų apylinkė, Kulniškių apylinkė, Pabaisko apylinkė, Steponavos apylinkė, Šešuolių apylinkė, Želvos apylinkė perduota Ukmergės rajonui;
 Bagaslaviškio apylinkė, Gelvonų apylinkė, Juknonių apylinkė, Mančiušėnų apylinkė perduotos Širvintų rajonui.

Rajone leistas laikraštis „Stalino keliu“.

|-
| 1950 m.  || 693 || || 28 apylinkės ||
|-
| 1954 m.  || || || 13 apylinkių || 5 miesteliai (Bagaslaviškis, Gelvonai, Pabaiskas, Šešuoliai, Želva)
|}

Šaltiniai
Šakių apskritis

Šakių apskritis buvo Lietuvos pietvakariuose. Centras – Šakiai.

Istorija 

XIX a. pradžioje apskritis priklausė Rytų Prūsijos departamentui.

Apskritį 1919 m. vėl sudarė Lietuvos valdžia. 1941–1944 m. ji priklausė Lietuvos generalinės srities Kauno krašto apygardai. 1950 m. birželio 20 d. apskritis pertvarkyta į Šakių rajoną (48 apylinkės), dalis teritorijos perduota Kazlų Rūdos rajonui (5 apylinkės) ir Naumiesčio rajonui (29 apylinkės).

|-
| 1919 || || || 15 valsčių: Barzdų valsčius, Būblelių valsčius, Gelgaudiškio valsčius, Ilguvos valsčius, Jankų valsčius, Kidulių valsčius, Lekėčių valsčius, Lukšių valsčius, Naumiesčio valsčius, Paežerėlių valsčius, Plokščių valsčius, Sintautų valsčius, Slavikų valsčius, Šakių valsčius, Žvirgždaičių valsčius ||
|-
| 1923  (išsamiau) || 1773 || 67.474 || 14 valsčių: Barzdų valsčius, Būblelių valsčius, Gelgaudiškio valsčius, Griškabūdžio valsčius, Jankų valsčius, Kidulių valsčius, Lekėčių valsčius, Lukšių valsčius, Paežerėlių valsčius, Plokščių valsčius, Slavikų valsčius, Sintautų valsčius, Šakių valsčius, Žvirgždaičių valsčius ||
 2 miestai: Naumiestis, Šakiai
 1 miestelis
 577 kaimai
 13 bažnytkaimių
 50 dvarų ir palivarkų
 20 vienkiemių
 16 kitų gyvenviečių
|-
| 1939 || 1770 || 76.927 || 14 valsčių ||
 2 miestai: Kudirkos Naumiestis, Šakiai
|-
| 1942 || || 62.800 || ||
|-
| 1949  || 1568 || || 12 valsčių (82 apylinkės) ||
 2 miestai
|-
| 1950 || || || 82 apylinkės ||
|}

Tautinė sudėtis 

1923 m. gyveno 67 474 žmonės:

 Lietuviai – 90,4% (60968);
 Žydai – 4,4% (2978);
 Vokiečiai – 4,2% (2861);
 Rusai – 0,3% (190);
 Baltarusiai – 0,2% (159);
 Lenkai – 0,2% (155);
 Kiti – 0,2% (163).

Valsčiai 

Apskrities valsčiai 1919–1950 m.:

Literatūra

Šaltiniai
Sugababes diskografija

Anglų pop grupės „Sugababes“ diskografijos pagrindą sudaro 5 studijiniai albumai, vienas kompiliacinis albumas, du EP albumai, 23 singlai ir vienas DVD albumas. „Sugababes“ susiformavo 1998 metais, o grupę sudarė trys narės: Keisha Buchanan, Mutya Buena ir Siobhan Donaghy. Grupė yra pardavusi daugiau nei 5 milijonus albumo kopijų ir 2 milijonus singlų kopijų Jungtinėje Karalystėje.

Sugababes debiutinis albumas „One Touch“ buvo išleistas 2000 metų lapkritį. Albumas pasiekė #12 vietą JK ir čia buvo atestuotas auksiniu. Iš „One Touch“ buvo išleisti 4 singlai, trys iš jų gerai pasirodė topuose. 2001 m. albumo pagrindinis singlas „Overload“ buvo nominuotas „Brit Award“ apdovanojimuose kaip „Geriausias britų singlas“. Tačiau „Sugababes“ įrašų kompanija „London Records“ nutraukė sutartį su merginom dėl mažų „One Touch“ pardavimų. 2001 metų rugpjūčio mėnesį Donaghy paliko grupę ir ją pakeitė Heidi Range. Grupės antrasis studijinis albumas „Angels with Dirty Faces“ buvo išleistas 2002 metų rugpjūtį grupės įrašų kompanijos „Island Records“. Albumas buvo įtakotas 1980-ųjų New Wave, dance ir pop muzikos bei pasiekė #2 vietą JK. Iš „Angels with Dirty Faces“ yra išleisti du pirmos vietos singlai, ir albumas buvo nominuotas 2003 m. „Brit Award“ apdovanojimui kaip „Geriausias britų albumas“

„Three“, „Sugababes“ trečiasis albumas, buvo išleistas 2003 metų spalio mėnesį. Albumas pasiekė trečią vietą Jungtinėje Karalystėje, o trys singlai iš albumo pasiekė topo pirmąjį dešimtuką. Grupės ketvirtasis studijinis albumas „Taller in More Ways“ buvo išleistas 2005 spalio mėnesį. Albumas pasiekė #1 vietą JK albumų tope ir tapo dukart platininis Jungtinėje Karalystėje. Netrukus po albumo pristatymo, Mutya Buena nusprendė palikti grupę dėl asmeninių priežasčių, o ją pakeitė Amelle Berrabah. Penktasis grupės studijinis albumas „Change“ buvo išleistas 2007 metų spalį. Albumas pasiekė pirmąją vietą ir tapo triskart platininiu Jungtinėje Karalystėje.

Studijiniai albumai 

Pastaba
 A ^ Išleistas antą sykį 2006 m. Amelle Berrabah vokalu.

Kompiliaciniai albumai

Gyvo koncerto albumai 

Pastaba
 B ^ Tiktai galima įsigyti per iTunes.

Singlai 

Pastaba
 C ^ Išleistas kaip skaitmeninis singlas

DVD

Video Klipai

Kitos dainos 
Šios dainos nepasirodė jokiame Sugababes studijiniame albume, dauguma dainų yra koveriai.

