joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Erikas Adamsonas

Erikas Adamsonas (, 1907 m. birželio 22 d. Ryga – 1946 m. vasario 28 d. Ryga) – vienas talentingiausių XX a. latvių rašytojų, anksti miręs nuo tuberkuliozės.

Biografija 
Baigė Rygos pagrindinę mokyklą ir Rygos 1-ąją vidurinę mokyklą. Studijavo Latvijos universitete. Dirbo draugijoje „Žalia varna“, vėliau atsidėjo tik literatūriniam darbui. Antrojo pasaulinio karo metais dirbo knygyne ir miško paruošose. Karo metų nepritekliai paveikė sveikatą. Palaidotas Rygos Rainio kapinėse.

Kūryba 
Pirmąją savo komediją išspausdino dar 1924 m. daugelį kūrinių pasirašinėjo slapyvardžiu Ēriks Rīga. Poezijos rinkiniuose „Sidabras ugnyje“ (Sudrabs ugunī 1932 m.), „Herbai“ (Ģerboņi 1937 m.), „Saulės laikrodis“ (Saules pulkstenis, 1941 m.), „Sapnų pypkė“ (Sapņu pīpe, išspausdintas Stokholme po autoriaus mirties 1951 m.) pabrėžiamas būties vitališkasis pradas, amžinojo grožio ilgesys, latvių romanso jausmingumas jungiamas su minties ir formos griežtumu, ryški anglų klasikinės poezijos įtaka.

Romane „Ieškantis savo kelio“ (Sava ceļa gājējs 1943–1944 m.) vaizduojamas jaunuolio dvasinis brendimas. Be to, parašė pjesių, apsakymų, pasakų.  Mokėdamas rusų, vokiečių, anglų, prancūzų kalbas vertė Šarlio Bodlero, Bairono, Henriko Ibseno, Oskaro Vaildo, Radjardo Kiplingo, Alfredo Tenisono ir kitų užsienio autorių kūrybą.

Šaltiniai 

Adamsonas Erikas
Šv. Marijos ežeras

Šv. Marijos ežeras () – ežeras JAV, Montanoje, antras pagal dydį Ledyno nacionaliniame parke. Iškilęs į 1367 m aukštį, iš trijų pusių apsuptas Uolinių kalnų. Ežero vanduo skaidrus ir šaltas. Vasarą temperatūra retai viršija 10 °C, o žiemą Šv. Marijos ežeras užšąla 1 m storį siekiančiu ledo sluoksniu. Yra nedidelė Laukinės Žąsies salelė. Ežere gausu upėtakių.

JAV ežerai
Nacionalinis Bizonų draustinis

Nacionalinis Bizonų draustinis () yra JAV, Montanos vakaruose, netoli Misulos miesto, Uoliniuose kalnuose. Draustinis įkurtas 1908 m. ir užima 74 km² plotą. Teritorijoje saugoma laukinių bizonų populiacija. Teritorijoje vyrauja slėniai ir prerijos tinkami kaip bizonų ganyklos. Draustinyje yra apie 250 tūkst. bizonų. Taip pat teritorijoje yra elnių vapičių, briedžių, juodųjų lokių, snieginių avinų, apie 200 paukščių rūšių.

JAV saugomos teritorijos
Makdonaldo ežeras

Makdonaldo ežeras () – ežeras JAV, Montanoje, didžiausias Ledyno nacionaliniame parke. Iškilęs 960 m aukštyje, apsuptas Uolinių kalnų. Ilgis iki 16 km, plotis iki 1,6 km. Ežerą maitina tirpstantys kalnų ledynai. Makdonaldo ežere gausu upėtakių, o apylinkėse grizlių, juodųjų lokių, briedžių, elnių. Pakrantėse auga tankūs spygliuočių (eglių, kėnių, maumedžių) miškai.

JAV ežerai
Ledyno nacionalinis parkas (JAV)

Ledyno nacionalinis parkas () – saugoma gamtos teritorija JAV šiaurėje, Uoliniuose kalnuose, Montanos valstijoje. Išsidėstęs valstijos šiaurės vakaruose, Kanados pasienyje. Įkurtas 1910 m.

Parke saugoma unikali Uolinių kalnų gamta ir gyvūnija. Būdingi peizažai su ledynų nusmailintomis kalnų viršūnėmis, spygliuočių miškais, giliais kalnų ežerais. Parke yra 131 ežeras (Makdonaldo, Šv. Marijos, Baumano, Kintlos). Kalnai iškyla į 3190 m aukštį (Klyvlando kalnas), įspūdingas objektas – Šefo kalnas, iškilęs virš lygumų. Ledyno nacionaliniame parke taip pat daug krioklių, ledynų, karų.

Parke randama 1132 augalų rūšys. Tarp medžių vyrauja spygliuočiai (eglės, kėniai, maumedžiai, pušys), upių, ežerų pakrantėse auga tuopos, drebulės. Būdingi gyvūnai: grizliai, bizonai, šiauriniai elniai, kanadinės lūšys, briedžiai, snieginės ožkos, snieginiai avinai, vapičiai, kojotai, pumos.

Nuotraukų galerija 

JAV nacionaliniai parkai
Eterinis aliejus

Eterinis aliejus – daugybės junginių mišinys, gaunamas iš augalų lapų, vaisių, žiedų, medienos, šaknų, žievės bei medžio dervų. Į vieno augalo eterinio aliejaus sudėtį gali įeiti nuo keleto iki keliasdešimties komponentų.

Augalai, sintetinantys eterinius aliejus ar kitas kvapias medžiagas, vad. aromatiniais. Dauguma jų yra dekoratyvūs, medingi, vaistiniai, o jų eteriniai aliejai vartojami aromaterpijoje, parfumerijoje, farmacijoje, kosmetikoje, konditerijoje.

Daugelis eterinių aliejų stiprina imuninę sistemą, stabdo mikrobų ir grybelių dauginimąsi, ramina ir padeda atsipalaiduoti, stimuliuoja ir suteikia energijos, mažina nuovargį, stresą, nervinę įtampą, depresiją, gerina nuotaiką.

Istorija 
Jau prieš mūsų erą indai žinojo būdų gauti rožių eteriniam aliejui . Taip pat prieš mūsų erą japonai išskyrė mentolį iš mėtų eterinio aliejaus. Europoje eterinį aliejų iš augalų pirmieji pradėjo išgauti romėnai. Vėliau arabai išskyrė aliejų distiliavimo būdu, sukūrė tam skirtus aparatus.

XII a. pirmąkart pradėta skelbti apie kai kurių augalų aterinio aliejaus sudėtį. Pirmąkart eterinių aliejų gavimas distiliacijos būdu plačiai aprašomas J. Brušveigo knygoje, vėliau K. Hesnerio.

XV a. buvo žinoma tik 13, 1540 m. – 34, 1598 m. – 108, 1708 m. – 120 augalų rūšių, iš kurių išskiriamas eterinis aliejus.

Šaltiniai 
 J. Jaskonis „Aromatiniai augalai“ 1989 m. Vilnius

Išnašos 

Augaliniai aliejai
Medicinos priemonės
Parfumerija
Smilkalai
Ledyno nacionalinis parkas (Kanada)

Ledyno nacionalinis parkas (, ) – saugoma gamtos teritorija Kanadoje, Britų Kolumbijoje, Uoliniuose kalnuose. Įkurtas 1886 m.

Parke saugomi laukiniai Uolinių kalnų kraštovaizdžiai. Kalnai iškyla iki 390 m aukščio, padengti ledynais. Šlaituose ir slėniuose auga tankūs spygliuočių miškai. Vienas pagrindinių parko objektų – Rodžerio perėja, esanti Selkirko kalnuose. Ji yra 1330 m aukštyje, per ją nutiestas Transkanados geležinkelis.

Kanados nacionaliniai parkai
Playboy

„Playboy“ – vienas pačių žinomiausių erotinių leidinių visame pasaulyje. Pirmasis numeris išėjo 1953 m. gruodžio 1 d. su apsinuoginusia Marilyn Monroe ant viršelio. Žurnalą įkūrė Hju Hefneris su kolegomis Čikagoje (JAV). Nuo 2020 m. žurnalas leidžiamas internetu.

