joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vilniaus seimas (1922)

Vilniaus Seimas () – marionetinės Vidurinės Lietuvos atstovaujamasis organas Vilniuje; organizuotas 1922 m. sausio 8 d. vykdant rinkimus, o 1922 m. vasario 20 d. balsų dauguma jame priimta rezoliucija apie Vilniaus krašto prijungimą prie Lenkijos.

Aplinkybės 

1920 m. spalio 8–9 d. lenkų daliniams užėmus Vilnių ir artimas jam teritorijas, buvo paskelbta apie Vidurio Lietuvos, į valstybę panašaus darinio, įkūrimą. Liucijus Želigovskis pasiskelbė vyriausiuoju šios marionetinės valstybės ginkluotųjų pajėgų vadu ir paskelbė, kad jo tikslas – sukviesti Vilniaus krašto atstovus, kurie išreikštų tikrąją gyventojų valią.

Organizavimas 
Pirma 1921 m. sausio 9 d. rimkimų data buvo atidėta. 1921 m. spalio 28 d. paskelbta apie naujus rinkimus į Seimą, tačiau galutinė data buvo paskelbta 1921 m. gruodžio 1 d.

Dalyvauti rinkimuose į Vilniaus Seimą buvo leidžiama nuolatiniams Vidurio Lietuvos gyventojams ir joje gimusiems, vyresniems nei 21 metų amžiaus. Vilniaus krašte gimę, bet gyvenantys Lenkijoje, taip pat buvo kviečiami dalyvauti.

Iš dvylikos rinkimų apylinkių 3 buvo Lenkijos teritorijoje, o 2 Lietuvos (Širvintų ir Aukštadvario). Rinkimams Lenkijos finansų ministerija buvo skyrusi 79 mln. lenkiškų markių.
Lietuvos Respublikos vyriausybė 1921 m. gruodžio 14 d. Nacijų Lygai pasiuntė protesto notą dėl rengiamų rinkimų.

Didesnė dalis lietuvių, baltarusių ir žydų šiuos rinkimus boikotavo.

Rinkimai vyko Jono Basanavičiaus gatvėje teatro pastate. Seimo vadovu buvo išrinktas Antoni Łokuciewski.

Pasekmės 

Iš 106 Vilniaus Seimo deputatų didžioji dalis balsavo už visišką ir neginčijamą Vidurio Lietuvos (Vilniaus krašto) politinį inkorporavimą į Lenkijos sudėtį. 1922 m. kovo 24 d. Vilniaus Seimas išsiskirstė.

Nuorodos 

Vilniaus kraštas
Šumilinos rajonas

Šumilinos rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis centro rytinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Šumilina.

Ribojasi su Haradoko, Vitebsko, Bešankovičų, Ušačų ir Polocko rajonais. Rajone teka Dauguva ir Obolia.

Gyventojai 
Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 92,24 %,
 rusai – 6,09 %,
 kiti – 1,67 %

Gyvenvietės 

Yra dvi miesto tipo gyvenvietės – Šumilina ir Abolė.

Šaltiniai 

Vitebsko srities rajonai
Ušačų rajonas

Ušačų rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis centrinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Ušačai.

Geografija 
Rajono plotas – 1490 km². Ribojasi su Polocko, Šumilino, Bešankovičų, Lepelio rajonu, Dokšicos ir Gluboko rajonais. Aukščiausia vieta – 239 m. Teka Dauguva, Ušača, iš viso 18 upių. Telkšo 178 ežerai, kurių bendras plotas – 77 km².

Gyventojai 
Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 94,83 %,
 rusai – 3,99 %,
 kiti – 1,18 %

Gyvenvietės 

Vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Ušačai.

Šaltiniai
Verchniadzvinsko rajonas

Verchniadzvinsko rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis šiaurinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Verchniadzvinskas. Ribojasi su Rasonų, Polocko, Miorų rajonais. Rajone teka Dauguva. Telkšo 25 ežerai, didžiausias iš jų – Asvejos.

Gyventojai 
Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 90,06 %,
 rusai – 7,38 %,
 ukrainiečiai – 1,14 %,
 kiti – 1,42 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Verchniadzvinskas, miesto tipo gyvenvietė – Asveja.

Šaltiniai
Michał Kośmiderski

Michal Košmiderski (1888 m. balandžio 10 d. Panevėžyje, Rusijos imperija – 1946 m. birželio 20 d. Bydgoščiuje, Lenkijos Liaudies Respublika) – dvasininkas, metodistas, publicistas.