Šaltiniai 
Bendri
 „Sugababes > Diskografija“. Allmusic. Nuoroda tikrinta 2008-07-09.
 „Sugababes“. Allmusic. Nuoroda tikrinta 2008-07-09.

Specifinai

Nuorodos 
 Oficiali Sugababes svetainė internete
 Apie Sugababes Allmusic.com
 Apie Sugababes Discogs.com

Diskografijos
Diskografija
Liudvikas Abramovičius (1879)

Liudvikas Abramovičius (, 1879 m. liepos 5 d. Maskva – 1939 m. kovo 9 d. Vilnius) – lenkų žurnalistas, Lietuvos kultūros istorikas.

Biografija 
Studijavo gamtos mokslus Charkovo, istoriją – Krokuvos universitete. Nuo 1905 m. bendradarbiavo lenkų spaudoje, 1906 m. persikėlė į Vilnių. Su kitais įsteigė laikraštį „Przegląd Wileński“ ir jį redagavo 1911–1915 ir 1921–1938 m. Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno Varšuvoje. 1919 m. grįžo į Vilnių. 1925–1939 m. Tado Vrublevskio įgaliotas Vrublevskių bibliotekos mokslinės pagalbos komiteto pirmininkas. Jai dovanojo savo surinktą XVI a.- XVIII a. retų spaudinių ir paveikslų rinkinį.

Išleido „Vilniaus spaustuvių keturių amžių istoriją“ (Cztery wieki drukarstwa w Wilnie 1925 m. Liko jo bibliografinės medžiagos apie Lietuvos Didžiąją kunigaikštystę ir Lietuvą Pirmojo pasaulinio karo metais rankraščiai.

Šaltiniai 

Lietuvos istorikai
Lenkijos žurnalistai
Dobra

Dobra – San Tomės ir Prinsipės valiuta. ISO 4217 kodas – „STD“. Dobra padalinta į 100 sentimų, tačiau dobra – smulkus piniginis vienetas, todėl sentimai nenaudojami. Simbolis – Db. 1977 ši valiuta pakeitė eskudą.

Valiuta
San Tomė ir Prinsipė
Kalkuonės geležinkelio stotis

Kalkuonės geležinkelio stotis – geležinkelio stotis tarp Kalkuonės ir Gryvos kaimų ties Daugpiliu, buvusioje Kuršo gubernijoje ant Dauguvos upės kranto. Pastatyta Peterburgo-Varšuvos geležinkelio ir Liepojos-Romnų geležinkelio susikirtimo vietoje 1874 m., kai buvo atvesta atšaka iš Radviliškio.

Pavadinta šalia esančio Kalkuonės kaimo vardu, nors jo teritorijoje ir nebuvo. 1921 m. atiteko miesto teises gavusiai Gryvai. 1924 m. pavadinta Gryvos geležinkelio stotimi. 1956 m. Gryva kartu su geležinkelio stotimi buvo prijungta prie Daugpilio miesto. 1963 m. prie Daugpilio pastatytas automobilių ir geležinkelio tiltas per Dauguvą leidžia nukreipti transportą iš kairiakrantės Dauguvos pusės (taip pat ir nuo buvusios Kalkuonės geležinkelio stoties) į dešinį krantą aplenkiant miesto centrą.

Apylinkėse gyveno nemažai lietuvių, kurie XX a. pirmojoje pusėje smarkiai nutautėjo.

Nuorodos 
 Kalkuonės ir Daugpilio geležinkelio stočių schema

Latvijos geležinkelio stotys
2008 m. Europos Grand Prix

2008 m. Europos Grand Prix – 12-tasis 2008 m. sezono Formulės 1 Grand Prix (GP), kuris vyko rugpjūčio 22-24 d. Valensijos gatvių trasoje, Valensijoje (Ispanija). Tai yra pirmosios lenktynės šioje trasoje.

2007 m. birželio 1 d. trasos šeimininkai pasirašė 7 metų kontraktą su Formulės 1 teisių savininku Bernie Ecclestone.

Suplanuota trasa yra 5,473 m ilgio ir turi 25 posūkius (11 dešiniųjų ir 14 kairiųjų). Manoma, jog lenktynių dalyviai trasos ratą apvažiuos per 1 min. ir 37 sekundes, o didžiausias greitis sieks 323 km/h.

Prieš Grand Prix

Orų prognozė 
Prognozuojama, kad savaitgalį Valensijoje bus karštą ir be kritulių. Temperatūra pasieks 28 laipsnius šilumos, o kritulių tikimybė penktadienį ir sekmadienį vertinama 10 procentų, o šeštadienį – 20.

Penktadienio treniruotės

Pirmoji dalis 
Pirmoje treniruočių dalyje naujojoje trasoje puikiai pasirodė Scuderia Toro Rosso pilotas Sebastianas Vettelis, ratą apsukęs per 1:40.496 min., bei aplenkęs antru likusį Felipe Massa iš Ferrari (1:40.654). Trečią vietą užėmė McLaren atstovas Lewis Hamiltonas (1:40.822).

Antroji dalis 
Antrojoje penktadienio treniruotėje greičiausias buvo suomis Kimi Raikkonenas su Ferrari, ratą apvažiavęs per 1:39.477 min. Jis 0.020 sekundės aplenkė ispaną Fernando Alonso su Renault. Tik 0.069 sekundės suomiui nusileido trečiu likęs Jensonas Buttonas iš Honda.

Šeštadienio treniruotės 
Šeštadienio treniruotėse greičiausias buvo lenkas Robertas Kubica nuvažiavęs ratą per 1:38.754 min. Antras buvo Williams ekipos narys Nico Rosbergas (1:38.877), o trečias - Sebastienas Bourdais (1:39.009).

Kvalifikacija

Lenktynės 

Pirmą kartą Valensijoje vykusias lenktynes laimėjo Ferrari ekipai atstovaujantis brazilas Felipe Massa. Antras finišo liniją kirto sezono lyderis britas Lewis Hamiltonas. Trečiu lenktynėse buvo lenkas Robertas Kubica.

Kita 

Ratų lyderiai: Felipe Massa 50 ratų (1–14, 20–36, 39–57 ratuose), Lewis Hamilton 4 (15–16, 37–38), Robert Kubica 1 (17), Heikki Kovalainen, 2 (18–19).
Po incidento išvažiavime iš boksų, kai vos nesusidūrė Adrian Sutil (Force India komanda) ir Felipe Massa (Ferrari) bolidai, teisėjai paskyrė pastarajam 10 tūkstančių eurų baudą.
 Tai buvo 200-asis padangų gamintojo Bridgestone etapas F1 Grand Prix (nuo 1997 m.)