Leidinys išeina kas mėnesį JAV (nuo 1972 m. ir kitose šalyse, 2008–2013 m. Lietuvoje), jame spausdinamos apsinuoginusių moterų nuotraukos, taip pat straipsniai apie sportą, madą, kai kurias prekes, įžymybes. Retkarčiais pasitaiko ir erotinės literatūros. Žurnalas laikosi liberalios politikos, jam labiau būdingas „švelniosios“ pornografijos () žanras.

2015 m. spalį žurnalo redakcija paskelbė, kad nuo 2016 m. kovo numerio žurnaluose nebebus visiškai nuogų moterų nuotraukų. Laikantis naujos politikos, oficialiai žurnalas skirtas ne jaunesniems nei 13 metų žmonėms. Ši žurnalo politika buvo atšaukta 2017 m. pavasarį ir žurnalas vėl ėmė publikuoti nuogumą.

2020 m. kovą buvo paskelbta, kad šių metų pavasario numeris bus paskutinis spausdintas „Playboy“ numeris. Nuo to laiko žurnalas leidžiamas internetu.

Šaltiniai 

JAV žurnalai
Erotinė literatūra
Nuolatinė taryba

Nuolatinė taryba () – Abiejų Tautų Respublikos aukščiausiasis vykdomosios valdžios organas 1775–1789 m.

Nuolatinė taryba susidėjo 36 renkamų narių (18 senatorių ir 18 atstovų) ir pirmininko – karaliaus. Trečdalis Tarybos narių turėjo atstovauti Lietuvą, o du trečdaliai – Lenkiją. Kiekvienas ordinarinis Seimas turėdavo perrinkti pusę tarybos narių. 

Nuolatinė taryba buvo suskirstyta į penkis departamentus:
 Užsienio reikalų departamentas ()
 Iždo departamentas ()
 Teisingumo departamentas ()
 Karo departamentas ()
 Policijos departamentas ()

Nuolatinės tarybos veikla:
 Modernizuota ir padidinta kariuomenė bei apribotos etmonų galios
 Stengtasi reformuoti teisės sistemą ir teismų darbą
 Pertvarkytos vykdomosios valdžios įstaigos
 Pertvarkyti mokesčiai
 Sudarytos palankios tarptautinės prekybos sutartys
 Suvienodintos svorių ir tūrių sistemos

Nuolatinė taryba buvo įkurta spaudžiant Rusijai. Jos įtaka tarybai išliko ir vėliau. Dėl to Nuolatinė taryba kartais buvo vadinama „Nuolatine išdavyste“ ().

Šaltiniai 

Abiejų Tautų Respublikos institucijos
Christian Doppler

Johann Christian Andreas Doppler (Kristianas Dopleris, 1803 m. lapkričio 29 d. – 1853 m. kovo 17 d.) buvo austrų fizikas ir matematikas.

Pirmasis paaiškino, kaip stebimų bangų dažnis yra veikiamas bangų šaltinio arba stebėtojo judėjimo. Šis reiškinys dabar vadinamas Doplerio efektu.

Doppler
Doppler
Austrijos mokslininkai
Alstas

Alstas – miestas ir savivaldybė Belgijoje, prie Denderio upės. Per miestą praeina geležinkelis ir plentas Briuselis-Gentas. Išplėtota tekstilės, gumos, chemijos, tekstilės pramonės įrengimų, odos ir avalynės, maisto pramonė, gaminamas alus. Alsto apylinkėse didelės apynių plantacijos. Verčiamasi apynių ir gėlių prekyba, turizmu. Yra XIII a. – XV a. rotušė, dabar muziejus, XV a.-XVI a. gotikinė Šv. Martyno kolegija, XVII a. skerdyklos pastatas, XVIII a. Šv. Juozapo bažnyčia.

Istorija 

Miestas žinomas nuo 870 m. .

Sportas 
 VC Eendracht Aalst 2002 (futbolas)

Šaltiniai 

Belgijos miestai
Liepos

Liepomis vadinami kaimai:

 Biržų rajone;
 Jonavos rajone;
 Ukmergės rajone.

Taip pat skaitykite 
 Liepa (reikšmės).
Stan Lee

Stenas Li (, tikrasis vardas Stanley Martin Lieber; 1922 m. gruodžio 28 d. – 2018 m. lapkričio 12 d.) – amerikiečių rašytojas, komiksų herojų kūrėjas, ir buvęs Marvel Comics direktorius.

Karjera 
Su keletu kitų kūrėjų, jis sukūrė Žmogų Vorą, Fantastiškąjį ketvertą, X-Menus, Halką, Torą, Geležinį žmogų, Drąsiaširdį, ir daug kitų veikėjų, kurie pasižymėjo sudėtingu charakteriu, realistiškumu. Taip pat bendrą Marvel pasaulį superherojų komiksuose. Jo dėka Marvel Comics iš mažos leidyklėlės tapo didele multimedijos korporacija.

JAV menininkai
Komiksų kūrėjai
Fortūna (reikšmės)

Fortūna (arba Fortuna) vadinami:
 Fortūna − deivė romėnų mitologijoje;
 Fortūna (apdovanojimas) – Lietuvos teatro apdovanojimas;
 Fortūna (žurnalas) − lietuviškas žurnalas;
 Fortūna (Žas albumas) – septintasis grupės Žas albumas;
 futbolo klubai:
 Fortuna Sittard;
 TSV Fortuna Düsseldorf.
Žėrutis

Žėrutis – silikatų klasės mineralų grupė, kuriai priklauso dažnai sutinkami mineralai tokie kaip muskovitas (šviesios spalvos kalio žėrutis), biotitas (tamsus geležies žėrutis), bei rečiau randami kaip lepidolitas (rausvos spalvos ličio žėrutis) ir flogopitas (geltonai ruda magnio atmaina). Šiai mineralų grupei būdingas aukštas tobulas skalumas vienoje plokštumoje, kuris paaiškinamas heksagoniniu atomų išdėstymu vienoje plokštumoje. Visi žėručiai priklauso monoklininei kristalų sistemai ir turi tendencija augti pseudoheksagoniniais kristalais.

Bendra žėručių cheminė formulė:
 X2Y4-6Z8O20(OH,F)4,
 kurioje „X“ yra kalis, natris, ar kalcis, rečiau baris, rubidis, ar cezis
 „Y“ yra aliuminis, magnis ar geležis, rečiau manganas, chromas, titanas, litis, ir kt.
 „Z“ daugiausiai silicis ar aliuminis, bet būna ir Fe3+ ar titanas.
Žėručiai dažnai randami daugumoje uolienų tipų. Dideli žėručio kristalai naudojami industrijoje yra dažniausiai išgaunami iš granitinių pegmatitų. Iki 19 amžiaus, dideli žėručio kristalai buvo gana reti ir brangūs dėl ribotos pasiūlos Europoje. Kaina krito kai dideli klodai Afrikoje ir Pietų Amerikoje buvo atrasti ir pradėti eksploatuoti devyniolikto amžiaus pradžioje. Didžiausias vientisas užfiksuotas žėručio (flogopito) kristalas buvo rastas Lacey kasykloje, Ontarijuje, Kanadoje; jo matmenys buvo 10 × 4,3 × 4,3 m ir svėrė 330 tonas. Panašaus dydžio kristalai buvo rasti ir Karelijoje, Rusijoje.

Žėručiai yra dielektrikai ir chemiškai atsparūs mineralai. Naudojami gaminant įvairius izoliatorius. Skaidrūs žėručiai naudojami vietoj stiklo, ypatingai ten, kur reikalingas atsparumas aukštai temperatūrai.

Silikatų klasė
Ernstas Bironas

Ernstas Johanas Bironas (kitaip dar žinomas kaip Ernestas Jonas Bironas, , 1690 m. lapkričio 23 d. Kalnciemas, dab. Jelgavos rajonas – 1772 m. gruodžio 29 d. Mintauja) – vokiečių bajoras, Rusijos imperatorės Anos Ivanovnos favoritas.

