joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
2002 m. Afrikos Tautų taurė

2002 m. Afrikos Tautų taurė – dvidešimt trečiasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 2002 m. sausio 19 – vasario 10 d. vykęs Malyje. Turnyre dalyvavo 16 komandų, kurios pradžioje buvo suskirstytos į 4 grupes. Čempionais tapo Kamerūno futbolininkai (antrą kartą iš eilės).

Stadionai 

Čempionato varžybos vyko 6 Malio stadionuose.

Atranka 

Atrankoje į 2002 m. Afrikos Tautų taurę komandos buvo suskirstytos į 7 grupes. Jose pirmąsias dvi vietas užėmusios komandos pateko į čempionatą.

Dalyvaujančios komandos

Grupių turnyras

A grupė 

  1 – 1 
  0 – 1 
  0 – 0 
  2 – 2 
  2 – 0 
  0 – 1

B grupė 

  0 – 0 
  0 – 0 
  0 – 0 
  1 – 2 
  3 – 1 
  1 – 2

C grupė 

  1 – 0 Kongo DR 
  0 – 0 
  1 – 0 
  Kongo DR 0 – 0 
  3 – 0 
  Kongo DR 3 – 1

D grupė 

  0 – 1 
  0 – 0 
  1 – 0 
  1 – 0 
  2 – 1 
  0 – 0

Atkrintamosios varžybos

Finalas

Rezultatyviausi žaidėjai 
3 įvarčiai
  Patrikas Mboma
  Salomonas Olembė
  Džulijus Aghahova

2 įvarčiai
  Hazemas Emamas
  Aizakas Boakjė
  Basala Turė
  Hišamas Zerualis
  Salifas Diao

Nuorodos 
 Apie čempionatą RSSSF svetainėje

Afrikos futbolo čempionatai
2002 sporte
Malio sportas
Sangėliškių piliakalnis

Sangėliškių piliakalnis, Sangolovščyzna – piliakalnis Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, Sangėliškėse, Šalčininkų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Zavišonys – Mištautonys, Sangėliškių kaime pasukus į kairę šiaurėn 150 m iki Sangėliškių koplyčios, nuo jos palauke į dešinę rytų kryptimi 200 m – yra ant gretimos kalvelės, miško pakraštyje, matyti piliakalnio kraštas.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Kamenos kairiojo kranto kyšulyje. Aikštelė ovali, kiek pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 45x50 m dydžio. Jos vakarų ir pietų kraštai per 0,3-0,5 m pakilę platesniu ruožu - greičiausiai čia yra išskleisto pylimo liekanos. Pietrytiniame šlaite, 1,5 m žemiau jo yra 3-4 m pločio terasa, už kurios yra 0,5-1 m aukščio šlaitas.

Piliakalnis apardytas arimų, jame kastų duobių. Dabar jis apaugęs tankiu mišriu mišku.

Tyrimai 
1968 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Sangėliškės

Piliakalniai Šalčininkų rajone
Tetervinų piliakalnis

Tetervinų piliakalnis, vadinamas Zamkova Gura, Plikuoju kalnu, Utos bei Papiškių vardais – piliakalnis ir gyvenvietė Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, Tetervinų kaime, Pabarės seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Pabarė – Butrimonys, iškart už Pabarės, pirmu miško keliu pasukus į kairę šiaurėn, pavažiavus 3,5 km ir už kelio posūkio į dešinę rytų kryptimi pirmoje miško keliukų sankryžoje pavažiavus į kairę šiaurėn iki prie Šalčios esančių dviejų sodybų, nuo jų per drėgnas pievas paėjus 200 m į rytus, yra už senvagės, per kurią yra lieptas.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvelėje Šalčios kairiajame krante. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 22x10 m dydžio. Joje rasta molio tinko, angliukų. Aikštelės vakariniame ir pietiniame kraštuose supiltas 0,4 m aukščio, 6 m pločio puslankio formos pylimas. Pietvakarių papėdėse yra 3-4 m pločio, iki 0,3 m gylio griovys, už kurio pietvakaerių papėdėje yra tarsi nuskleisto pylimo liekanos. Šlaitai vidutinio statumo, 3,5 m aukščio.

Piliakalnio šiaurinis kraštas nuplautas Šalčios, kiti paveikti paviršinės erozijos. Piliakalnis apaugęs retais lapuočiais.

Tyrimai 
1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1968 m. – Mokslinė metodinė taryba.  1996 m. Povilas Tebelškis piliakalnyje ištyrė 30 m² dydžio plotą, kultūrinio sluoksnio nerado. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Tetervinai

Piliakalniai Šalčininkų rajone
Turgelių piliakalnis

Turgelių piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo  Turgelių, Turgelių seniūnija. Pasiekiamas keliu Turgeliai – Akmenynė pavažiavus 1 km nuo Turgelių, už tilto per Merkį pasukus per pievą į dešinę vakarų kryptimi, už 100 m.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Merkio kairiajame krante. Aikštelė trapecinė, platesniu viduriu, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 65 m ilgio, 40 m pločio ties viduriu, 25 m pločio šiauriniame, 35 m - pietiniame gale, 5 m žemesniu šiauriniu galu. Jos pakraščiuose supiltas 1-1,5 m aukščio, 9 m pločio pylimas, kurio 3 m aukščio išorinis šlaitas pietinėje pusėje leidžiasi į 55 m ilgio, 3 m pločio, 1,2 m gylio griovį. Šiauriniame šlaite, 1,5 m žemiau aikštelės yra 20x10 m dydžio terasa. Šlaitai į Merkio slėnį vidutinio statumo, 10-15 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, pylimas vakarinėje dalyje iškasinėtas senomis duobėmis, teritorija į pietus nuo piliakalnio nukasta karjero. Dabar jis dirvonuoja.