Išnašos

Nuorodos 
2008 FORMULA 1 TELEFONICA GRAND PRIX OF EUROPE (formula1.com)

Formulės 1 Grand Prix
NASA Helios

NASA Helios – eksperimentinis, bepilotis, Saulės energija varomas orlaivis, sukurtas įmonėje „AeroVironment, Inc.“ NASA projektui ERAST.

2001 m. rugpjūčio 14 d. „Helios“ viršijo bepiločių lėktuvų pakilimo aukščio rekordą (29 254 m).

Orlaivis sudužo 2003 m.

Nuorodos 
NASA past projects:  Helios Prototype Solar-Powered Aircraft (ang.)

Eksperimentiniai orlaiviai
Bepiločiai orlaiviai
NASA
Jeffrey Jacob Abrams

Džefris Džeikobas Abramsas (; g. 1966 m. birželio 27 d. Niujorke) – amerikiečių kino ir televizijos prodiuseris, scenaristas, aktorius, kompozitorius ir režisierius. Kino ir televizijos gamybinės kompanijos „Bad Robot Productions“ įkūrėjas ir valdytojas. Televizijoje labiausiai žinomas iš kultiniais pripažintų serialų „Dingę“ ir „Ties riba“.

Biografija 
Gimė televizijos prodiuserių žydo Gerald W. Abrams ir amerikietės Carol šeimoje, užaugo Los Andžele. Filmų pramone susidomėjo anksti, būdamas penkiolikos sukūrė muziką Don Dohler juostai „Nakties siaubūnas“. J. J. Abrams įstojo į Saros Lorens kolegiją, paskutiniame kurse kartu su draugu parašė scenarijų, pagal kurį „Touchstone Pictures“ sukūrė filmą „Kaip tvarkyti reikalus“, jame vaidino Čarlzas Grodinas ir Džeimsas Belušis. Tai buvo pirmas Abramso prodiusuotas darbas, po jo sekė „Kitoks Henris“ su Harisonu Fordu ir „Amžinai jaunas“ su Melu Gibsonu. J. J. Abrams yra vienas iš televizijos serialo „Dingę“ kūrėjų.

1996 m. susituokė su Katie McGrath. Turi tris vaikus: Henrį (g. 1998 m.), Greisę (g. 1999 m.) ir Augustę (g. 2006 m. sausio 11 d.).

Karjera 

Kartu su prodiuseriu Jerry Bruckheimer ir režisieriu Michael Bay, 1998 m. sukūrė „Armagedoną“. 2001-aisiais kūrė ir prodiusavo filmą „Smagus pasivažinėjimas“. Pirmą kartą atsidūrė televizijoje 1998 m. su keturis sezonus trukusiu serialu „Felisitė“. J. J. Abrams įkūrė prodiuserinę Bad Robot kompaniją, vėliau sukūrė ir prodiusavo ABC televizijos serialą „Slaptoji agentė“, su Deimonu Lindelofu parašė scenarijų mistinei dramai „Dingę“. Jis taip pat prodiusavo kitus ABC serialus – „What About Brian“ ir „Six Degrees“.

Abramsas prisidėjo prie „Supermeno“ scenarijaus kūrimo. 2006 m. įvyko jo režisūrinis debiutas, kai pasirodė „Neįmanoma misija 3“ su Tomu Kruzu. Taip pat prodiusavo 2008 m. filmą „Projektas: Monstras“, kartu su Deimonu Lindelofu 2009 m. baigė režisuoti vienuoliktą „Žvaigždžių kelio“ dalį. Kurį laiką svarstė ekranizuoti Stiveno Kingo „Tamsųjį bokštą“, 2009 m. lapkritį pranešė, jog šio kūrinio kino adaptacijos nekurs.

Dž. Dž. Abramsas sukūrė muziką „Slaptajai agentei“ ir teminę dainą „Felisitei“.

Su „Warner Brothers“ ir „Paramount Pictures“ pasirašė apie 50 mln. JAV dol. vertės sutartis dėl naujų televizijos serialų ir filmų kūrimo.

Filmografija

Kinas

Televizija

Apdovanojimai ir nominacijos 

 „Emmy“ nominantas už geriausią dramos scenarijų („Slaptoji agentė“, 2002 m.)
 „Emmy“ laureatas už geriausią draminį serialą („Dingę“, 2005 m.)
 „Emmy“ laureatas už geriausią režisūrą („Dingę“, 2005 m.)
 „Emmy“ laureatas už geriausią dramos scenarijų („Dingę“, 2005 m.)
 „Auksinio Gaublio“ laureatas už geriausią draminį televizijos serialą („Dingę“, 2006 m.)
 „Auksinio Gaublio“ nominantas už geriausią draminį televizijos serialą („Dingę“, 2007 m.)

Nuorodos 

 J. J. Abrams svetainėje Internet Movie Database

JAV kino režisieriai
Kino prodiuseriai
Televizijos prodiuseriai
Scenaristai
RBD

RBD – garsiausia Pietų Amerikos grupė, susikūrusi 2004 metais po serialo „Rebelde“ kuriame buvo pasakojama apie prestižinę Meksiko gimnaziją, bei jos mokinių kasdienybę, nuotykius ir meilę. Tačiau pagrindinis veiksmas sukosi apie šešis jaunuolius Robertą (Dulcė Maria), Mią (Anahí Puente), Lupitą (Maitė Perroni), Migelį (aktorius – Alfonso Herrera), Diego (Christopher Uckerman) ir Giovanni (Christian Chavez) būtent jie ir įkūrė grupę RBD.

Po didelės serialo sėkmės grupė tapo jaunimo dievaičiais. Išleido 4 albumus ispanų, 2 portugalų, bei vieną anglų kalbomis. Į jų koncertus susirenka minios žmonių, bet RBD nariai ne tik dainuoja, bet vaidina, kuria savo drabužių linijas, užsiima labdara ir kt. Grupės nariai dažnai papuola į gražiausių, turtingiausių ir populiariausių pasaulio žmonių sąrašus. Nors jie dar labai jauni (vyriausiems 25, jauniausiam 21), bet gali džiaugtis pasauline sėkme.

Meksikos atlikėjai
Aarestrup Emi

Emilis Orestrupas; ( g. 1800 m. gruodžio 4 d. Kopenhagoje – m. 1856 m. liepos 21 d. Odensėje) – Danijos poetas, gydytojas.