Biografija 

Gimė 1888 m. balandžio 10 d. Panevėžyje, Gabrieliaus ir Marijos Jasiukevičiūtės šeimoje. Baigė Jekaterinoslavo gimnaziją. Studijavo matematiką Odesos universitete, bet vėliau perėjo mokytis į Sankt Peterburgo dailės akademiją. 1922 m. apsigyveno Lenkijoje, kur Konstancin-Jeziorna mieste dirbo matematikos ir fizikos mokytoju. Nuo 1926 m. dirbo laikraštyje Pielgrzym Polski. 1928 m. tapo metodistų dvasininku. 1933–1934 m. dirbo pastoriumi Peremyšlyje, 1938–1939 m. Lvove, 1939–1944 m. Varšuvoje, 1944–1945 m. Bydgoščiuje. 1938 m. išleido publikaciją Zarys organizacji i dyscypliny Metodystycznego Kościoła w Polsce. Mirė 1946 m. birželio 20 d. Bydgoščiuje.

Nuorodos 

 Biografija (lenk.) 

Lenkijos publicistai
Lenkijos dvasininkai
Minsko rajonas

Minsko rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis centrinėje Minsko srities dalyje. Administracinis centras – Minskas (į rajono sudėtį neįeina, kadangi yra atskiras administracinis vienetas). Didžiausia gyvenvietė pagal gyventojų sk. – Zaslavlis.

Geografija 

Rajone teka Svisločius. Minsko rajonas ribojasi su Vileikos, Logoisko, Smaliavičų, Červenės, Puchavičų, Dziaržynsko, Valažino ir Maladečinos rajonais. Padalintas į 20 kaimiškųjų apylinkių ir 37-ias savivaldybes (įskaitant ir Minską).

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 84,58 %
 rusai – 9,23 %
 ukrainiečiai – 1,56 %
 kiti – 4,63 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Zaslavlis, miesto tipo gyvenvietė – Mačuliščai.

Šaltiniai
Vileikos rajonas

Vileikos rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis šiaurinėje Minsko srities dalyje. Administracinis centras – Vileika. Nuo 2013 m. gegužės 28 d. rajonas suskirstytas į 11 kaimiškųjų apylinkių.

Geografija 

Rajone teka Neris. Rajono plotas – 2453,8 km². Minsko srityje ribojasi su Medilo, Minsko ir Logoisko rajonais, Vitebsko srityje su Dokšicos rajonu bei Gardino srityje su Smurgainių rajonu.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 93,89 %,
 rusai – 4,48 %,
 kiti – 1,63 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Vileika.

Šaltiniai
Lola Novakovič

Zorana „Lola“ Novakovič (; 1935 m. balandžio 25 d. Belgrade – 2016 m. balandžio 3 d. ten pat) buvo Serbijos dainininkė, populiari savo tėvynėje 7–8 deš.

Biografija 

Debiutavo 1957 metais Belgrado radijuje. Ateinančius kelerius metus dalyvavo Balkanų muzikos festivaliuose.

1962 metais Lola atstovavo Jugoslavijai 1962 m. Eurovizijos konkurse. Atlikėja sudainavo baladę „Ne pali svetla u sumrak“ (), kuri su 10 taškų užėmė 4 vietą. Tais pačiais metais nusifilmavo komedijoje „Šeki snima, pazi se“.

Lola savo muzikinę veiklą baigė 1985 metais, bet 2000 m. ji vėl grįžo į sceną, dalyvavo įvairiuose retrospektyviniuose koncertuose.

Nuorodos 

 Lola Novakovič IMDB svetainėje

|-

Serbijos atlikėjai
Jugoslavijos atstovai Eurovizijoje
1962 m. Eurovizijos dalyviai
Leonas Mykolas Radvila

Kunigaikštis Leonas Mykolas Radvila (1722 m. balandžio 11 d. – 1751 m. kovo 7 d. Nesvyžius) – LDK valstybinis veikėjas, Lietuvos lauko sargybinis (1750–1751 m.).

Biografija 
Lietuvos kilmingų magnatų Radvilų giminės, Nesvyžiaus linijos atstovas, herbo „Traby“ savininkas. Lietuvos didžiojo raikytojo Mykolo Antano Radvilos (1687–1721) ir Macijanos Siesickaitės (1729–1771) sūnus.