Tyrimai 
1968 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 40900 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 10600 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.108
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 2, p. 430-431.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Turgeliai

Piliakalniai Šalčininkų rajone
Turgeliai
Bagdononių piliakalnis

Bagdononių piliakalnis su gyvenviete – buvęs piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Vilkokšnio, Trakų seniūnija.

Piliakalnis 
Piliakalnis buvo atskiroje kalvoje, Strėvos dešiniajame krante. Jį nuplovė Strėva, anksčiau tekėjusi iš pietinės ir rytinės piliakalnio pusių (dabar ji teka vakarine puse). Išliko 10 m skersmens, 4 m aukščio kalvelė - buvęs piliakalnio kalvos pagrindas. Ji dirvonuoja, viršuje apardyta duobės.

Į pietus, rytus ir šiaurės rytus nuo piliakalnio liekanų, kranto kyšulyje, 1,4 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos ir žiestos keramikos.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 16300 m². 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.37.
 Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. V., 1994. Kn.1. P.37.
 Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II.- V., 1998.- P.17.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 144-145.
 Gintautas Zabiela. Naujas Lietuvos piliakalnių sąrašo papildymas (1995–2000 m.) // Kultūros paminklai. Vilnius. 2001c. T. 8, p. 22 (Nr. 2).

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Bagdononys

Piliakalniai Trakų rajone
Naujasodžio piliakalnis (Trakai)

Naujasodžio piliakalnis su gyvenviete, Moša, Kazokų kalnas, Naujasodžiai – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 26640) Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Aukštadvario, prie Naujasodžių. Pasiekiamas iš plento Trakai – Prienai Negasčiaus ežero-tvenkinio šiauriniame krante pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi miško keliuku, už 700 m – yra 50 m į kairę šiaurėn nuo sodybos; pasiekiamas Skrebio pažintiniu taku.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Mošos dešiniajame krante. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 18x4,5 m dydžio. Ją žiedu juosia 75 m ilgio, 1­5 m aukščio, 7-15 m pločio pylimas, kuris vakarų pusėje 7 m aukščio šlaitu leidžiasi į 37 m ilgio, 35 m pločio, 7 m gylio griovį. Šlaitai statūs, rytiniai 6 m, šiauriniai 20 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, medžiai smarkiai išretinti. Pietvakariniame šlaite įrengti laiptai.

Gyvenvietė 
Pietinėje papėdėje, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1994 ir 1997 m., kurios iki 90 cm storio kultūriniame sluoksnyje aptiktas židinys, brūkšniuotos, gludintos, lygios ir grublėtos keramikos. 100 m į Pietus nuo piliakalnio yra III a. – VI a. Mošos pilkapynas, tyrinėtas 1993–1994 m. 500 m į šiaurę nuo piliakalnio yra VI a. – VIII a. Skrebio pilkapynas, tyrinėtas 1957 m.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 37800 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.191
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 152–133.
 Gintaras Abaravičius. Mošos (Naujasodų) pilkapyno kasinėjimai 1994 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1996 ir 1997 metais. Vilnius, 1996. p. 77–78.
 Eduardas Remecas. Mošos (Naujasodų) gyvenvietės žvalgomieji tyrinėjimai 1997 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1996 ir 1997 metais. Vilnius, 1998. p. 89–90.
 Regina Volkaitė-Kulikauskienė. Miniatiūrinių piliakalnių Lietuvoje klausimu // Iš lietuvių kultūros istorijos. Vilnius. 1959. T. II, p. 125–136.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Naujasodis

Piliakalniai Trakų rajone
Pamiškės piliakalnis

Pamiškės piliakalnis, Aukštasis kalnas, Aukštakalnis, Piliakalnis – piliakalnis ir Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, Pamiškės kaime, Aukštadvario seniūnija. Pasiekiamas keliu Paberžė – Paukšteliškiai, yra kairėje rytinėje kelio pusėje.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas apylinkėse dominuojančioje kalvoje (altitudė 216,7 m). Aikštelė trikampė, kampais į pietryčius, šiaurės vakarus ir vakarus, 50 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 50 m pločio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, iki 3­4 m iškiliu viduriu. Joje rasta brūkšniuotos ir grublėtos keramikos. Pietrytiniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės, yra trikampė 14 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 18 m pločio šiaurės vakarų pusėje terasa. Šlaitų viršus 3,5 m aukštyje išlygintas. Šlaitai statūs, 20 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, aikštelė - duobių, šiaurės rytinėje aikštelės dalyje stovi aukštos įtampos elektros stulpas. Aikštelė dirvonuoja, pietrytiniame aikštelės krašte ir šlaite auga beržų guotas.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Rasta kultūrinio sluoksnio pėdsakų, lipdytos brūkšniuotos ir grublėtos keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 13000 m². Išmatavimai: 160 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir iki 120 m pločio.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.194.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC A.- F.1.- Ap.1.- B.58.- P.98-99.
 Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II.- V., 1998.- P.40.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 154-155.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Pamiškė

Piliakalniai Trakų rajone
Strėvos piliakalnis

Strėvos piliakalnis – piliakalnis Trakų rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Strėvos kaimo, Strėvos miške, Trakų seniūnija. Pasiekiamas iš plento Trakai – Prienai, pervažiavus Strėvą, pasukus į dešinę šiaurėn, į mišką, už 50 m vėl pasukus į dešinę ir pavažiavus miško keliuku iki jo galo – iš viso 660 m – yra dešinėje rytuose, miške, Gilūšio (Nepėro) ežero pusiasalio pietinėje dalyje.