Baigė mediciną 1827 metais. Buvo artimas Christijano Vinterio (Christian Winther) draugas. Plėtojo H. Heine’s romantinės meilės lyrikos tradiciją. Jo poezijos rinkiniuose „Eilėraščiai l Digte“ 1838 m., „Pomirtiniai eilėraščiai“ /Efterladte digte 1863 m. gausu erotinių motyvų.

Orestrupas, Emilis
Rimantas Armonas

Rimantas Armonas (g. 1952 m. spalio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos violončelininkas, pedagogas, Lietuvos muzikos ir teatro akademijos ir Vytauto Didžiojo universiteto profesorius. LMTA Kamerinio ansamblio katedros vedėjas.  Lietuvos Respublikos Vyriausybės kultūros ir meno premijos laureatas (2017m.), Auksinio disko laureatas (2005 m.)

Biografija 
Tėvas Augustinas Armonas – fleitininkas, mama Emilija Pilotaitė-Armonienė – smuiko pedagogė, sesuo Ingrida Armonaitė-Galinienė – smuikininkė, žmona Irena Uss-Armonienė - pianistė, sūnus Edvardas Armonas - violončelininkas.  

1975 m. baigė Lietuvos konservatoriją, prof. Silvija Sondeckienė). 1975–1978 m. stažavo Maskvos konservatorijoje, prof. Valentin Feigin. 

Nuo 1978 m. Lietuvos konservatorijos, vėliau Lietuvos muzikos ir teatro akademijos (LMTA) dėstytojas, nuo 1994 m. docentas, nuo 2003 m. profesorius. 2000–2011 m.m. – LMTA Kauno fakulteto Styginių instrumentų katedros vedėjas. Nuo 2011 m. VDU profesorius. LMTA Senato narys. Nuo 2018 m. LMTA Kamerinio ansamblio katedros vedėjas.

Mokiniai: Edvardas Armonas, Mindaugas Bačkus, Elena Daunytė, Domas Jakštas, Jurgis Karbauskas, Justas Kulikauskas, Gleb Pyšniak, Ignė Pikalavičiūtė, Tomas Ramančiūnas, Gabrielė Samolytė, Tomas Šatas, Rūta Tamutytė, Rokas Vaitkevičius. 1986–1988 m. dėstė Alžyro nacionaliniame muzikos institute, 1991–2011 m. dėstė tarptautiniuose interpretacijos kursuose Suolahti (Suomija), Leipzig, Mannheim (Vokietija), Lyon (Prancūzija), Bruxelles (Belgija), Malmo (Švedija), Lodz,Wroclaw,Krakow, Warszawa (Lenkija). Minsk (Baltarusija), Ryga, Kuldiga (Latvija). Kamerinių ansamblių „Armonas-Uss Duo“ ir „Armonų trio“ narys. Kaip solistas, su pianiste Irena Uss-Armoniene, įvairių ansamblių sudėtyje  koncertavo Lietuvoje bei užsienyje. Pirmasis griežė 50 lietuvių ir užsienio šalių kompozitorių kūrinius.

Šaltiniai 

Lietuvos violončelininkai
Lietuvos pedagogai
General Atomics MQ-9 Reaper

General Atomics MQ-9 Reaper (trump. MQ-9 Reaper, anksčiau vadintas MQ-9 Predator B) – bepilotis tolimų nuotolių lėktuvas, sukurtas „General Atomics“ įmonės. Gali būti naudojamas žvalgybai ir kaip bombonešis.

Pirmasis jo skrydis įvyko 2001 m. vasario mėn. Šiuo metu daugiausiai naudojamas JAV ir Jungtinės Karalystės karinėse pajėgose, taip pat ir Italijoje.

Naudojamas misijose Afganistane (nuo 2007 m. spalio mėnesio) ir Irake (nuo 2008 m. liepos mėnesio).

„MQ-9 Reaper“ gali pakilti iki 15 km aukščio, išvysto iki 400 km/h greitį.

Šio lėktuvo NASA tyrimams naudojama versija vadinasi „NASA Altair“ (nepainioti su kosminiu šatlu).

„MQ-9 Reaper“ prototipas buvo „MQ-1 Predator“.

Bepiločiai orlaiviai
Karinė aviacija
Somalilando šilingas

Somalilando šilingas – Somalilando – de facto nepriklausomos respulikos valiuta. Neturi ISO 4217 kodo, nes Somalilandas – de jure Somalio dalis. Šilingas padalintas į 100 centų, jie nenaudojami. Simbolis – Sl. Sh. 1994 m. pakeitė Somalio šilingą.

Valiuta
Somalilandas
Bugališkis

Bugališkis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Suginčių.

Istorija 
Nuo seniausių laikų Bugališkio žemė priklausė Vilniaus vyskupo Kuktiškių dvarui. Ankstyviausias aptiktas paminėjimas 1784 m. 1824 m. vienkiemyje gyveno Baltramiejus Eismantas. 1865 m. topografiniame žemėlapyje Butrancy, žmonės vadino Batrancai. XIX–XX a. pradžioje palivarkas, gyveno Daubarai. 1923 m. 2 ūkiai 20 gyv. Iki 1927 m. Kuktiškių, po to Suginčių parapijoje. Abugališkyje gyvenęs Kuktiškių valsčiaus viršaitis bolševikų su šeima buvo išvežtas į Sibirą.

Pavadinimo kilmė

Seniau kaimo buvo žinomas kaip Abugališkis. Vardas kilęs iš asmenvardžio Abugalis ar Abugelis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Šliaveliai

Šliaveliai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Suginčių prie kelio į Skudutiškį.

Kaimo vardas yra kilęs iš asmenvardžio Šliavelis.

Istorija 
Šliaveliai minimi 1632 m. Skudutiškio dvaro dokumente. XVII a. Skudutiškio dvaro kaimas. 1694 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje užrašyti Šliaveliai, kitaip Miliai. 1733 metais Šliavelių palivarke gyveno Jurgis Surgautas ir Dominyka Teresė Surgautienė (Pamarneckaitė). 1782 m., matyt, laikinai priklausė Suginčių dvarui.

Gyventojai

Šaltiniai 

Molėtų rajono savivaldybės gyvenvietės
Vytautas Astrauskas (1930)

Vytautas Astrauskas (1930 m. rugsėjo 30 d. Šiauliuose – 2017 m. rugpjūčio 7 d.) – sovietinis partinis veikėjas.