Biografija 

Ernstas Bironas studijavo Karaliaučiaus universitete, bet ten pasižymėjo ne mokslais, o girtuokliavimu ir muštynėmis. Po sargybinio nužudymo pabėgo į Rusiją. Nuo 1718 m. Kuršo hercogienės Anos Ivanovnos dvariškis Kurše. Bet netrukus oberhofmeisteris Petras Bestuževas-Riuminas jį atleido. 1724 m. jo globėjas baronas Hermanas Karlas fon Keizerlingas jį vėl priėmė į dvarą, kur jis tapo Rusijos imperatorės, našlės Anos Ivanovnos guodėju.

Nuo 1730 m. Ernstas Bironas turėjo grafo titulą. Kaip Anos Ivanovnos dvaro rūmininkas (oberkamergeris) 1730 m. atlydėjo ją iš Kuršo į Rusiją. Nors aukštų pareigų neužėmė, Ernstas Bironas faktiškai valdė Rusijos imperijos valstybę. Jo valdymo laikotarpis, Rusijos istoriografijoje vadinamas „bironovščina“, reiškė vokiečių įsigalėjimą Rusijos politiniame gyvenime. 1737 m. mirė Kuršo hercogystės hercogas Ferdinandas Ketleris. Anos Ivanovnos pastangomis Bironas išrinktas Kuršo kunigaikščiu. Valdė iš Sankt Peterburgo. 1740 m. imperatorės testamentu paskirtas Rusijos regentu. Per 1740 m. lapkričio 8 d. rūmų perversmą suimtas, apkaltintas pasikėsinimu į sostą ir ištremtas į Sibirą. 1762 m. imperatorius Petras III jį amnestavo, tačiau tik 1763 m., kai imperatore tapo Jekaterina II, Bironas atgavo Kuršo kunigaikštę, kurią 1769 m. perleido sūnui. 

|-

Šaltiniai 

Bironas Ernstas
Bironas Ernstas
Rusijos regentai
Imperatorius Maksimilijonas I

Maksimilijonas I (1459 m. kovo 22 d., Vienos Noištatas – 1519 m. sausio 12 d. Velsas, Aukštutinė Austrija) – Šventosios Romos imperijos imperatorius. Vadintas „paskutiniuoju riteriu“.

Biografija 

1477 m. vedė Burgundijos kunigaikštytę Mariją ir taip gavo Burgundijos kunigaikštystę. Habsburgų valdos Austrijoje per Tirolį buvo sujungtos su Elzaso žemėmis. Jam valdant Habsburgų Austrija tebebuvo ekonomiškai silpna, Maksimilijono I nuolatiniams karams visada trūko pinigų. Imperijos sandara neleido jam didinti mokesčių ar įvesti naujų be reichstago pritarimo, o fiksuoto dydžio rinkliavos darėsi per mažos vykstant kainų revoliucijai ir brangstant kariuomenės išlaikymui. Su panašiomis problemomis susidūrė ir kiti Europos valdovai, ypač Prancūzijos. Trūkstamos lėšos buvo dengiamos paskolomis iš didžiųjų bankininkų šeimų, pvz., Fugerių.

Santuokos ir vaikai 
1-ji žmona: nuo 1477 m. rugpjūčio 19 d. Burgundijos hercogė nuo 1477 m. Marija Burgundė (1457−1482), Burgundijos hercogo Karolio Drąsiojo duktė. Vaikai: 
 Pylipas I (1478 m. liepos 22 d. − 1506 m. rugsėjo 25 d.), Kastilijos karalius (nuo 1504), Brabanto Limburgo, Liuksemburgo ir Gelderno hercogas, Artua, Flandrijos, Henegau (Eno), Olandijos ir Zelandijos grafas, Namiuro markgrafas, tituluotas Burgundijos hercogas nuo 1482 m. 
 Margarita (1480 m. sausio 10 d. − 1530 m. gruodžio 1 d.), Artua, Burgundijos ir Šarole grafė nuo 1493 m., Ispanijos Nyderlandų štathalterė nuo 1519 m.; 1-mas vyras: nuo 1497 m. infantas  Chuanas Aragonietis; 2-ras vyras: nuo 1501 m. Savojos hercogas Filibertas II.
 Francas (1481 m. rugsėjo 2/10  − 1481 m. gruodžio 26 d.).

2-ji žmona: nuo 1494 m. kovo 16 d. (Tirolis) Bjanka Marija Sforza (1472−1510), Milano hercogo Galeaco Marijos Sforzos duktė.

Nuorodos

Galerija 

Šv. Romos imperijos imperatoriai
Austrijos erchercogai
Limburgo hercogai
Brabanto hercogai
Flandrijos grafai
Burgundijos grafai
Zelandijos grafai
Štirijos valdovai
Liuksemburgo hercogai
Justas Dvarionas

Justas Dvarionas (g. 1967 m. birželio 25 d. Klaipėdoje, gyvena Vilniuje) – pianistas, visuomenės veikėjas.

Svarbiausi biografijos etapai 
Garsaus XX a. lietuvių kompozitoriaus Balio Dvariono anūkas Justas Dvarionas gimė Klaipėdoje 1967 m. Nuo dvejų metų muzikos namuose Justą mokė jo senelė, žinoma pianistė ir fortepijono profesorė Aldona Smilgaitė-Dvarionienė.

Vienuolikos metų Justas pasirodė esąs įgudęs atlikėjas su savitu muzikiniu identitetu, kai 1978 metais sėkmingai atstovavo savo šaliai tarptautiniame pianistų konkurse "Virtuosi per Musica di Pianoforte" Čekoslovakijoje. Iš šio renginio jis grįžo laureatu.

Baigęs M. K. Čiurlionio meno mokyklą (mokytojo Aleksandro Jurgelionio klasėje) Justas Dvarionas tęsė studijas Maskvos P. Čaikovskio vardo konservatorijoje pas profesorius Lev Vlassenko ir Michail Pletniov, kurias jis baigė aukščiausiu įvertinimu.

Justas Dvarionas 1992 m. laimėjo pianistų konkursą "Viotti" Italijoje. Jis taip pat buvo pažymėtas tarptautiniame pianistų konkurse Porto (Portugalijoje) ir M. K. Čiurlionio konkurse Lietuvoje, po kurio žiuri pirmininkas Daniel Pollack vertino: „Justas Dvarionas iš Lietuvos man paliko vieną didžiausių įspūdžių. Dvariono grojimas labai individualus“.

Justas daug dėmesio skyrė savo profesinių įgūdžių tobulinimui daugelyje tarptautinių seminarų ir meisterklasių, kur jis mokėsi pas prof. Vladimir Feltsman, prof. Vladimir Ashkenazy, prof. Lev Natochenny, prof. Dmitry Bashkirov, prof. Lazar Berman, prof. Peter Eicher, prof. Igor Lazko, prof. Irina Edelstein, prof. Genrietta Mirvis ir prof. Bernard Ringeisen.

Vėliau Justas Dvarionas kelissyk sėkmingai koncertavo Pučinio teatre Merane (Italijoje), kur vietos muzikos kritikų buvo įvertintas kaip išskirtinis talentas. Justas taip pat ne kartą dalyvavo muzikos festivalyje "Meranofest" (laimėjo "Solinio rečitalio premiją"). Kartu su įvairiais orkestrais ir solo jis yra koncertavęs Bulgarijoje, Kanadoje, Vokietijoje, Didžiojoje Britanijoje, Rusijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose, Japonijoje, Čekijoje, Švedijoje, Norvegijoje, Peru, Austrijoje ir t. t.

Justas koncertuoja visoje Lietuvoje, aktyviai veikia šalies kultūriniame ir muzikiniame gyvenime – dalyvauja respublikinių ir tarptautinių konkursų žiuri, dėsto, daro įrašus nacionaliniame radijuje bei televizijoje.

B. Dvariono , Franz Liszt  (Vokietija), Nikolaï Rubinstein  (Prancūzija), Gina Bahauer  (JAV), Pyiabhand Sanitwongse  (Tailandas), Aarhus (Danija) ir kitų tarptautinių pianistų konkursų žiuri narys.

Vadovavo tarptautiniams meistriškumo kursams Vokietijoje, Norvegijoje, Lenkijoje, Lietuvoje.

Justas Dvarionas aktyviai dalyvauja ir tarptautinių muzikinių organizacijų veikloje – EMCY (European Music Competitions for Youth – Europos Jaunimo Muzikos Konkursų Asociacijos) viceprezidentas.