Piliakalnis 

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Gilūšio (Nepėro) ežero pietinio kranto pusiasalio pietinėje dalyje. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 13x6 m dydžio. Joje rasta grublėtos keramikos. Aikštelę iš pietvakarių–šiaurės pusių juosia 1,5 m aukščio, 8-19 m pločio pylimas. Jo P dalies išorinėje pusėje iškastas 60 m ilgio, 14 m pločio, 5,5 m gylio griovys, už kurio supiltas lenktas 28 m ilgio, 1,5 m aukščio, 18 m pločio pylimas. Šiauriniame šlaite, 6,5 m žemiau aikštelės yra 6 m pločio, 0,5 m gylio griovys, už kurio supiltas 0,4 m aukščio, 9 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 20 m aukščio, viršuje aplyginti.

Piliakalnis apardytas arimų, aikštelės pietiniame krašte iškastos duobės. Apaugęs retu mišriu mišku, pomiškis iškirstas.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Pastebėtas kultūrinis sluoksnis, rasta lipdytos grublėtos keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 31000 m². Išmatavimai: 210 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 210 m pločio.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.192.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC A.- F.1.- Ap.1.- B.59.- P.64-70.
 Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II.- V., 1998.- P.51.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 160–161.
 Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна, 1893, c. 124–125.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Strėva

Piliakalniai Trakų rajone
Stirnių piliakalnis

Stirnių piliakalnis – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 24147; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1152) Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Stirnių, Lentvario seniūnija, Neries regioninis parkas. Pasiekiamas iš autostrados  Moluvėnuose pasukus į dešinę šiaurės kryptimi Stirnių keliu, yra už Stirnių „Aušveitos“ sanatorijos šiaurės vakarų galo, kairėje pietvakariuose, miške, Rykantų girininkijos (Trakų miškų urėdija) 70 kvartalo šiaurės vakarų pakraštyje.

Piliakalnis 

Piliakalnis įrengtas Neries aukštutinės terasos kyšulio šiaurinėje dalyje, Saidės dešiniajame krante. Aikštelė netaisyklingo keturkampio formos, orientuota pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, kiek iškilusiu viduriu, 75x27 m dydžio. Šiaurės vakarų aikštelės gale supiltas 19 m ilgio, 0,5 m aukščio, 4 m pločio pylimas, kurio išorinis 1-2 m aukščio šlaitas leidžiasi į 5 m pločio, 0,2 m gylio griovį. Už jo supiltas antras 10 m ilgio, 0,2 m aukščio, 3 m pločio pylimas, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į antrą 2 m pločio, 0,2 m gylio griovį. Šiaurinis šlaitas viršutinėje 2 m aukščio dalyje pastatintas. Jame 2 m žemiau aikštelės yra 3,5 m pločio terasa, galuose virstanti grioviu ir antruoju pylimu. Pietrytinėje aikštelės dalyje supiltas 23 m ilgio, 1,2 m aukščio, 8 m pločio pylimas, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į 30 m ilgio, 2 m pločio terasą (užlygintas griovys), už kurio supiltas antras 5 m pločio, 0,2 m aukščio pylimas. Jame matyti iki 1,2 m skersmens akmenų. Už šio pylimo buvęs antras visiškai užlygintas griovys, ir supiltas trečias 16 m ilgio, 0,5 m aukščio, 6 m pločio pylimas, kurio 1 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į trečią 10 m ilgio, 0,2 m gylio, 2 m pločio griovį, už kurio supiltas ketvirtas 7 m ilgio, 0,3 m aukščio, 3 m pločio pylimas 0,3 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, iki 24 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų. Jis apaugęs smarkiai praretintais medžiais.

Tyrimai 
1995 m. gamtininkas Ričardas Kazlauskas, besigydydamas greta esančioje sanatorijoje, pastebėjo įdomų akmenį, kurį jis spėjo buvus aukuro akmeniu. Ieškodamas vietos, kur galėjo gyventi čia aukoję žmonės, jis aptiko piliakalnį. Archeologai, ištyrę akmens aplinką, neaptiko šventvietės žymių.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 52000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela. Nežinomi Lietuvos piliakalniai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1994 ir 1995 metais. Vilnius, 1996, p. 345–346.
 Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela 1997. Rėvos ir Stirnių piliakalniai // Baltų archeologija. Vilnius. Nr. 1(10), p. 45.
 Gintautas Zabiela. Naujas Lietuvos piliakalnių sąrašo papildymas (1995–2000 m.) // Kultūros paminklai. Vilnius. 2001. T. 8, p. 33-34 (Nr. 27).