Biografija 
1952–1953 m. dirbo LKP Šiaulių srities komitete, 1953–1956 m. LKP CK ats. organizatorius. 1960 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.

1960–1966 m. LKP Šeduvos, Radviliškio rajonų komitetų I sekretorius. 1966–1971 m. LKP CK prekybos ir buitinio aptarnavimo, 1971–1981 m. organizacinio partinio darbo skyriaus vedėjas. 1974 m. baigė Maskvos kooperacijos instituto Vilniaus filialą. 1980 m. Lietuvos SSR nusipelnęs kultūros veikėjas. Nuo 1981 m. LKP CK sekretorius žemės ūkio reikalams.

1971–1981 m. kandidatas į LKP CK biuro narius, 1981–1989 m. narys. 1987–1990 m. LSSR Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo pirmininkas. 1989 m. LKP XX suvažiavime balsavo už LKP atsiskyrimą nuo SSKP. 1963–1990 m. LSSR Aukščiausiosios Tarybos, 1988–1989 m. SSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas. 

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Bibliografija 
 Įrėminti laike: prisiminimai ir pamąstymai. – Vilnius: Gairės, 2006. – 357 p.: iliustr. – ISBN 9986-625-78-5

Šaltiniai 

|-

Lietuvos TSR politiniai veikėjai
Vladas Astrauskas

Vladas Astrauskas (g. 1932 m. lapkričio 20 d. Šiauliuose) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija 
1959 m. baigė Vilniaus universitetą. 1982 m. ekonomikos mokslų daktaras, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

1959–1970 m. dirbo ekonomikos tarnybų vadovu „Žalgirio“ staklių gamykloje ir Elektrinio suvirinimo įrengimų gamykloje Vilniuje. 1970–1996 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1986–1996 m. Įmonių ekonomikos katedros vedėjas; 1985 m. profesorius. 1980–1985 m. dirbo ir Lietuvos valstybiniame plano komitete. 1985–1988 m. Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos Mokslo tyrimo instituto direktoriaus pavaduotojas, 1988–1989 m. direktorius.

Bibliografija 
 Darbo našumo planavimas pramonės įmonėje, 1972 m.
 Darbo našumas: jo didinimo veiksniai ir vertinimo metodai, 1976 m.
 Darbo našumo rodiklių sistema, 1979 m., rusų kalba

Šaltiniai 

Lietuvos ekonomistai
Igoris Pankratjevas

Igoris Pankratjevas (g. 1964 m. rugpjūčio 9 d.) – Lietuvos futbolininkas, treneris.

Žaidėjo karjera 
1982–1989 metais rungtyniavo Vilniaus „Žalgirio“ komandoje. Nuo 1990-ųjų atstovavo užsienio klubams. 1998 m. baigė profesionalaus futbolininko karjerą.

Rungtynės Lietuvos rinktinėje

Trenerio karjera 
Treniravo Lietuvos U-21 rinktinę. Iki 2008 m. rugsėjo vidurio treniravo Marijampolės „Sūduvos“ klubą. Nuo 2009 liepos pabaigos dirbo Baku „Standart“ trenerio asistentu, tačiau 2009 m. spalio pabaigoje, kai buvo atleistas Valdas Ivanauskas, jis kartu su juo paliko klubą.

2010 m. buvo Vilniaus „Žalgirio“ treneriu. Pirmame sezone su komanda iškovojo bronzos medalius. Pripažintas 2010 m. geriausiu Lietuvos pirmenybių treneriu.
Po sezono abi pusės nusprendė 2010 metų pabaigoje besibaigiančios sutarties nepratęsti. 

2017 m. ėmėsi treniruoti Antros lygos, Pietų zonos debiutantus Vilniaus „Panerį“.

2017 m. liepos mėnesio pabaigoje pradėjo dirbti Klaipėdos „Atlanto“ vyr. treneriu.

Nacionalinė vyrų futbolo rinktinė 
2012 m. kovo pabaigoje tapo Lietuvos vyrų rinktinės vyr. trenerio asistentu. 2013 m. rugsėjo 12 d., atleidus Csaba László, tapo Lietuvos futbolo rinktinės laikinuoju treneriu. 2013 m. gruodžio 20 d. paskirtas rinktinės vyriausiuoju treneriu. 2015 m. spalio viduryje atsistatydino iš rinktinės posto.

I.Pankratjevo vadovaujamos Lietuvos nacionalinės futbolo rinktinės rezultatai 

I. Pankratjevo vadovaujama Lietuvos nacionalinė futbolo rinktinė iškovojo 5 pergales, 5 rungtynes sužaidė lygiosiomis ir patyrė 11 pralaimėjimų.

Pasiekimai 
Pripažintas 2010 m. geriausiu Lietuvos pirmenybių treneriu.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Futbolinis.lt
 National-football-teams.com

Lietuvos futbolininkai
Lietuvos futbolo treneriai
Lietuvos vyrų futbolo rinktinės treneriai
KK210

KK210 – krašto kelias – Joniškio aplinkkelis. Kelio ilgis – 7,67 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra. Aplinkkelis atsišakoja nuo magistralės  (), prieš tai, kai šį kelią keta Šiaulių – Jelgavos geležinkelis, į ją ir įsilieja, aplenkęs Joniškį iš vakarų pusės. Turi sankryžą su , į šiaurę nuo miesto, kelią kerta jau minėtas geležinkelis.

Lietuvos krašto keliai
Solomonas Atamukas

Solomonas Atamukas (g. 1918 m. sausio 31 d. Kijevas) – istorikas, Lietuvos žydų bendruomenės veikėjas.

Biografija 
1936–1940 m. už antivalstybinę veiklą kalintas. 1937 m. įstojo į LKP. Per 1940–1941 m. sovietinę okupaciją bolševikų partinis veikėjas Kaune. 1942–1943 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos politinis, po demobilizacijos partinis darbuotojas. 1954 m. Maskvoje baigė Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie TSKP CK. 1953–1975 m. dėstė Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje, 1965–1974 m. katedros vedėjas. 1977–1990 m. dirbo Istorijos institute. 1988 m. vienas Lietuvos žydų kultūros draugijos steigėjų. Nuo 1990 m. gyvena Izraelyje.

Parašė oficialiąja sovietine ideologija paremtų knygų iš LTSR ir LKP istorijos.