Paveldėjo iš tėvo valdas Naugarduko vaivadijoje ir Šidlovecko grafystę Lenkijoje. 1750 metais gavo Lietuvos didžiojo sargybinio pareigybę.

Buvo globojamas savo giminaičių, Lietuvos didžiojo etmono ir Vilniaus vaivados Mykolo Kazimiero Radvilo Žuvelės ir jo žmonos Uršulės Pranciškos Višnioveckos.

Šeima ir vaikai 

1744 metų vasario 16 dieną globėjų valia Leonas Mykolas Radvila vedė Aną Mycelskaitę (1729–1771), Kališo ir Poznanės kašteliono Motiejaus Mycielskio (apie 1690–1747) ir Veronikos Konarževskos dukterį. Vaikai:

 Mikalojus Radvila (1746–1795), Lietuvos armijos pulkininkas ir Radaškonių seniūnas
 Mykolas Radvila (mirė vaikystėje)
 Motiejus Radvila (1749–1800), Lietuvos pakamaris ir Vilniaus kaštelionas
 Teofilė Magdalena Radvilaitė (g. 1745), 1-mas vyras nuo 1761 metų Infliantų vaivada Stanislovas Bžostovskis (1733–1769), 2-ras vyras baronas Jermolajus (Germanas) Jegorovičius Ferzenas, pėstininkų generolas (nuo 1799.03.29), gimė 1742 m., mirė po 1801 m.

Po Leono Mykolo Radvilos mirties jo našlė Ana Micelskaitė ištekėjo antrą kartą už Lietuvos didžiojo etmono Mykolo Kazimiero Radvilos Žuvelės.

Literatūra 
 Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.

Nuorodos 
 Radvilų genealogija

Radvilos
Grafai
Lietuvos lauko sargybiniai
Berazino rajonas

Berazino rajonas (, ) – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis rytinėje Minsko srities dalyje. Administracinis centras – Berazino. Rajonas suskirstytas į 6 kaimo apylinkes.

Geografija 

Rajono plotas – 1940,34 km². Minsko srityje ribojasi su Červenės, Barysavo rajonais, Mogiliavo srityje su Bialyničų, Kličavo ir Asipovičų rajonais. Rajone teka Berezina, Usa, Uša.

Gyventojai 

Tautinė sudėtis:
 baltarusiai – 94,46 %,
 rusai – 3,96 %,
 kiti – 1,58 %

Gyvenvietės 

Vienintelis miestas – Berazino.

Šaltiniai
Fokker 100

Fokker 100 – kompanijos Fokker iš Nyderlandų gamintas siauro fiuzeliažo, dviejų variklių regioninės ir verslo klasės lėktuvas. Lėktuvas gamintas nuo 1986 iki 1997 m. Iš viso buvo pagaminti 283 tokie lėktuvai.

2012 m. visame pasaulyje 30 aviakompanijų naudojo 156 Fokker 100 lėktuvus. Tai buvo didžiausias Fokker įmonės lėktuvas iki jos bankroto 1997 m.

Šie lėktuvai talpina nuo 97 iki 122 keleivių. Fokker 100 pasiekia maksimalų 845 km/val greitį ir gali nuskristi iki 3170 km nuotolį.

Oro laineriai
Fokker orlaiviai
Monoplanai
Žemasparniai
Gabrielė Šulskė

Gabrielė Gutkauskaitė–Šulskė (g. 1990 m. spalio 26 d. Šiauliuose) – Lietuvos krepšininkė, nacionalinės rinktinės narė.

Pasiekimai 
 Lietuvos Moterų krepšinio lyga: 2015
 LKF Moterų krepšinio taurė: 2015

Nuorodos 

 Profilis www.basketnews.lt
 Susiję straipsniai www.delfi.lt

Šaltiniai 

Lietuvos krepšininkės
Kamilė Nacickaitė

Kamilė Nacickaitė (g. 1989 m. gruodžio 28 d. Šiauliuose) – Lietuvos krepšininkė.

2008 m. baigė Auroros Redžio Jėzuitų vidurinę mokyklą Kolorade, JAV. 2012 m. baigė Drekselio universitetą, kuriame buvo moterų krepšinio komandos lydere.

Pasiekimai 
 Turkijos krepšinio taurė: 2016 m.
 Pasaulio 3x3 krepšinio čempionatas: 2022 m. 4 vieta

Nuorodos 
 Profilis www.basketnews.lt
 Susiję straipsniai www.delfi.lt

Šaltiniai 

Lietuvos krepšininkės
Daria Kinzer

Daria Kinzer (g. 1988 m. gegužės 29 d. Ašafenburgas, Vakarų Vokietija) – Kroatijos dainininkė.