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Stirniai

Piliakalniai Trakų rajone
Varnikų piliakalnis

Varnikų piliakalnis, Veršupka – piliakalnis Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, Trakų seniūnija. Pasiekiamas iš plento , už Ostruvkos pasukus į šiaurę plentu link Varnikų, už 2,9 km yra dešinėje į šiaurę nuo plento (Žemaitės gatvės), jam pasisukus į vakarus.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 170 m į pietus nuo Galvės ežero, 130 m į šiaurės rytus nuo Nerespinkos ežero, 750 m į šiaurės rytus nuo Trakų piliakalnio. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 30x20 m dydžio, iki 1,5 m aukščio iškiliu viduriu. Šiaurės vakarų ir pietryčių šlaituose, 2-3 m žemiau aikštelės yra 2 m pločio į išorę nuolaidėjanti terasa. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, pietvakarinis šlaitas - seno karjero duobės. Dirvonuoja, vakarinis šlaitas apaugęs mišriu mišku.

Šiaurės vakarų papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotosios keramikos.

Tyrimai 
1959 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 5100 m². 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį, paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.193
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 166-167.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Varnikai

Piliakalniai Trakų rajone
US Cremonese

Kremonos „Cremonese“ – Italijos futbolo klubas iš Kremonos.

Istorija 
Klubas įkurtas 1903 m.

Klubo spalvos

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 facebook paskyra
 SOCCERWAY

Cremonese
AC Reggiana 1919

Emilijos Redžo „Reggiana“ – Italijos futbolo klubas iš Emilijos Redžo. Namų rungtynes žaidžia Mapei stadione.

Istorija 
Klubo ištakos siekia 1919 m. 

1992–93 m. sezone tapo Serie B nugalėtojais ir pateko į Serie A. Aukščiausioje lygoje žaidė ketverius metus, bet joje įsitvirtinti nepavyko. 

Iškrito į Serie B. Būta kritimo iki ketvirtos pakopos. 

2020–21 m. sezone žaidė Serie B pirmenybėse, bet iš 20 dalyvių liko 18 vietoje ir buvo pažeminti į Serie C.

Pastaruoju metu (nuo 2021//22 m. sezono) žaidė Serie C pirmenybėse.

Pasiekimai 
 Serie B
Nugalėtojai (1): 1992–93
 Serie C
Nugalėtojai (1): 1957–58
 Supercoppa di Serie C2
Nugalėtojai (1): 2008

Sezonai 

|}

Sudėtis 
Atnaujinta: 2021 m. rugsėjo 7 d.

Išnašos

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY
 Transfermarkt

Italijos futbolo klubai
US Salernitana 1919

Salerno „Salernitana“ – Italijos futbolo klubas iš Salerno.

Istorija

Spalvinė gama

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Lietuviai 

 Marius Adamonis, vartininkas 2017–2018, 2020–2021 m.

Nuorodos 
 oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY

Salernitana
Calcio Como

Komo „Calcio“ – Italijos futbolo klubas iš Komo.

Pasiekimai

Sezonai 

|}

Nuorodos 
 Oficiali klubo svetainė
 SOCCERWAY

Como
Žuklijų I piliakalnis

Žuklijų I piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24145) Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Žuklijų, Grendavės seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Rūdiškės – Onuškis Žydakaimyje pasukus į dešinę šiaurėn link Saloviškių, už Verknės pasukus į kairę vakaruosna link Žuklijų, už 3 km pasukus į kairę pietų kryptimi, už 200 m. Nuo jo į dešinę vakarų kryptimi už 100 m. yra Žuklijų II piliakalnis.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Vilkokšnio ežero šiauriniame krante esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 20x12 m dydžio. Ją žiedu juosia 1,5 m aukščio pietuose ir 3 m aukščio šiaurėje, 9-15 m pločio pylimas. Šiaurinėje papėdėje iškastas 26 m pločio, 2 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 5-8 m aukščio.

Piliakalnis dirvonuoja.

Šiaurinėje papėdėje, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai 
1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 29000 m². Išmatavimai: 190 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 130 m pločio.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.194.
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.65.
 W. Sokolowski. Do poszukiwaniu o pilkalniach // Wisla. Warszawa, 1890. T.IV. P.455-456.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC A. F.1. Ap.1. B.58. P.252-257.
 Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II. V., 1998. P.95.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Žuklijai I

Piliakalniai Trakų rajone
Žuklijų II piliakalnis

Žuklijų II piliakalnis, Piliakalniukas – piliakalnis ir gyvenvietė Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Žuklijų, Grendavės seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Rūdiškės – Onuškis Žydakaimyje pasukus į dešinę šiaurėn link Saloviškių, už Verknės pasukus į kairę vakaruosna link Žuklijų, už 3 km pasukus į kairę pietų kryptimi, 200 m iki Žuklijų pirmojo piliakalnio ir nuo jo paėjus į dešinę vakarų kryptimi 100 m.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Vilkokšnio ežero šiauriniame krante esančioje atskiroje kalvoje, 100 m į vakarus nuo pirmojo piliakalnio. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 23x17 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 4-6 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų ir duobių, dirvonuoja.

Tyrimai 
1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nerasta.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Taip pat skaityti 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.194.
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.65.
 W. Sokolowski. Do poszukiwaniu o pilkalniach // Wisla. Warszawa, 1890. T.IV. P.455-456.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC A. F.1. Ap.1. B.58. P.252-257.
 Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II. V., 1998. P.95.