Su muzika nesusijusi veikla 
 Piliečių santalkos tarybos narys. 
 Lietuvos Sąjūdžio tarybos narys.
 Lietuvos kultūros fondo tarybos narys.

Šaltiniai 

Dvarionas, Justas
Radioastronomija

Radioastronomija – astronomijos šaka, nagrinėjanti kosminių kūnų išspinduliuotas arba atspindėtas radijo bangas. Radioastronomijos rezultatus aiškina astrofizika. Šis mokslas yra labai svarbus, nes leidžia tyrinėti daug tolimesnius Visatos kampelius, nei naudojantis vien regimąja šviesa.

Kosminių šaltinių radijo spinduliavimas tiriamas radioteleskopais.

Istorija 
1931 m. kosmines radijo bangas atsitiktinai atrado JAV radijo inžinierius Karlas Janskis. Tirdamas atmosferos trukdymus, jis pastebėjo, kad dalis radijo triukšmų sklinda iš Paukščių Tako. Prieš II pas. karą amerikietis G. Reberis pagamino pirmąjį paraboloidinį radioteleskopą ir sudarė pirmąjį Paukščių Tako radijo žemėlapį. Per II pasaulinį karą anglas Dž. S. Hėjus su savo mokslininkų grupe nustatė, kad triukšmus radijo aparatūroje sukelia ne vokiečių siųstuvai, o radijo bangas skleidžianti Saulė.

Imti konstruoti radioteleskopai, atsirado nauja mokslo šaka – radioastronomija. Jos dėka mums žinomi pulsarai ir kvazarai, išsiaiškinta, kad yra radijo galaktikų, kad nestiprias radijo bangas spinduliuoja ir kai kurie Saulės sistemos kūnai (pvz., Jupiteris).

Šaltiniai

Nuorodos 

 Apie radioastronomiją ir radijo teleskopus

Radioastronomija
FK Katastrofa Vilnius

Vilniaus „Katastrofa“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

Istorija 

2006 m. įkurta mėgėjų futbolo komanda tais pačiais metais debiutavo Sekmadienio Futbolo Lygoje (SFL). 

„Žaidėme futbolą kieme su draugais, sužinojau, kad yra SFL, ir pasakiau: „Dalyvaujam, bus įdomu“. Aišku, mūsų lygis buvo visiškai katastrofiškas. Kažkiek pasijuokdami iš savęs ir sugalvojome tą pavadinimą. Aišku, kai kas sako, kad kaip pavadinsi laivą, taip jis ir plauks. Kiti sveikina su saviironija, – aiškino klubo įkūrėjas Nerijus Albrikas. – Man asmeniškai mėgėjų lygose trūksta tokių pavadinimų, nes visi nori būti „supermenais“ ir pačiais kiečiausiais. Mums norėjosi kažko smagesnio. Šį pavadinimą nešiojame nuo 2006-ųjų.“

Tiesa, „Katastrofos“ kolektyve buvo kilę minčių apie pavadinimo keitimą.

„Man daugybę kartų buvo iškilęs toks klausimas. Mat po kiek laiko pradėjome žaisti tikrai ne katastrofiškai, porą kartų net tapome savo diviziono nugalėtojais. Vis dėlto likome prie „Katastrofos“ pavadinimo, nes ji gali įvykti tiek mums, tiek varžovams“, - teigė N. Albrikas.

2011 m. bendrame Vilniaus SFL komandų reitinge, kasmet sudaromame pagal trijų paskutinių sezonų rezultatus, ekipa užėmė 33 vietą tarp daugiau nei 60 klubų.

2012 m. įgyvendinus LFF reformą, klubas pateko į SFL B1 divizioną (VI Lietuvos futbolo lygmuo). Iki tų metų namų rungtynes žaidusi Grigiškių stadione, komanda visą sezoną svečius priėmė sostinės Vingio stadione. Tais pačiais 2012-aisiais ekipa debiutavo LFF taurėje ir kovas baigė II turnyro etape.

2013 m. komanda pateko į SFL A1 divizioną (V Lietuvos futbolo lygmuo). Klubo namų aikšte tapo Vilniaus futbolo fanų stadionas.

Nuo 2015 m. klubas rungtyniauja SFL B divizione (VI Lietuvos futbolo lygmuo). 

2015 m. liepos 3 d. komanda sužaidė pirmas draugiškas tarptautines rungtynes. Vilniaus futbolo fanų stadione vykusi dvikova su Brėmeno „CF Victoria 05“ mėgėjais iš Vokietijos baigėsi rezultatu 2:2.

2019 m. SFL komandų reitinge, sudarytame pagal trijų paskutinių sezonų rezultatus, ekipa užėmė 28 vietą tarp 72 klubų.

2020 m. B divizione „Katastrofa“ užėmė 3 vietą ir po aštuonerių metų pertraukos pasipuošė bronzos medaliais, o SFL reitinge pakilo į 21 vietą iš 77 komandų.

2021 m. „Katastrofa“ grįžo į aukščiausią SFL A divizioną, kur liko paskutinė, dvylikta. 

Dėl unikalaus savo pavadinimo futbolo klubas nuolat sulaukia Lietuvos bei užsienio žiniasklaidos dėmesio. Ypač gausų gerbėjų būrį komanda turi Balkanų šalyje. 

Žymiausias žaidėjas klubo istorijoje - Kipras Kažukolovas, 2022 m. su Vilniaus „Žalgiriu“ pirmą kartą Lietuvos istorijoje patekęs į Europos turnyrų grupių etapą. 2021 m. „Katastrofos“ gretose gynėjas sužaidė 8 SFL rungtynes ir pelnė 4 įvarčius.

Pasiekimai

SFL varžybos 

|}

LFF varžybos 

|}

Sudėtis

Rezultatyviausi žaidėjai 
Nurodyti 10 ir daugiau įvarčių iki 2022 spalio 27 d. pelnę žaidėjai.

Aprangos 

 2006–2010 m. Hummel
 2011–2016 m. Lotto
 2017–2020 m. Joma
 2021–2024 m. Nike

Buvę žaidėjai

2022 m.

2021 m.

2020 m.

2019 m.

2018 m.

2017 m.

2016 m.

2015 m.

2014 m.

2013 m.

2012 m.

2011 m.

2010 m.

2009 m.

2008 m.

2006/07 m.

Nuorodos 

Lietuvos futbolo klubai
Vilniaus futbolas
FK Arpas Vilnius

Vilniaus „Arpas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

Istorija 

Klubas įkurtas 2006 m., oficialiai įregistruotas 2008 m. Žaidžia SFL pirmenybėse. Yra dalyvavęs LFF taurės turnyruose.

Spalvinė gama 

Komanda žaidžia raudonomis sportinėmis aprangomis.

Sezonai 

|}

SFL varžybos 

|}

Nuorodos 

 Klubo Facebook paskyra

Šaltiniai 

Lietuvos futbolo klubai
Vilniaus futbolas
FK Reaktyvas Vilnius

Vilniaus „Reaktyvas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

Istorija 
Klubas įkurtas 2005 m. Futbolo klubas Reaktyvas yra mėgėjų futbolo klubas, kuris vienija futbolo mėgėjus. Komandos branduolys suformuotas iš Vilniaus universiteto ir Vilniaus Gedimino technikos universiteto absolventų, studentų ir darbuotojų iš aukštųjų technologijų įmonių.

Komandos simbolika ir spalvos 

Komanda žaidžia mėlynomis sportinėmis formomis: mėlyni marškinėliai, juodi šortai ir kojinės.

Sezonai 

|}

SFL varžybos 

|}

Nuorodos 

Lietuvos futbolo klubai
Vilniaus futbolas
FK Nerealas

Vilniaus „Nerealas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

Istorija 

Klubas įkurtas 2000 m. ir iki 2002 m. neturėjo pavadinimo, taip pat nežaidė oficialiose varžybose. 

Ankstesniais metais žinomas kaip Lipton ir Tygelis. 2005 – 2016 m. žaidė SFL. 2017 m. debiutavo III lygoje. 2018 m. susijungė su VGTU Vilkai Vilnius, toliau žaidė VGTU Vilkai pavadinimu. Veteranai toliau žaidė FK Nerealas pavadinimu 45+ VRFS ir 50+ Lietuvos čempionatuose.