Bibliografija 
 Nauja Lietuva, nauji kadrai, 1974 m.
 Žydai Lietuvoje, lietuvių ir rusų kalba, Vilnius, 1990 m.
 Lietuvos žydų kelias: Nuo XIV amžiaus iki XX amžiaus pabaigos, Vilnius, 1998 m., Antras papildytas leidimas. – Vilnius, 2001 m., Trečias papildytas leidimas – Alma littera, 2007 m. ISBN 978-9955-24-371-7

Šaltiniai 

Lietuvos istorikai
Imago

Imago ( – atvaizdas, išvaizda) – paskutinė vabzdžių ir kitų nariuotakojų metamorfozės fazė. Ši stadija dažnai vadinama „suaugėlio“, kadangi šioje stadijoje vabzdys yra seksualiai brandus ir gali daugintis, taip pat turi funkcionuojančius sparnus (jei ta vabzdžio rūšis apskritai juos turi). Sparnuota forma prieš imago (sub-imago) labai reta, ją turi lašalai. Sub-imago geba skristi; panašiai po keleto valandų jis neriasi dar kartą, numesdamas labai ploną kutikulės sluoksnį. Didelę dalį lervos sudaro raumenys bei riebalai. Formuojantis imago, labai daug šių raumeninių ir riebalinių audinių suardoma, vietoj jų formuojantis suaugėliui būdingiems organams. Imago taip pat dažniausiai turi visiškai naują trachėjų sistemą, pritaikytą prie pasikeitusios kūno formos. 

Imago fazės fiziologinė paskirtis – plitimas ir dauginimasis. Mityba šioje fazėje vadinama papildoma. Saugėlio ir lervos ar nimfos maistas gali būti tiek panašus, tiek ir labai skirtingas, abiems formoms užimant visai skirtingas ekologines nišas. Pavyzdžiui, dauguma ūsuočių lervų minta mediena, kai suaugę vabalai minta žiedadulkėmis. Kai kurios vabzdžių rūšys imago fazėje visai neminta, eikvoja tas medžiagas, kurias sukaupė būnant lervos ar nimfos stadijoje (pavyzdžiui, vabalas raganosis, lašalai).

Šaltiniai 

Dauginimasis
Vabzdžiai
Modulis

Matematikoje realaus skaičiaus absoliutus dydis (arba modulis) – skaičiaus vertė be skaičių lydinčio ženklo. Tarkim, absoliuti vertė (modulis) skaičių 4 ir -4 yra vienoda ir lygi 4.

Skaičiaus  modulis (absoliuti vertė) matematikoje yra žymimas simboliu  Kompiuterinėse programose funkcija, atliekanti modulio radimą, dažniausiai yra žymima abs().

Matematikoje absoliutaus dydžio sąvoka yra apibendrinama ir taikoma ne tik realiems skaičiams bet ir kompleksiniams, kvarternionams, Klifordo skaičiams, vektoriams, tenzoriams bei kitiems skaičių teorijos objektams. Modulio sąvoka, tiek fizikoje, tiek matematikoje, yra labai susijusi su amplitudės, atstumo bei normos sąvokomis .

Matematika
Esteban Dreer

Estebanas Chavjeras Drejeris (g. 1981 m. lapkričio 11 d.) – Argentinos ir Ekvadoro futbolininkas, žaidžiantis vartininko pozicijoje.

Karjerą pradėjo Arsenal de Sarandí futbolo klube. Žaidė kaip atsarginis vartininkas. 2007 m. rungtyniavo Kaune, bet 2008 m. lapkričio 28 d. buvo atleistas ir nuo 2009 m. žaidė Ekvadoro klube Deportivo Cuenca. Gavo šalies pilietybę ir pakviestas į nacionalinę rinktinę.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Argentinos futbolininkai
Užsienio futbolininkai Lietuvos komandose
Ekvadoro futbolininkai
Virgin Atlantic GlobalFlyer

Scaled Composites Model 311 Virgin Atlantic GlobalFlyer – Scaled Composites lėktuvas, Burt Rutan sukurtas skrydžiui aplink pasaulį niekur nenusileidžiant ir nepasipildant degalų. Šį skrydį 2005 m. vasario 28 – kovo 3 dienomis atliko lakūnas Steve Fossett (užtruko 67 valandas ir 1 minutę). Apskridimo greitis sumušė pasaulio rekordą, pasiektą kito Burt Rutano lėktuvo – Rutan Voyager, kuris pasaulį apskrido per 9 dienas.

2006 m. vasario 8 – vasario 11 dienomis Fossettas šiuo lėktuvu be nusileidimų ir degalų pasipildymo nuskrido 41467 km, tai tapo pasaulio rekordu.

Lėktuvą statė Scaled Composites ir finansavo Virgin Atlantic Airways.

Nuorodos 
Scaled Composites GlobalFlyer puslapis 
Virgin Atlantic GlobalFlyer puslapis 

Eksperimentiniai orlaiviai
General Atomics ALTUS

ALTUS – „General Atomics“ sukurtas eksperimentinis bepilotis orlaivis, skirtas moksliniams tyrimams. Gali pakelti maždaug iki 130 kg jutiklių ir kitų prietaisų priekyje įrengtoje vietoje (kad jų gaunami duomenys dar nebūtų iškreipti paties lėktuvo skleidžiamo karščio ir išmetamų dujų). Didžiausias pakilimo aukštis – 19 800 m. Šiuo metu yra pagaminti du lėktuvai.

„ALTUS“ buvo sukurtas stipriai modifikavus „MQ-1 Predator“ bei „GNAT-750“ ir pritaikius juos civiliniam naudojimui.

Nuorodos 

 Oficialus puslapis 

Bepiločiai orlaiviai
Eksperimentiniai orlaiviai
Nacionalinė gvardija

Nacionalinė gvardija () – dalis kai kurių šalių karinių pajėgų, veikiančios kaip reguliariosios kariuomenės rezervas ir/ar vidaus reikalų kariuomenė.

Pirmoji nacionalinė gvardija buvo sukurta Prancūzijos nacionalinio susirinkimo 1789 m., kad įvestų tvarką Paryžiaus gatvėse. Pirmuoju Prancūzijos nacionalinės gvardijos vadu tapo markizas Lafajetas, Amerikos revoliucijos veteranas.
 
Vėliau nacionaline gvardija imta vadinti įvairius dalinius kitose šalyse. Pvz., JAV nacionalinė gvardija yra JAV armijos ir karinių oro pajėgų rezervas, taip pat, ypatingais atvejais, naudojamas šalies viduje tvarkai palaikyti.