Nuorodos 
 Lietuvos piliakalniai. Žuklijai II

Piliakalniai Trakų rajone
Balandiškių piliakalnis

Balandiškių piliakalnis su gyvenviete, Pilies Kalnas – piliakalnis Elektrėnų savivaldybės teritorijoje, Beižionių seniūnija. Pasiekiamas iš plento  Krunyje pasukus į Ūbiškes, prieš jas pasukus į dešinę šiaurėn link Barboriškių, už Juodžių ežero – pirmu lauko keliuku į kairę šiaurės vakarų kryptimi, už 650 m yra už kairėje keliuko esančios sodybos pirties.

Piliakalnis 
Piliakalnis yra Juodžio ežero šiauriniame krante esančios aukštumos aukštesniame krašte. Aikštelė apskrita, 8 m skersmens, iš visų pusių apjuosta 0,5–1 m aukščio, 4–9 m pločio pylimu, jis aukščiausias rytiniame krašte. Joje buvo akmenų grindiniai. Šlaitų aukštis – 4–16 m. Pylimas ariant išskleistas, aikštelėje iškasta duobė. Piliakalnis apaugęs pušimis ir krūmais.

Į rytus nuo piliakalnio yra 0,2 ha papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos keramikos, geležinis pentinis siauraašmenis kirvis, akmeninis kirvis su skyle kotui.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. antrąja puse – I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 8300 m². Išmatavimai: 140 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 80 m pločio.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.194.
 Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.62.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC A.- F.1.- Ap.1.- B.59.- P.5,12-15.
 Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II.- V., 1998.- P.16.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 134–135.

Nuorodos 
 Sąrašas:Elektrėnų savivaldybės piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Balandiškės

Piliakalniai Elektrėnų savivaldybėje
Balceriškių piliakalnis

Balceriškių piliakalnis – piliakalnis Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, Balceriškėse, Žiežmarių apylinkės seniūnijoje. Pasiekiamas keliu Mūro Strėvininkai – Kaukinė pavažiavus 2,5 km – yra 100 m į kairę rytuose nuo kelio, jam pakilus į kalniuką.

Piliakalnis 

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė apvali, 22 m skersmens, įskaitant nuskleistus pylimus, buvusi apjuosta pylimu, kuris visiškai nuskleistas. Aiškiausios jo liekanos išliko vakarų pusėje, kur yra 8 m pločio, 0,3 m aukščio. Šlaitai vidutinio statumo, 4,5–8 m aukščio. Piliakalnis smarkiai apardytas XX a. pradžioje jame įrengiant kapines. Šlaitai apaugę paskirais beržais bei krūmais, aikštelėje esančios veikiančios kapinės aptvertos, vakariniame piliakalnio šlaite įrengti betoniniai laiptai.

Tyrimai 

1971 m. piliakalnį žvalgė Lietuvos istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 7400 m².

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.120.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.25. – P.345-349.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 136–137.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Balceriškės

Piliakalniai Kaišiadorių rajone
Latvių piliakalnis

Latvių piliakalnis, Mitkiškių piliakalnis, vadinamas Pilies kalnu – piliakalnis Elektrėnų savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Latvių kaimo, Kazokiškių seniūnija. Pasiekiamas keliu Vievis – Paparčiai per Kazokiškes prieš staigų kelio posūkį į dešinę už Latvių pasukus į kairę pietuosna, 360 m link sodybos, nuo jos paėjus 280 m į rytus, yra 50 m į pietus nuo Sukros upelio dešiniojo kranto, miške.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Sukros dešiniojo bevardžio intako krante esančiame aukštumos kyšulyje, juosiamame gilių bevardžių upelių, sutekančių prie piliakalnio šiaurinio galo, slėnių. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 58 m ilgio ir 28 m pločio pietiniame krašte, su kultūriniu sluoksniu, kuriame rasta brūkšniuotos keramikos. Jos pietiniame krašte supilti 3 tiesūs pylimai, tarp jų iškasti 3 grioviai. Pirmasis pylimas – 0,5 m aukščio, 6 m pločio. Jo 3 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į pirmą 3 m pločio, 2 m gylio griovį, už kurio kyla antras 1 m aukščio, 4,5 m pločio pylimas. Už jo iškastas antras 1,2 m gylio, 2,5 m pločio griovys, už kurio supiltas trečias 1 m aukščio, 4,5 m pločio pylimas. Jo išorėje iškastas trečias 4 m pločio, 0,9 m gylio griovys. Šlaitai nuo upelių statūs, iki 17 m aukščio. Pylimai centrinėje dalyje, 3 m plotyje nustumti tempiant mišką, grioviai toje vietoje užlyginti. Piliakalnis apaugęs labai tankiais krūmais ir brūzgynais, išaugusiais iškirtus eglyną.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 0,55 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 839 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Elektrėnų savivaldybės piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Latviai

Piliakalniai Elektrėnų savivaldybėje
Kampiškės

Kampiškės – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, kairiajame Nemuno krante, 1 km į rytus nuo Viršužiglio, užsemtas Kauno marių. XVIII–XX a. kaime stovėjo Kampiškių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia. Kampiškių miškas yra Dubravos miškų masyvo dalis.

Etimologija 

Kaimo vardas kilęs iš bendrinio žodžio kampas.