Spalvinė gama 
Mėlyna ir tamsiai raudona spalvos.

Sezonai 

|}

Žymūs žaidėjai 
 Žydrūnas Grudzinskas
 Darius Butkus

Šaltiniai

Nuorodos 

Lietuvos futbolo klubai
Vilniaus futbolas
Rasos taškas

Rasos taškas – temperatūra, kurioje vandens garai, esantys ore, virsta sočiaisiais (t. y., oras, turintis pradinę temperatūrą ir santykinį drėgnį, daugiau nebegali priimti drėgmės). Rasos taške yra pusiausvyra tarp garavimo ir kondensacijos procesų. Santykinis oro drėgnis rasos taške yra 100 %.  Šioje temperatūroje ant santykinai šaltų paviršių susiformuoja rasa arba šerkšnas (pastaruoju atveju vadinama šerkšno tašku).

Jeigu oro temperatūra yra 20 °С, o drėgnumas – 50 %, tai reiškia, kad ore yra 50 % maksimalaus vandens kiekio, kuris gali ten būti. Jeigu oras atšąla iki 9,3 °С, tai jo santykinis drėgnis padidėja iki 100 %, t. y. 9,3 °С temperatūros oras iki ribos prisotintas drėgmės. Jeigu oras bus atšaldomas ir toliau, tai prasidės kondensato susidarymas – rasojimas, nes oras nebesugebės išlaikyti vandens. Patalpose šią drėgmę tenka pašalinti į išorę vėdinant. Drėgmės perteklius gali būti šalinamas priverstinai vėdinant.

Šaltiniai 

Termodinamika
Šildymas
Balsas (reikšmės)

Balsas gali reikšti:
 žmogaus balsą;
 Balsas (upė) − Meksikos upę;
 Balsas (tinklalapis) − internetinį žurnalą;
 Balsas (Argentina) – Argentinos lietuvių savaitinis laikraštis, ėjęs 1927–1930 m. Buenos Airėse;
 Balsas (laikraštis) – laikraštis, leistas 1910–1911 m. Vilniuje.
 Balsas (žurnalas) − žurnalas, ėjęs 1928–1933 m. Karaliaučiuje, Tilžėje, Berlyne;
 Balšas – miestas pietinėje Rumunijoje, Olto apskrityje.

Taip pat skaitykite 
 Vaikų balsas − apdovanojimai;
 
 
 
 Balsavimas
Sounds in G

Sounds in G ‒ Šv. Jonų bažnyčios jaunimo choras, atliekantis gospelo muziką, kiekvieną sekmadienį giedantis jaunimo Šv. Mišiose Šv. Jonų bažnyčioje. Šis choras jau kurį laiką Šv. Jonų bažnyčioje nebegieda, tačiau koncertuoja kitose erdvėse (klubuose, koncertų salėse, renginiuose), yra dalyvavęs įvairiuose festivaliuose Lietuvoje ir užsienyje (Švedijoje, Vengrijoje, Norvegijoje, Vokietijoje).

Vadovybė 
Vadovė Girmantė Vaitkutė.

Sudėtis 
Kolektyvą sudaro Lietuvos muzikos ir teatro akademijos (LMTA), Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatorijos bei kitų universitetų studentai, taip pat dirbantys asmenys, moksleiviai.

Koncertų metu prie choro prisijungia ritmo grupė – bosinė gitara, gitara, būgnai, perkusija. „Sounds in G“ daugiausiai atlieka modernaus gospelo giesmes, šiek tiek spiričiuelų.

Istorija 

„Sounds in G“ susibūrė 2004 m. vasarį su tikslu giedoti Šv. Mišių metu Šv. Jonų bažnyčioje. 

Chore iki 2009 m. buvo dainavę atlikėjai: Raimonda Masiulytė („Black Coffee“), Elena Neniškytė („Magic Mushrooms“), Adomas Laurinaitis („Space Merchant“).

Nuorodos 
 Oficiali „Sounds In G“ tinklavietė 
 „Sounds In G“ portale frype.lt 
 Informacinis portalas apie Lietuvoje veikiančius chorus 
 Sounds In G portale zebra.lt

Jaunimo chorai
Vilniaus chorai
Džinsų diena

„Džinsų diena“ (dar žinomas kaip kasdienis penktadienis (), arba tiesiog paprastoji diena ()) – savaitės diena (paprastai penktadienis), kurios metu biurų tarnautojai leidžia sau truputį atsikvėpti nuo formalaus apsirengimo kodo suvaržymų. Paprastomis darbo dienomis vilkimi marškiniai, kostiumai, kaklaraiščiai ir prie jų derantys batai, „džinsų penktadienį“ keičiami į kasdienius drabužius.

„Džinsų penktadienis“ – iš Šiaurės Amerikos (Kanados bei JAV) verslo atėjusi tradicija. Šią dieną nevilkėti kostiumų leidžiama ir vadovaujamus postus užimantiems darbuotojams.

Kai kurios kompanijos „kasdienį penktadienį“ savo darbuotojams leidžia vilkėti džinsus, sportinius marškinėlius ir sportbačius. Tačiau kitur vis dėlto reikalaujama puošnesnio kasdienio apdaro. Dar kituose biuruose „džinsų penktadienis“ turi teminį aprangos kodą. Kai kurios kompanijos ir mokyklos rengia specialią „išsidabinimo“ dieną. Jos metu už mažą mokestį darbuotojams leidžiama vilkėti kasdienius (arba ypač puošnius) drabužius, o akcijos metu surinkti pinigai aukojami labdarai.

„Džinsų penktadienis“ pradėtas minėti 1950 m. kaip bandymas pakelti biuro klerkų darbinę nuotaiką. Tačiau anuomet tik kelios kompanijos parėmė šią iniciatyvą ir ji itin neišplito. 1970 m., kai pigių drabužių produkcija išsiplėtė už JAV ribų, drabužių pramonės atstovai, siekdami „džinsų penktadienį“ padaryti kassavaitiniu įvykiu, surengė masinę kampaniją. Drabužių gamintojai tikėjosi, kad tokiu būdu jiems pavyks nukonkuruoti oficialaus stiliaus drabužių gamintojus Europoje ir sukurti didesnę rinką savo gaminamiems pigiems drabužiams.

Lietuvoje ir privačiame, ir valstybiniame sektoriuje taip pat po truputį formuojasi „džinsų penktadienio“ tradicijos. Iš privačių kompanijų, penktadienį savo darbuotojams vilkėti laisvesnio stiliaus drabužius leidžia SEB Vilniaus bankas, taip pat – „Hansabankas“.

Lietuvoje valstybės tarnautojai ir darbuotojai, tiesiogiai neaptarnaujantys piliečių ir kitų asmenų, nedalyvaujantys posėdžiuose, komisijų ar kitoje veikloje, susijusioje su atstovavimu įstaigai ar institucijai arba jos reprezentavimu, taip pat penktadienį gali dėvėti laisvalaikio stiliaus drabužius.

Tačiau ne visi darbuotojai penktadieniais gali pasinaudoti galimybe vilkėti laisvalaikio stiliaus drabužius. Tai daryti leidžiama tik tiems, kurie tiesiogiai nedirba su klientais (pavyzdžiui, banko salėje dirbančios uniformuotos tarnautojos) bei tiems, kurie „džinsų penktadienį“ neturi susitikimų su klientais.

Teigiama, kad „džinsų penktadienio” tradicija darbuotojams leidžia labiau atsipalaiduoti ir dirbti produktyviau.

Nuorodos 

Apranga
SAAB 9-6X

Saab 9-6X turėjo būti visais ratais varomas Saab modelis, paremtas Subaru Tribeca. Tačiau 2005 m. spalį General Motors pardavus savo dalį Subaru (Fuji Heavy Industries) savininko teisių, 9-6X projektas buvo oficialiai nutrauktas.

Taip pat skaitykite 

 Saab 9-7X

9-6X

en:Saab 9-6X
Vygandas Telksnys

Vygandas Jonas Telksnys (1934 m. birželio 24 d. Saldutiškyje, Linkmenų valsčius, Utenos apskritis – 1991 m. gruodžio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos kompozitorius.