Dabartinės ar buvusios nacionalinės gvardijos:
 Nikaragvos nacionalinė gvardija (1925–1979)
 Salvadoro nacionalinė gvardija
 Venesuelos nacionalinė gvardija (Guardia Nacional de Venezuela)
 Brazilijos nacionalinė gvardija
 Bulgarijos nacionalinė gvardija
 Kipro graikų nacionalinė gvardija (Tai faktiškai viso Kipro ginkluotosios pajėgos)
 Prancūzijos nacionalinė gvardija (egzistavo nuo Prancūzijos Didžiosios revoliucijos iki Paryžiaus komunos)
 Portugalijos nacionalinė gvardija
 Italijos nacionalinė gvardija (nebėra)
 Šri Lankos nacionalinė gvardija
 Saudo Arabijos nacionalinė gvardija
 Irako nacionalinė gvardija
 Kirgizijos nacionalinė gvardija
 Uzbekistano nacionalinė gvardija

Kariuomenė

en:National Militia (Spain)
ru:Национальная гвардия
Švenčionėlių rajonas

Švenčionėlių rajonas – 1950–1959 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos rytuose. Centras – Švenčionėliai.

Istorija 

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš Švenčionėlių miesto, buvusios Švenčionių apskrities 21 apylinkės ir Utenos apskrities 1 apylinkės. Iki 1953 m. priklausė Vilniaus sričiai.  1959 m. gruodžio 7 d. panaikintas:
 Švenčionėliai, Baranavos apylinkė, Dotinėnų apylinkė, Juodiškio apylinkė, Kaltanėnų apylinkė, Labanoro apylinkė, Linkmenų apylinkė, Motiejūnų apylinkė ir Reškutėnų apylinkė perduotos Švenčionių rajonui;
 Kirdeikių apylinkė ir Saldutiškio apylinkė perduotos Utenos rajonui.

Rajone leistas laikraštis „Naujas gyvenimas“.

|-
| 1950 m.  || 840 || || 22 apylinkės || 1 miestas (Švenčionėliai)
|-
| 1954 m.  || || || 10 apylinkių || 1 miestas, 3 miesteliai
|-
| 1959 m.  || 841 || || 10 apylinkių || 1 miestas, 3 miesteliai
|}

Šaltiniai
Švenčionėlių apskritis

1918 m. Naujųjų Švenčionių (Švenčionėlių) apskritimi vadinosi Pabradės apskritis.

Švenčionėlių apskritis buvo Lietuvos rytuose, į vakarus nuo Švenčionių. Centras – Švenčionėliai.

Istorija 

Apskritis sudaryta 1939 m. spalio 30 d. iš Breslaujos apskrities vakarinės dalies. 1941 m. trumpą laikotarpį prie Švenčionėlių apskrities buvo prijungta Švenčionių apskritis. 1944 m. spalio 31 d. Švenčionėlių apskritis prijungta prie Švenčionių apskrities.

Valsčiai

Šaltiniai
Švenčionių apskritis

Švenčionių apskritis () – Rusijos imperijos administracinis vienetas dabartinės Lietuvos šiaurės rytuose ir gretimose Baltarusijos teritorijose, egzistavęs 1842–1915 m.

Užėmė teritorijas, kur dabar yra Švenčionių rajonas Lietuvoje, taip pat Pastovių rajonas Baltarusijoje.

Istorija 

Atsirado 1843 m. performavus Užnerio apskritį. Iki 1915 m. priklausė Rusijos imperijos Vilniaus gubernijai.

1897 m. apskrityje gyveno 172,2 tūkst. gyventojų, iš kurių 47,5 % buvo baltarusiai; 33,8 % - lietuviai, 7,1 % - žydai; 6,0 % - lenkai; 5,4 % - rusai. Švenčionių mieste gyveno 6025 žmonių.

1915–1918 m. per apskritį ėjo fronto linija, ir ji buvo panaikinta. 1918 m. atkurta Lenkijos sudėtyje kaip Švenčionių apskritis.

Administracinis suskirstymas 
1913 m. apskrityje buvo šie valsčiai: Žukainių valsčius (Александровская), Vyšniavo valsčius (Вишневская), Vaistamo valsčius (Войстомская), Adutiškio valsčius (Годутишская), Daugėliškio valsčius (Давгелишская), Дуботовская, Zablatiškės valsčius (Заболотишская), Užunarotės valsčius (Занорочская), Kiemeliškių valsčius (Кемелишская), Kabilninko valsčius (Кобыльникская), Kamojų valsčius (Комайская), Kuktiškių valsčius (Кукутишская), Linkmenų valsčius (Лынгмянская), Lentupio valsčius (Лынтупская), Mielagėnų valsčius (Мелеганская), Peršaukščio valsčius (Михайловская), Švenčionių valsčius (Свенцянская), Svierių valsčius (Свирская), Tverečiaus valsčius (Тверечская), Šėmeto valsčius (Шеметовская), Jasevos valsčius (Ясевская).

|-
| 1897 || 5237 || 172 231 || ||
 1 miestas: Švenčionys
 miesteliai: Adutiškis, Daugėliškis, Švenčionėliai, Tverečius
|-
| 1914 || 5237 || 223 300 || ||
|}

Išnašos

Šaltiniai
Ąžuolija (Kaltinėnai)

Ąžuolija – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 5 km į vakarus nuo Kaltinėnų, 1 km į rytus nuo kairiojo Rungio upelio kranto. Kaimo pietuose eina senasis Žemaičių plentas .

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Burniai (Šilalė)

Burniai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 5 km į šiaurės rytus nuo Kaltinėnų, 1 km į vakarus nuo dešiniojo Akmenos ir 1 km į pietus nuo dešiniojo Ašvijos kranto.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Donylos

Donylos – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 5 km į šiaurę nuo Kaltinėnų, 1 km į pietus nuo dešiniojo Ašvijos kranto.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Dvarčius (Šilalė)

Dvarčius – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Kaltinėnų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Gardiškė

Gardiškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 7 km į šiaurę nuo Kaltinėnų, 1 km į pietus nuo Severėnų. Kaimas minimas nuo XVI a. pabaigos. 800 m į vakarus nuo vieškelio jungiančio Kaltinėnus ir Severėnus stūkso Jaunodavos – Gardiškės piliakalnis. Kalno viršūnė iškilusi iki 193 m virš jūros lygio, šlaitas iki 15 m aukščio, viršuje yra ovali aikštelė 25 su 30 metrų ilgio ir pločio. Šis archeologijos paminklas smarkiai apardytas sovietmečiu įrengtų bulvių rūsių, bei 1937–1938 metais „atidaryto“ žvyro karjero.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Gimbūčiai (Šilalė)

Gimbūčiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 3 km į šiaurės rytus nuo Varsėdžių, 1 km į šiaurę nuo magistralės A1 ir 1 km į vakarus nuo kairiojo Akmenos kranto.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Jankaičiai (Šilalė)

Jankaičiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kaltinėnų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Jogminiškė

Jogminiškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 4 km į pietvakarius nuo Kaltinėnų, 1 km į pietus nuo dešiniojo Yžnės kranto. Kaimą supa Perkūniškės ir Balės miškai. Yra kapinaitės. Praeina kelias .