Daria gimė Vakarų Vokietijoje kroatės ir vokiečio šeimoje, tačiau užaugo Austrijoje. 2011 metais atlikėja atstovavo Kroatijai 2011 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Diuseldorfe, Vokietijoje. „Eurovizijos“ pusfinalyje atlikusi dainą „Celebrate“, Daria su 41 tašku užėmė 15 vietą. Eurovizinis kūrinys taip pat įrašytas ir vokiečių kalba, pavadinimu „Diese Nacht“.

Šiuo metu atlikėja gyvena ir studijuoja Vienoje, Austrijoje. 2013 m. liepos mėn. išleido debiutinį albumą „Zwischen Himmel und Erde“.

Diskografija 
 2013: Zwischen Himmel und Erde

Nuorodos 
 Oficiali svetainė 

|-

Kroatijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Džiazo atlikėjai
Kroatijos atstovai Eurovizijoje
2011 m. Eurovizijos dalyviai
Ančiškių koplyčia

Ančiškių Šv. Jokūbo koplyčia – koplyčia, esanti Ančiškiuose, Biržų rajone, 5 km į vakarus nuo Vabalninko, prie kelio . Koplyčia stūkso gyvenvietės šiauriniame pakraštyje, ją supa senosios kaimo kapinaitės, aptvertos neaukšta akmenų mūro tvora su arkiniais įėjimo vartais. Ančiškiuose Šv. Jokūbo koplyčia, pasak istorijos šaltinių, pastatyta 1736 m. kaimo gyventojų. Atnaujinta 2005-2008 m.

Priklauso Vabalninko Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapijai, yra viena iš veikiančių ir prižiūrimų medinių koplyčių Vabalninko seniūnijoje, įtraukta į turistinį maršrutą „Biržų krašto medinės bažnyčios ir koplyčios“. Čia vyksta atlaidai, pamaldos, laidotuvės. Tradiciniai Šv. Jokūbo atlaidai sukviečia buvusius ir dabartinius ančiškiečius ir aplinkinių kaimų gyventojus.

Architektūra 

Koplyčios priekyje kyšo plokščia choro siena su frontonu, paremta žemais kresnais stulpeliais. Tai gana plačiai Lietuvoje paplitusių koplyčių tipas.

Šaltiniai 

Biržų rajono koplyčios
Anabela

Anabela Braz Pires (g. 1976 m. rugsėjo 22 d. Almadoje) – Portugalijos dainininkė ir muzikinio teatro aktorė, gimtojoje šalyje geriausiai žinoma pirmuoju jos vardu Anabela.

Biografija 

Anabela Braz Pires gimė 1976 m. rugsėjo 22 d. Almadoje, Lisabonos regione. Dainuoti profesionaliai pradėjo nuo aštuonerių metų, dalyvaudama įvairiuose vaikų festivaliuose. 1989 metais, būdama 12-kos, laimėjo Grande Noite do Fado konkursą. Tais pačiais metais ji atstovavo Portugalijai UNICEF dainų šventėje Nyderlanduose, kur užėmė antrąją vietą ir pelnė Danny Kaye apdovanojimą už geriausią dainos interpretaciją.

1991 metais dalyvavo Tarptautiniame Sopoto dainų festivalyje, su daina „Brother“ atstovaudama Portugalijai. 1991 ir 1992 metais, atlikėja išleido albumus „Anabela“ ir „Encanto“.

1993 m. Anabela po pergalės Festival RTP da Canção konkurse išrinkta atstovauti Portugalijai 1993 m. Eurovizijoje, kuri vyko Milstrite, Airijoje. Konkurse atlikėja atliko dainą „A cidade (até ser dia)“. Iš kitų šalių gavusi 60 taškų, Anabela užėmė dešimtąją vietą. Eurovizinė daina buvo įtraukta į atlikėjos trečiąjį albumą „A cidade, até ser dia“, kuris išėjo 1993 metais.

Diskografija 
 Anabela (1991)
 Encanto (1992)
 A cidade, até ser dia (1993)
 Primeiras Águas (1996)
 Origens (1999)
 Aether (2005)
 Encontro (2006) (su Carlos Guilherme)
 Nós (2010)

Nuorodos 

 Daina A cidade (até ser dia)

|-

Portugalijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Portugalijos atstovai Eurovizijoje
Muhamed Bešić

Muhamedas Bešičius (g. 1993 m. rugsėjo 10 d. Berlyne) – Bosnijos ir Hercegovinos nacionalinės rinktinės ir „Everton FC“ klubo atraminis saugas.