Biografija 
Buvo silpnos sveikatos: būdamas mažas, nukrito ir susižeidė stuburą, padarinius jautė visą gyvenimą. 1953 m. baigė Krakių vidurinę mokyklą. 1953–1957 m. Kauno politechnikos institute studijavo elektrotechniką, baigęs keturis kursus, išstojo. 1957–1962 m. mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje, 1962–1963 m. Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos muzikos technikume kompozicijos specialybės. Dėl ligos mokslą nutraukė. 1957–1961 m. Kauno mokytojų namų, 1962–1963 m. Vilniaus mokytojų namų estradinių ansamblių vadovas. 

2003 m. jo vardu pavadinta gatvė Kėdainiuose.

Kūryba 
Pirmoji Vygando Telksnio daina, išgarsinusi kompozitorių, buvo „Kaunas naktį“ (1958 m.), kurią atliko Virgilijus Noreika. Nuo 1958 m. daugiausia kūrė pramogines dainas, muziką videofilmams, dramos spektakliams.

Sukūrė televizijos operetę „Girnų muziejus“ (libretas Č. Valatkos ir Pr. Raščiaus, 1974 m.), muziką operetei „Tetulės Emilijos lobis“ (1974 m.), muziką operai „Karlsonas, kuris gyvena ant stogo“ (1989 m.), roko siuitą „Duokit garo“ (1978 m.).

Kūrė miuziklus vaikams, iš jų populiariausi: „Didysis burtininkas“, „Karlsonas, kuris gyvena ant stogo“ (abu 1978 m.), „Raganiukė“ (1981 m.).

Sukūrė dainų Dainų dainelių renginiams, tremtinių chorams, televizijos spektakliams, per 150 instrumentinių kūrinių. Išleido 8 plokšteles suaugusiems ir 3 vaikams. Iš viso užrašyta per 1000 įvairių kūrinių. 

Žymiausi estradiniai kūriniai:

„Ant Vilniaus kalvų“, „Du miestai“, „Gera būti žmogumi“, „Kada kvepia žiedai“, „Kai tavo akys man šypsosis“, „Mano senai mokyklai“, „Motinos dangus“, „Nebark manęs, mamyt“, „Neringai“, „Nerūpestingas vaikinas“, „Parnešt saulėtekio einu“, „Pavasario knyga“, „Raganėlės vestuvės“, „Senelė mylėti neleidžia“, „Širdžiai reikia širdies“, „Tavo žodžių šviesa“, „Vilniui“, „Vyrai šoka“, „Žydėjimo šviesa“.

Kūriniai melodingi, lyriški, kai kurie turi humoro.

Diskografija (LP) 
 Vygando Telksnio estradinės dainos, 1972 m.
 Vygando Telksnio estradinės dainos, 1978 m.
 Neklauskit meilės vardo... (Vygandas Telksnys, Paulius Širvys), 1984 m.
 Mažylis ir Karlsonas, kuris gyvena ant stogo (Astrid Lindgren), 1985 m.
 Paklydusi akimirka, 1987 m.

Įvertinimas 
 1984 m. LSSR nusipelnęs kultūros veikėjas

Šaltiniai

Literatūra 
 Vaikas, nusileidęs iš dangaus: Vygando Telksnio asmenybės fenomenas: monografija / Rita Aleknaitė-Bieliauskienė. - Vilnius: Versmė: Knygų kelias, 2011. - 255 p.: iliustr. + 1 garso diskas (CD). - ISBN 978-9955-589-30-3

Nuorodos 
 Vygando Telksnio dainos (mp3 - soundcloud.com)

Lietuvos kompozitoriai
Natalie Portman

Natalie Portman (tikr. Neta-lie Hershlag, hebrajiškai: נטע-לי הרשלג‎ gimė 1981 m. birželio 9 d. Jeruzalėje, Izraelis) – yra aktorė, turinti dvigubą Amerikos ir Izraelio pilietybę. Jos pirmasis vaidmuo buvo 1994 metų veiksmo trileryje Léon: The Professional, kuriame vaidino kartu su Janu Reno. Vėliau ji buvo pakviesta vaidinti Padmé Amidala Žvaigždžių Karų priešistorės trilogijoje.

Biografija 

Gimė Jeruzalėje, izraeliečio tėvo ir amerikietės motinos šeimoje. Nuo 3-ejų metų augo Jeriche, Niujorke.  Niujorke studijavo šokius ir aktorystę, dar būdama vidurinėje, vaidino legendinėje sagoje: Žvaigždžių Karai: Pavojaus šešėlis (epizodas I). 1999 m., Natalie buvo pakviesta studijuoti psichologiją Harvardo Universitete. Sugebėjusi suderinti vaidybą ir studijas universitete, 2003 m. gavo bakalauro laipsnį. Studijuodama vaidino antrojoje Žvaigždžių Karų dalyje bei 2001 m. Niujorko The Public Theater atliko vaidmenį Antono Čechovo pjesėje.

Vaidmenys 

Portman laimėjo Auksinį Gaublį ir 2004 m. buvo nominuota Akademijos Apdovanojimui už vaidybą dramoje Arčiau. Ateinančiais metais vaidino trečiojoje Žvaigždžių Karų dalyje. Už Geriausią Moters Vaidmenį filme V tai Vendeta 2006 m. gavo Saturno Apdovanojimą. Pagrindinius vaidmenis atliko istorinėse dramose Gojos Vaiduokliai(2006) ir Kita Bolyno Mergina (2008), taip pat pasirodė filme Toras ir jo 2013 metų tęsinyje. 2010 m.  Portman suvaidino psichologiniame trileryje Juodoji Gulbė. Nuostabi vaidyba šiame filme buvo puikiai įvertinta kritikų ir pelnė jai Oskarą, antrąjį Auksinį Gaublį, Gildijos Apdovanojimą, BAFTA ir buvo kritikų pripažinta geriausia aktore 2011 metais. 2016 m. Natalie suvaidino Pirmąją Ponią Žakliną Kennedy biografinėje dramoje Žaklina. Ji buvo nominuota Oskarui, BAFTA ir Ekrano Aktorių apdovanojimams bei dar kartą kritikų buvo pripažinta geriausia akore.

2008 metų gegužę, Portman buvo pakviesta dalyvauti kasmetiniame Kanų Filmų Festivalyje ir užimti žiuri kėdę. Ji tapo jauniausia žiuri nare. Tais pačiais metais ji režisavo kolektyvinį filmą Niujorke, aš Tave myliu. Jos režisierinis debiutas įvyko 2015 m. su filmu Meilės ir Tamsos istorija.

Aktyvizmas 
Portman yra aktyvi gyvūnų teisių gynėja. Būdama aštuonerių tapo vegetare. Šis sprendimas kilo po to, kai ji, kartu su tėvu, dalyvavo konferencijoje, kurios metu viščiukui buvo atlikta lazerinė operacija. 2009 m., perskaičiusi Jonathano Safran Foerio knygą Valgant Gyvūnus išleido dokumentinį filmą tokiu pačiu pavadinimu, apie gamyklinę ūkininkavimo sistemą JAV. 2017 m. Rugsėjį Natalie sulaukė pripažinimo iš Aplinkosaugos organizacijos už savo ilgalaikę veiklą. Ji nevartoja jokių gyvūlinės kilmės produktų bei griežtai pasisako prieš kailinių ir odinių drabužių nešiojimą.  Ji teigė: "Visi mano batai yra iš Target ir Stella McCartney". 2007 m. Portman įkūrė savo nuosavą avalynės įmonę veganams. 

Portman aktyviai pasisako už aplinkos apsaugą. Dar būdama vaikas, ji dalyvavo aplinkosauginių dainų ir šokių trupėje „World Patrol Kids“.

Nuorodos 

 Natalie Portman oficiali svetainė internete
 Natalie Portman Imdb.com svetainėje
 Natalie Portman Obuolys.lt svetainėje 
 Apie Natalie Portman Kinas.info.lt

Išnašos 

Portman
Grabenas

Grabenas ( 'griovys') – Žemės plutos įsprūdis, žemės paviršiaus depresija, kurią iš abiejų pusių riboja Žemės plutos sprūdžiai, rečiau antsprūdžiai. 