Istorija 

Kaimas 1782 m. priklausė Rumšiškių parapijai. Kaimo kapinėse XVIII a. ir XIX a. 2-ojoje pusėje stovėjo koplyčios. Kampiškių koplyčia 1909 m. tapo parapine Kampiškių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia, kuria rūpinosi kunigas Juozapas Bridžius, Aukštosios Panemunės vikaras (1910–1938 m. Kampiškių parapijos klebonas).

Kaimas per XX a. tarpukario žemės reformas vienkiemiais nebuvo išskirstytas. 1959 m. statant Kauno HE kaimo gyventojai iškeldinti, vienas kiemas priskirtas Viršužigliui, bažnyčia perkelta į Šlienavą, o pats kaimas užsemtas.

2002 m. miške kasinėjimų metu aptiktas Kampiškių dvaras.

Gyventojai

Žymūs žmonės 
 Kaime gimė poetas Jonas Aistis-Aleksandravičius (1904–1973)

Šaltiniai 

 

Panaikintos Kauno rajono savivaldybės gyvenvietės
Kauno marių užlietos gyvenvietės
Pipiriškių piliakalnis

Pipiriškių piliakalnis su gyvenviete (arba Pasamanė, Juodasis kalnas, Juodkalnis) – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Elektrėnų savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Pipiriškių kaimo (Pastrėvio seniūnija). Pasiekiamas iš plento  Karkučiuose pasukus link Strėvininkų, iš šio kelio ties Gilūšio ežeru pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi lauko keliuku, pavažiavus 880 m link Jarmališkių, laikantis kairės – yra kairėje į šiaurę nuo kelio, pervažiavus kalvą.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas slėnyje tarp Pasamanės ir Purvio ežerų esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 62x48 m dydžio, iki 2 m aukščio iškilusiu viduriu. Joje yra kultūrinis sluoksnis, kuriame rasta brūkšniuotos, grublėtos ir gludintos keramikos, Djakovo tipo svorelis, kelerios trinamosios girnos. Šlaitai statūs, 10–11 m aukščio, viršutinėje dalyje lyginti, padengti kultūriniu sluoksniu. Piliakalnį apardė arimai. Dabar jis dirvonuoja.

Vakarinėje ir rytinėje pašlaitėje yra 0,2 ha ploto papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos ir lygios keramikos.

Tyrimai 
1951 m. ir 1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio viduriu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 36800 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1360500 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.193.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC archyvas. F.1. Ap.1. B.46 (buv. 59). P.267-279.
 Naikinami piliakalniai // Lietuva. 1926 lapkričio 29.
 Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II. V., 1998. P.40-41.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 142–143.

Nuorodos 
 Sąrašas:Elektrėnų savivaldybės piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Pipiriškės

Piliakalniai Elektrėnų savivaldybėje
Žuvyčių piliakalnis

Žuvyčių piliakalnis – piliakalnis Elektrėnų savivaldybės teritorijoje, Semeliškių seniūnija. Pasiekiamas žvyrkeliu Semeliškės – Mūro Strėvininkai Žuvyčiuose pasukus į kairę vakarų kryptimi, už 400 m – yra 100 m į pietus nuo buvusių fermų.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Vuolastos upelio kairiajame krante esančios aukštumos pakraštyje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 22x18 m dydžio, 2 m žemesne šiaurės vakarine dalimi. Jos šiaurės rytų krašte supiltas 1 m aukščio, 12 m pločio pylimas. Pietrytinėje papėdėje buvo griovys ir 8 m pločio, iki 1 m aukščio pylimas, sunaikintas, likusi 13 m pločio plokštuma, pylimo liekanos matomos šlaite į Vuolastą. Šlaitai statūs, 4,5 m aukščio rytuose ir 20 m aukščio vakaruose. Pietiniame šlaite yra kultūrinis sluoksnis, kuriame rasta lygios ir žiestos keramikos. 

Piliakalnis labai suardytas arimų, dabar dirvonuoja, aikštelė ir šlaitai apaugę alksniais.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 17000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 612800 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.193.
 Valstybės archeologijos komisijos medžiaga.- KPC A.- F.1.- Ap.1.- B.59.- P.99-111.
 Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II.- V., 1998.- P.95.
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 144-145.

Nuorodos 
 Sąrašas:Elektrėnų savivaldybės piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Žuvyčiai

Piliakalniai Elektrėnų savivaldybėje
Rokantiškių piliakalnis

Rokantiškių piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis (naujai išaiškinamųjų sąraše Nr. 975, unikalus objekto MC kodas 17323; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A10K) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 17324) Vilniaus miesto savivaldybės teritorijoje, Naujosios Vilnios seniūnija.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje esančioje atskiroje kalvoje, Murlės kairiajame krante. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 28x25 m dydžio, iki 1 m iškiliu viduriu. Aikštelę šlaituose, 4 m žemiau juosia 3,5 m pločio į išorę nuolaidėjanti terasa. Šiaurės vakarų ir rytiniame šlaite, 6 m žemiau pirmosios terasos yra antra 1-2 m pločio terasa, 8 m žemiau kurios, 6 m aukščiau papėdės, šiauriniame šlaite yra trečia 3 m pločio terasa. Pietvakariniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės, yra 20 m ilgio, 6 m pločio, 0,2 m gylio griovys, kurio pietvakarių pakraštyje supiltas 1 m aukščio, 10 m pločio pylimas 4 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, iki 30 m aukščio, pietvakarių šlaitas 5-6 m aukščio, viršutinėje dalyje dirbtinai pastatintas.