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Juodžiai (Šilalė)

Juodžiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 1 km į šiaurės rytus nuo Kaltinėnų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kanapukai

Kanapukai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 4 km į rytus nuo Kaltinėnų.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Karklėnaliai (Šilalė)

Karklėnaliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 12 km nuo Kaltinėnų, į pietus nuo Karklėnalių (Kražių seniūnija).

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Román González

Romanas Chavjeras Gonsalesas (g. 1978 m. sausio 28 d.) – Argentinos krepšininkas, olimpietis, žaidžiantis vidurio puolėjo pozicijoje.

Argentinos „Atenas de Córdoba“ klubo ir Argentinos rinktinės žaidėjas.

Rungtyniavo daugiausia Argentinos klubuose, nors yra žaidęs Urugvajuje, Ispanijoje, Saudo Arabijoje. 2003 m. su Argentinos rinktine laimėjo sidabro medalį Pietų Amerikos krepšinio čempionate, 2008 m. bronzos medalį vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine.

Šaltiniai 

González, Roman
Argentinos olimpiečiai
Leonidas Abalkinas

Leonidas Ivanovčius Abalkinas (; g. 1930 m. gegužės 5 d., † 2.5.2011) – Rusijos ekonomistas, Rusijos mokslų akademijos narys, 1987 m. tapo profesoriumi.

1986 metais tapo Rusijos mokslų akademijos Ekonomikos instituto direktoriumi. 1989–1991 m. TSRS MT pirmininko pavaduotojas, Ekonomikos reformos valstybinės komisijos pirmininkas. Buvo Michailo Garbačiovo ir Boriso Jelcino patarėju. Tarptautinio ekonomikos ir sočiai, reformų fondo valdybos narys. Nuo 1991 metų Tarptautinio N. Kondratjevo fondo prezidentas. Nuo 1992 m. žurnalo Ekonomičeskie voprosy vyriausias redaktorius. 1998 metais tapo Ekonominės krizės grupės nariu. Dauguma jo publikuotų straipsnių nagrinėja teorines politinės socializmo ekonomikos problemas.

Rusijos ekonomistai
Rusijos mokslų akademijos nariai
Kiaukaliai

Kiaukaliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 2 km į rytus nuo Kaltinėnų, kairiajame Akmenos krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Kvesčiai

Kvesčiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 5 km į vakarus nuo Kaltinėnų, piečiau , kairiajame Rungio upelio krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Lauciškė (Šilalė)

Lauciškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 5 km į vakarus nuo Kaltinėnų, kairiajame Rungio upelio ir Yžnės krantuose, prie šių upių santakos, 1 km piečiau .

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Laumenai (Kaltinėnai)

Laumenai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Kaltinėnų, 1 km į pietus nuo dešiniojo Ašvijos kranto.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Meirės

Meirės – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 2 km į pietvakarius nuo Kaltinėnų, kairiajame Yžnės krante. Kaimo pavadinimas kilęs nuo didžiūno Meirės vardo, nes dešiniajame Yžnės krante stovėjo šio didžiūno pilis.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Milaičiai (Šilalė)

Milaičiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 2 km į šiaurės rytus nuo Kaltinėnų, 1 km į vakarus nuo dešiniojo Akmenos kranto.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Miliai (Šilalė)

Miliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 2 km į šiaurės rytus nuo Kaltinėnų, 1 km į šiaurę nuo Milaičių.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Misaičiai (Šilalė)

Misaičiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 4 km į vakarus nuo Kaltinėnų, prie .

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Orvydiškė

Orvydiškė (seniau Arvydiškė) – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 3 km į rytus nuo Kaltinėnų, 1 km į rytus nuo kairiojo Akmenos kranto.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Paašvijis

Paašvijis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 3 km į šiaurę nuo Kaltinėnų, dešiniajame Ašvijos krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Pabaliai (Šilalė)

Pabaliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 5 km į vakarus nuo Kaltinėnų, kairiajame Rungio upelio krante ir 1 km į šiaurę nuo kairiojo Yžnės kranto. Aukščiausias kaimo taškas – 146,2 m virš jūros lygio. Kaimo pavadinimas kilo nuo Balės miško, plytinčio į pietus nuo gyvenvietės.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Paežerupis

Paežerupis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaltinėnų seniūnijoje, 5 km į pietryčius nuo Kaltinėnų, dešiniajame Ežerupio krante.

Gyventojai

Šaltiniai 

Šilalės rajono savivaldybės gyvenvietės
Suchoj Su-24

Suchoi Su-24 buvo pažangiausias Tarybų Sąjungos šturmo lėktuvas XX a. 8-ajame ir 9-ajame dešimtmečiais. Šiame dviviečiame dviejų variklių lėktuve buvo sumontuota pirmoji Tarybų Sąjungos integruota skaitmeninė navigacijos-atakos sistema. Daugeliu aspektų Su-24 konfigūracija yra panaši į F-111. Jis vis dar naudojamas Rusijos ir kai kurių kitų valstybių karinėse oro pajėgose. Lėktuvas pilna ginkluotės komplektacija gali pakilti ir gabenti apie 12 tonų sprogmenų.

Sirijos pilietinis karas

SU-24 bombardavo sukilėlių pozicijas. 2012 m. lapkričio 28 d. numuštas pirmasis SU-24 raketa Igla. Vienas pilotų buvo sužeistas ir paguldytas į sukilėlių ligoninę. 2014 m. rugsėjo 23 d. SU-24 numuštas Izraelio raketa MIM-104 Patriot netoli Quneitros miesto po to, kai jis pažeidė Izraelio oro erdvę ties Golano Aukštumomis. Abu lakūnai išsigelbėjo.

Šaltiniai 

Šturmo lėktuvai
Sukhoi orlaiviai