Grabenas susiformuoja auštant Žemės plutai ir vidinėms įtampoms pasiekus kritinę ribą. Silpniausioje vietoje žemės plutai skilus, nuo skilimo ribos susiformuoja V raidės skerspjūvio trūkis, į kurį pleištu nusileidžia žemės paviršiaus dalis. Grabeno šlaitai paprastai būna statūs ir aukšti, dažniausiai be staigių vingių. Neįkritusi žemės plutos dalis vadinama horstu. Sudėtingasis arba pakopinis grabenas būna suskaidytas kelių sprūdžių ar antsprūdžių. Grabenuose dažniausiai susidaro ežerai ir upių slėniai. Ilgi ir sudėtingi depresiniai sprūdžiai vadinami riftais.

Kartais grabenus užpildančios nuosėdinės uolienos gali būti kietesnės už juos supančius horstus. Dėl to veikiant erozijai grabenai iškyla virs erodavusių horstų, iš kurių susidaro slėniai.

Didžiausi grabenai 
 Baseino ir Kalvų () provincija apima didelę dalį JAV pietvakarių ir šiaurinę Meksikos dalį.
 Reino slėnis, kuris tęsiasi nuo Bazelio (Šveicarija) iki žiočių.
 Oslo grabenas, susiformavęs prieš 800 000 metų, puslankiu apriečia Oslą (Norvegija).
 Rytų Afrikos rifto šiaurinė dalis, jungianti Jordano upę ir Negyvąją jūrą bei atskirianti Sinajaus pusiasalį.
 Sagenės upė Kvebeke (Kanada).
 Narmados upės slėnis Indijoje.
 Godavario upės slėnis Indijoje.
 Otavos-Bonšero grabenas, susiformavęs prieš 175 mln. m., (Ontario provincija, Kanada).
 Veprių grabenas Šventosios žemupyje, (Lietuva) Veprių meteorito krateryje.

Šaltiniai 

Tektonika
Žalesa

Žalesa – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, Riešės seniūnijoje, prie kelio . Yra 1 km į vakarus nuo Ažulaukės, 8 km nuo Nemenčinės. Greta kaimo teka Žalesa ir jos intakas Girija. 2005 m. pastatytas 30 butų nausėdijų getas.

Gyventojai

Šaltiniai 

Vilniaus rajono savivaldybės gyvenvietės
The Eraser

The Eraser yra Radiohead vokalisto Thom Yorke solo albumas. Didžiojoje Britanijoje albumas išleistas 2006 m. liepos 10 d., Jungtinėse Amerikos Valstijose bei Kanadoje – liepos 11 d.

The Eraser buvo nominuotas Merkurio muzikos prizui, 2007 m. pretendavo gauti Grammy apdovanojimą kaip geriausias metų alternatyvios muzikos albumas.

Eraser
2006 albumai
Stasys Žlibinas

Stanislovas (Stasys) Bronislovas Žlibinas (g. 1936 m. liepos 2 d. Rietave, Telšių apskritis) – Lietuvos poetas, žurnalistas, dainų tekstų autorius.

Biografija 
Vos keturiolikos vieno po kito neteko tėvų, liko su aštuoniasdešimtmetį perkopusia močiute ir šešerių metukų sesute. 1954 m. respublikinėje spaudoje pasirodė pirmieji S. Žlibino kūriniai. 1955 m. baigė Rietavo vidurinę mokyklą. Prieš baigdamas mokyklą keletą metų dirbo Budrikių kaimo klubo-skaityklos vedėju. 1956–1962 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete studijavo prancūzų kalbą bei lietuvių kalbą ir literatūrą. 

Nuo 1959 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos korektorius, leidinių „Literatūra ir menas“, „Sportas“ redakcijų bendradarbis. 1965–1970 m. savaitraščio „Liaudies sargyboje“ korespondentas. 1970–2000 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ Literatūros ir muzikos skyriaus vedėjas. Rašė literatūros ir muzikos temomis. 

Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos, Žurnalistų sąjungos, Lietuvos autorių teisių gynimo asociacijos agentūros tarybos narys.

Kūryba 
Paskelbė poezijos kūrinių vaikams, dainų tekstų, 1984 m. išleido jų rinkinį „Kur tas kelelis“. Poetą išgarsino eilėraštis „Elektrėnų žiburiai“, parašytas tuo metu pradėto statyti Elektrėnų miesto garbei. Kompozitorius Eduardas Balsys pagal šias eiles sukūrė dainą, kuri Lietuvoje plačiai žinoma iki šiol. Vėlesniais metais S. Žlibinas kartu su E. Balsiu sukūrė ir daugiau dainų. Taip užsimezgė draugystė ir su kitais lietuvių kompozitoriais: Teisučiu Makačinu („Kur tas kelelis“, „Grįžkit paukščiai“), Vytautu Juozapaičiu („Gromatėlę parašiau“, „Ridigdo“, „Ir atskrido sakalėlis“), Vygandu Telksniu („Neringai“, „Tau atidaviau viską“, „Laimink Marija“), Algimantu Bražinsku („Brangiausia žemė“), Miku Vaitkevičiumi („O kur jūs mano mokiniai?“) ir kt. Iš viso S. Žlibinas yra kartu kūręs su keturiasdešimčia kompozitorių – parašyta daugiau negu tūkstantis dainų.  Daugelio jų žodžiai išversti į kitas kalbas. Kai kuriose dainose panaudota liaudies dainų poetika.

Populiariausios S. Žlibino žodžiais sukurtos dainos: „Berniukai“, „Elektrėnų žiburiai“, „Vėjas man pasakė“, „Mėlynakė rasa“, „Vyšnios žydi“, „Jaunystė“, „Gromatėlę parašiau“, „Kur tas kelelis“, „Žydėjimo šviesa“, „Motinai“, „Iš glėbio vasaros ugnies“, „Ridig do“ ir kt.

Diskografija 
 Atsiliepk dainoj (CD)

Bibliografija 
 Kur tas kelelis: dainos / dail. Petras Rauduvė. – Vilnius: Vaga, 1984. – 101 p.: iliustr.
 Tu mums viena: poezijos ir dainų rinktinė. - Vilnius: Nacionalinė M.K. Čiurlionio menų mokykla, 2016. - 193 p.: portr. - ISBN 978-609-95774-1-8

Įvertinimas 
 Respublikiniuose dainų konkursuose laimėta apie 40 premijų
 Už populiariausias metų dainas paskirtos septynios Stasio Šimkaus premijos
 2004 m. LDK Gedimino ordino Karininko kryžius 
 2013 m. Rietavo garbės pilietis 
 2015 m. Elektrėnų savivaldybės garbės pilietis

Šaltiniai 

Lietuvos redaktoriai
Lietuvos poetai
Lietuvos dainų autoriai
Lietuvos miestų ir rajonų garbės piliečiai
Leonas Strioga

Leonas Vytautas Strioga (1930 m. vasario 1 d. Medžiočiuose, Kurklių valsčiuje – 2022 m. spalio 27 d. Kaune) – Lietuvos skulptorius.

Biografija 
Iki 1940 m. augo ir mokėsi Klaipėdoje. 1940–1942 m. mokėsi Jonavoje, o nuo 1942 m. gyveno Ukmergėje. 1950 m. baigė Ukmergės vakarinę suaugusiųjų gimnaziją. 1950–1952 m. studijavo LSSR valstybinio dailės instituto Skulptūros fakultete. 1952 m. įstojo į I. Repino dailės institutą Leningrade. 1958 m. baigė šį institutą ir įgijo skulptoriaus specialybę. Nuo 1959 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Gyveno Kaune.

Kūryba 
Nuo 1958 m. dalyvavo parodose. Kūrė portretus, figūrines kompozicijas, dekoratyvines skulptūras, mažąją plastiką. Kurdamas medžio skulptūras, naudojo unikalią kapotinę techniką. Jo darbų sąraše yra apie 1000 skulptūrų. Kūrinių yra įsigiję Lietuvos, Lenkijos, Latvijos, Estijos, Rusijos dailės muziejai ir privatūs asmenys JAV, Vokietijoje, Prancūzijoje, Danijoje ir kt.