Aikštelę apardė jos pakraščiuose iškasti apkasai, terasą pietvakarių šlaite – duobės. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę tankiais lapuočiais.

Šiaurės rytų piliakalnio papėdėje, 0,7 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1993 m. Iki 1 m storio kultūriniame sluoksnyje rasta grublėtos ir žiestos keramikos. Apie 1 km į pietvakarius buvo X a. – XI a. pilkapiai, tyrinėti 1852–1853 m. ir 1925 m., vėliau sunaikinti. 800 m į šiaurės vakarus yra XVI a. – XVII a. Rokantiškių piliavietė.

Tyrimai 
1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  1993 m. Kęstutis Katalynas aikštelės pietvakarinėje dalyje ištyrė 2 m² dydžio šurfą, rado iki 45 cm storio kultūrinį sluoksnį, lipdyto puodo šukę. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 47000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Literatūra 
 Naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašas
 LR KPI 1995 01 31 raštas Nr. 01-7-127
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 340–341.
 Bronius Dakanis. 1994. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. Vilnius. T. 1. p. 57 (Nr. 60)
 Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 248 (Nr. 71).

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Rokantiškės

Piliakalniai Vilniuje
Naujoji Vilnia
Elvis Kafoteka

Elvis Kafoteka (g. 1978 m. sausio 17 d.) – Malavio futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje. Malavio nacionalinės rinktinės ir Malavio klubo APR FC žaidėjas.

Per savo karjerą yra rungtyniavęs Honkonge, Rangers FC klube.

Elvis Kafoteka su šalies rinktine dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje ir įmušė įvartį į Alžyro rinktinės vartus.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Kafoteka
Vilkeliškių piliakalnis

Vilkeliškių piliakalnis, Krugla Gura – piliakalnis Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, Vilkeliškėse, Zujūnų seniūnija. Pasiekiamas iš Vilniaus Pilaitės rajono pavažiavus į vakarus link Kriaučiūnų, yra kairėje pietuose nuo kelio, tik pravažiavus tarp Balčio ir Gilužio ežerų.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje tarp Balčio pietuose ir Gilužio šiaurėje ežerų. Viršuje buvo apie 20 m skersmens aikštelė. Didžiąją piliakalnio dalį iš šiaurės pusės sunaikino karjeras, liko tik šiaurinis, vakarinis ir pietinis šlaitai bei 20 m ilgio rytų – vakarų kryptimi, 2 m pločio aikštelės kraštas viršuje. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.

Piliakalnis dirvonuoja, karjero nukastos dalies vietoje auga paskiri jauni lapuočiai ir pušys.

Tyrimai 
1972 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba ir Istorinis etnografinis muziejus. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Vilkeliškės

Piliakalniai Vilniaus rajone
Veršiobalio piliakalnis

Veršiobalio piliakalnis, Kiemeliai – piliakalnis Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Kiemelių kaimo, Maišiagalos seniūnija. Pasiekiamas plentu , Kiemeliuose pasukus Balčiūniškių link, už 420 m pasukus į dešinę šiaurės kryptimi ir pavažiavus 440 m – yra kitapus kanalizuotos Vaišvilės, kairėje vakaruose.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Vaišvilės kairiajame krante. Aikštelė apvali, 40x40 m dydžio, 3 m žemesne pietvakarine dalimi. Joje rasta grublėtos keramikos. Šlaitai nuolaidūs, 8-10 m aukščio, šiaurės – šiaurės rytų šlaito aukštis vos 2 m.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja, šiaurės vakarų aikštelės dalyje stovi aukštos įtampos elektros stulpas, rytiniu šlaitu praeina žvyrkelis.

Tyrimai 
1969 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas ir Mokslinė metodinė taryba. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 17000 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 17000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.209
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 384-385.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Veršiobalis

Piliakalniai Vilniaus rajone
Davi Banda

Davi Banda (g. 1983 m. gruodžio 29 d.) – Malavio futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje. Yra Malavio nacionalinės rinktinės ir Malavio klubo Red Lions žaidėjas.

Karjerą pradėjo Zomba United, tačiau 2007 m. perėjo į kitą Zombos klubą Red Lions.

Malavio rinktinėje žaidžia nuo 2006 m. Dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje ir įmušė įvartį į Alžyro rinktinės vartus.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Banda
Elniakampio piliakalnis

Elniakampio piliakalnis, Velniakampis, Geležiai – piliakalnis ir gyvenvietė Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, Elniakampio miške, Sudervės seniūnija. Pasiekiamas iš plento  Vaigeliškėse pasukus pro Geležių Antkalnius link Rastinėnų, Bubose pasukus į dešinę vakaruosna link Šiurmonių, pavažiavus iki staigesnio kelio posūkio į kairę ir pasukus į dešinę šiaurės kryptimi, pavažiavus 300 m iki čia esančių sodybų, nuo jų paėjus į mišką šiaurėn 450 m – yra miško 51 kvartalo šiaurės vakarų krašte.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, juosiamoje dviejų mažų bevardžių upelių slėnių. Aikštelė beveik keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 65x54 m dydžio. Joje rasta brūkšniuotos ir grublėtos keramikos. Šiaurės rytų šlaite, 4 m žemiau aikštelės krašto iškastas 4 m pločio, 0,4 m gylio griovys, už kurio supiltas 24 m ilgio, 1 m aukščio nuo griovio, 8 m pločio pylimas 1 m aukščio išoriniu šlaitu. Pietvakarių šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 8 m pločio į vakarus per 1,5 m nuolaidėjančios terasos žymės. Šlaitai statūs, 20-24 m aukščio, viršutinėje 6 m aukščio dalyje pastatinti.

Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs apie 1969 m. sodintomis pušimis.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 35000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 2 195 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.208
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 364-365.
 Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна, 1893, c. 69.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Elniakampis

Piliakalniai Vilniaus rajone
Bielazariškių piliakalnis

Bielazariškių piliakalnis, Gura zamkova, Pilies kalnas, Pilis – piliakalnis Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, Bielazariškėse, Dūkštų seniūnija. Pasiekiamas keliu Airėnai – Bielazariškės, ties kapinėmis pasukus į kairę, šlaite užvažiavus į aukštumą kairesniu keliu – yra 100 m į kairę, į šiaurės vakarus nuo elektros linijos.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas Neries dešiniojo kranto aukštumos krašte. Aikštelė keturkampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 90x40 m dydžio. Joje rasta brūkšniuotos keramikos. Šlaitai vidutinio statumo, iki 30 m aukščio, pietrytinis šlaitas labai nuolaidus, tik 1 m aukščio.

Piliakalnis labai suardytas arimų. Šiaurės vakarinis šlaitas apaugęs mišriu mišku, kita dalis užauga jaunais alksniais.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Įtvirtinimų nerasta, tik pietryčių krašte pastebėtas kultūrinis sluoksnis su keramika. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Bielazariškės

Piliakalniai Vilniaus rajone
Iljušin Il-12

Il-12 (, pagal NATO kodifikaciją Coach) – tarybinis keleivinis (transportinis) trumpų ir vidutinių nuotolių lėktuvas: metalinis, dviejų stūmoklinių variklių žemasparnis monoplanas trirate važiuokle ir priekiniu vairaračiu, sukurtas Iljušin konstruktorių biure (keleivių skaičius – nuo 18 iki 32). Lėktuvas pakeitė TSRS oro linijose pasenusius Li-2 ir DC-3. Pirmasis lėktuvo skrydis įvyko 1945 m. rugpjūčio 15 d. (vadovas-lakūnas bandytojas Vladimiras Kokkinakis. Šio lėktuvo bazėje vėliau buvo sukurtas Il-14.

Eksploatacija 
Viešai lėktuvų Il-12 grupė pirmą kartą demonstruota 1947 m. gegužės 1 d. parade Raudonojoje aikštėje Maskvoje. Birželio mėn. Aeroflot pradėjo lėktuvą reguliariai naudoti keleiviams skraidinti.

1948 m. Il-12 skrido pirmuoju tarptautiniu maršrutu Maskva-Sofija. Vėliau prasidėjo reguliarūs skrydžiai į Berlyną, Belgradą, Budapeštą, Bukareštą, Varšuvą, Vieną, Kabulą, Prahą, Teheraną, Stokholmą, Helsinkį, Ulan Batorą, nuo 1954 m. – į Paryžių.

Tolimiausias Il-12 maršrutas buvo į Chabarovską (7000 km), truko 28 val., turėjo penkis tarpinius nutūpimus.

Nuo 1956 m. Il-12 naudotas Antarktidoje. Aeroflotas kai kuriuose padaliniuose lėktuvą eksploatavo iki 1970 m. (Kinijoje- iki 1993 m.).

Šį lėktuvą įsigijo ir naudojo Lenkija, Čekoslovakija, Rumunija ir Kinija. Pagaminti 663 tokie lėktuvai. Dėl nedidelio keleivių skaičiaus lėktuvo eksploatacija buvo nuostolinga.

Techninės charakteristikos 

Iljušin oro laineriai
Didžiosios Kuosinės piliakalnis

Didžiosios Kuosinės piliakalnis, Pilaitė – piliakalnis Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Didžiosios Kuosinės, Kalvelių seniūnija. Pasiekiamas keliu Savičiūnai – Šumskas Didžiojoje Kuosinėje pasukus į dešinę pietuosna ir pavažiavus 550 m – yra dešinėje vakaruose nuo kelio.

Piliakalnis 
Piliakalnis įrengtas didelės kalvos viršūnėje. Aikštelė keturkampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 60x27 m dydžio, 2 m aukštesniu pietvakarių kraštu, įdubusiu ir lenktu šiauriniu šonu. Joje rasta lipdytos keramikos. Pietvakarių  šlaite, 3-4 m žemiau aikštelės yra trikampė 20 m ilgio, 15 m pločio terasa. Kita panaši terasa yra šiaurės rytų šlaite. Šlaitai viršutinėje 1-4 m aukščio dalyje buvo aplyginti. Šiaurinis ir šiaurės rytų šlaitai statūs, iki 35 m aukščio, pietvakarių - 6 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, aikštelėje stovėjusio topografinio bokšto griovių. Aikštelės centras dirvonuoja, šlaitai apaugę pušimis ir lapuočiais medžiais.

Tyrimai 
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 116000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1486000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai 

 Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.210
 Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 362-363.

Nuorodos 
 Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
 Lietuvos piliakalniai. Didžioji Kuosinė

Piliakalniai Vilniaus rajone