Apdovanojimai ir premijos 
 Baltijos šalių skulptūros kvadrienalės Rygoje diplomas už skulptūrą „Juras – Čiurlionio ainis“ (1976)
 LSSR nusipelnęs meno veikėjas (1980)
 LSSR kultūros ministerijos diplomas už skulptūrą „Sužeistas angelas“ respublikinėje vaizduojamosios dailės parodoje Vilniuje (1988)
 George Soros šiuolaikinio meno centro stipendija (1995)
 Genovaitės Kazokienės vaizduojamojo meno fondo premija (1998)
 Dailininkų klubo „Sfinksas“ parodos Kaune, skirtos Lietuvos Nepriklausomybės 80-mečiui, diplomas už brandžiausią darbų kolekciją (1998)
 Lietuvos Respublikos aukščiausio laipsnio stipendija (1999–2000)
 Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija (2001)
 Įsimintiniausias Kauno menininkas (2001)
 Kauno m. savivaldybės Kultūros skyriaus padėkos raštas už aktyvią kūrybinę veiklą (2001)
 Dailininkų klubų „Sfinksas“ ir „Meno sparnai“ parodos, skirtos Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo dienai, diplomas už kūrybinius rezultatus (2004)
 Miko J. Šileikio premija (2007)
 Kauno meno kūrėjų asociacijos premija (2010)

Bibliografija 
 Leonas Strioga (sud. Giedrė Jankevičienė). – V.: Dailininkų sąjungos leidykla „Artseria“, 2004. – 136 p.: iliustr. – ISBN 9986-716-39-X

Šaltiniai

Nuorodos 
 Biografija, kūryba
 Ėjimas didžiosios paslapties link
 Leonas Strioga:Kūryba su meile Lietuvai

Lietuvos skulptoriai
Kęstutis Milkeraitis

Kęstutis Milkeraitis (1945 m. sausio 2 d. Delnickuose, Krosnos valsčius, Marijampolės apskritis – 2014 m. gegužės 3 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas, visuomenės veikėjas.

Biografija 
Gimė agronomo, visuomenės veikėjo, Klaipėdos krašto sukilėlio Richardo Milkeraičio šeimoje, buvo vyriausias iš keturių vaikų. 1963 m. baigė Klaipėdos 4-ąją vidurinę mokyklą. 1968–1974 m. Vilniaus universitete studijavo teisę.

Dirbo tardytoju Vilniaus miesto prokuratūroje. 1977–1990 m. vadovavo Vilniaus medžioklės ir žūklės ūkiui. 1990–1991 m. teisininkas-referentas Valstybinėje komisijoje Rytų Lietuvos problemoms sureguliuoti. 1991–1994 m. LR Generalinės prokuratūros Tardymo departamento ypatingai svarbių bylų tardytojas. Vėliau dirbo teisininku LR statybos ir urbanistikos ministerijoje. Nuo 1997 m. LR Seimo nacionalinio saugumo komiteto patarėjas.  1999–2003 m. LR Seimo kontrolierius. 

1989–1992 m. Mažosios Lietuvos reikalų tarybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 1989 m. Lietuvininkų bendrijos „Mažoji Lietuva“ narys, 1996–1999 m. seimelio narys, K. Donelaičio draugijos narys. 1990–2002 m. Nepriklausomybės partijos narys. Lietuvos piliečių chartijos narys, Lietuvių fronto bičiulių sambūrio pirmininkas (nuo 2007 m.), Piliečių Santalkos inicijuotos pilietinės akcijos „Neišduok“ signataras (2007 m.). Vienas iš Mažosios Lietuvos enciklopedijos II tomo rengėjų

Palaidotas Kėdainiuose.

Liudijimai dėl Lietuvos valstybingumo žlugdymo 
2007 m. gruodį internetiniuose portaluose „XXI amžius“, bei „Bernardinai“ atspausdintas K. Milkeraičio straipsnis, kuriame autorius nurodė tuometinės Lietuvos įtakos struktūrų saitus su buvusia sovietinės Lietuvos nomenklatūra. Straipsnyje korupcija ir valstybingumo žlugdymu kaltinti svarbūs lietuvos politikos, verslo, bei žiniasklaidos veikėjai.

Šaltiniai 

Seimo kontrolieriai
Mažosios Lietuvos visuomenės veikėjai
Lietuvos tardytojai
Amerikos balsas

Amerikos balsas (, VOA) – JAV radijo stotis, veikianti nuo 1942 m. vasario 24 d. Antrojo pasaulinio karo metu buvo transliuojamos laidos 27 kalbomis.

Lietuviškos transliacijos 
53-ejus metus (1951–2004 m.) transliavo programą ir lietuvių kalba. Radijo laidos lietuvių kalba pradėtos rengti 1951 m. vasario 16 d. iš Niujorko. Jas transliavo Kazys Grinius ir Povilas Julius Labanauskas. Laikinai joms vadovavo Juozas Bronius Laučka, nuo 1951 m. rugpjūčio 2 d. tas pareigas perėmė Konstantinas Rudaminas Jurgėla. Iš pradžių lietuviškai programai skirta 15 min., 1952 m. gegužės 15 d. lietuvių padalinys ėmė transliuoti ir 15 min. laidas iš Europos, ten dirbo K. Grinius ir J. B. Laučka. 

Ilgą laiką redakcijai vadovavo Romas Sakadolskis, nuo 1995 m. – Linas Rimkus. Lietuviškas laidas rengė Jurgis Bradūnas, A. Černeekis, Vytautas Dambrava, Leonardas Dambriūnas, Konstantinas Jurgėla, Romas Kasparas, Alfonsas Petrutis, Jolanta Raslavičiūtė, Antanas Vaičiulaitis, Virginija Vengrienė, Rimantas Kanapienis ir kiti.

„Amerikos balso“ programa buvo svarbus informacijos šaltinis už geležinės uždangos atsidūrusiai Lietuvai, prisidėjo ir prie šalies demokratizavimo procesų. Sovietmečiu buvo daromi įvairūs trukdžiai, kad Lietuva negalėtų girdėti „Amerikos balso“.

Lietuvai atgavus nepriklausomybę „Amerikos balso“ laidos buvo retransliuojamos per Lietuvos radijo pirmąją programą (30 min.) ir per radijo stotį M-1 plius (10 min.). 

Pasibaigus Šaltajam karui JAV Kongreso sprendimu buvo nutrauktas finansavimas laidoms kai kuriomis Rytų Europos kalbomis. Paskutinė „Amerikos balso“ laida lietuvių kalba transliuota 2004 m. vasario 27 d.

Voice of America šiandien 
Šiuo metu JAV finansuojama Voice of America transliuoja naujienų, šviečiamąsias ir kultūros laidas apytiksliai 155 milijonams klausytojų. Be kitų, transliuojamos laidos specialiąja anglų kalba jos besimokantiems.

„Amerikos balso“ archyvai 

2007 m. gruodžio 20 d. Lietuvos ambasada Vašingtone perėmė 24 dėžes įrašų juostų lietuviškų laidų. Įrašai perduoti Centriniam valstybės archyvui.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Voice of America interneto svetainė

Radijo stotys
Užsienio radijo stotys Lietuvai
FC Pasvalys

Pasvalio FC – Lietuvos futbolo klubas iš Pasvalio, prie Pasvalio sporto mokyklos.

Istorija 

Pasvalio sporto mokykla įkurta 1960 m. Prie jos 2004 m. prijungta Pasvalio rajono vaikų ir jaunių sporto mokykla.  Kurį laiką, iki 2004 m. taip pat egzistavo „Pasvalio sporto centras“.

1999 m. buvo įregistruota asociacija „Pasvalio Futbolo Klubas „Pasvalys““, registruota tuo pačiu adresu kaip ir Pasvalio sporto mokykla.

Komanda dažniausiai žaidžia III lygoje, Panevėžio zonoje.

Sezonai

LFF varžybos

|}
|}

|}
|}

SFL varžybos

|}

Salės futbolo varžybos
2021-2022 m. žaidė LFF organizuotose PAFF futsal I lygos pirmenybėse.

Šaltiniai

Nuorodos 

Pasvalys
Pasvalys
Pasvalys