Karjera

Klubinė karjera 
Bešičius gimė Vokietijoje, emigrantų iš Bosnijos ir Hercegovinos šeimoje. Būdamas 9, jis pradėjo lankyti futbolo treniruotes „Tennis Borussia Berlin“ klube. Sulaukęs 16, jis pasirašė sutartį su Bundeslygoje rungtyniaujančiu „Hamburger SV“ klubu. 2010 m. jis pratęsė kontraktą iki 2013 m., tačiau karjera komandoje netikėtai nutrūko: 2012 m. kovo mėn. futbolininkas buvo suspenduotas dėl klubo drausmės pažeidimų bei konflikto su treneriu Torsten Fink.

2012 m. Bešičius persikėlė į Vengriją, kur pasirašė sutartį su „Ferencvárosi TC“ klubu. Per dvejus metus, praleistus komandoje, futbolininkas įsitvirtino ne tik pagrindinėje sudėtyje, bet ir buvo pradėtas kviesti į nacionalinę rinktinę.

2014 m. liepą, po sėkmingo pasirodymo Pasaulio čempionate, Bešičius už 4 mln. svarų sterlingų persikėlė į Angliją, kur tapo „Everton FC“ komandos nariu. Jo debiutas Premier League susiklostė itin nesėkmingai: rungtynėse su „Chelsea FC“, pasirodęs po keitimo 89 minutę, jis pirmu lietimo prarado kamuolį, kurį perėmę varžovai pelnė paskutinį rungtynių įvartį („Evertonas“ pralaimėjo 3 – 6).

Tarptautinė karjera 
Savo šalies U–21 rinktinėje Bešičius debiutavo 2010 m. rudenį rungtynėse su Italija ir šioje komandoje sužaidė 10 rungtynių bei pelnė 2 įvarčius.

Tų pačių metų lapkritį jis buvo pakviestas ir į pagrindinę šalies rinktinę. Debiutuodamas rungtynėse su Slovakija jis tapo jauniausiu futbolininku, atstovavusiu Bosnijos ir Hercegovinos komandai. XX pasaulio futbolo čempionate Bešičius žaidė visose 3 rinktinės rungtynėse, tačiau komanda savo grupėje užėmė 3 vietą ir į kitą etapą nepateko.

Dalyvavimas čempionatuose 

|}

Šaltiniai 

Bosnijos ir Hercegovinos futbolininkai
Rita Guerra

Rita Maria de Azevedo Mafra Guerra, žinoma kaip Rita Guerra (g. 1967 m. spalio 22 d., Lisabonoje) – portugalų dainininkė.

1992 metais Rita bandė laimę patekti į „Euroviziją“, tačiau nacionaliniame finale su daina Meu amor inventado em mim užėmė antrą vietą ir dalyvauti negalėjo. Tais pačiais metais atlikėja išleido debiutinį albumą „Pormenores sem a minima importância“.

2003 m. Portugalijos televizijos kanalo RTP sprendimu išrinko Ritą Portugalijos atstove 2003 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Rygoje, Latvijoje. Pagal nacionalinės atrankos rezultatus buvo pasirinkta daina „Deixa-me sonhar (só mais uma vez)“, su kuria dainininkė dalyvavo konkurse. Nepaisant teigiamų atsiliepimų iš kritikų, Rita Eurovizijoje vos su 13 taškų užėmė 22 vietą. Daugiausia taškų (6) gavo iš Prancūzijos.

Diskografija

Albumai 
 Pormenores sem a minima importância (1992)
 Independence Days (1995)
 Desencontros (2000)
 Rita (2005; reedycja w 2006)
 Sentimento (2007)
 Luar (2010)
 Retrato (2011)

Koncertiniai albumai 
 As Canções do Século (1994)
 O melhor de acústico ao vivo (2008)
 Ao vivo no CCB (2013)

Nuorodos 
 Daina Deixa-me sonhar (só mais uma vez)

|-

Portugalijos atlikėjai
Pop atlikėjai
Portugalijos atstovai Eurovizijoje
Gikonių koplyčia

Gikonių Šv. Lauryno koplyčia – koplyčia, esanti Gikonių kaime, Kupiškio rajone, 1,5 km į šiaurę nuo Antašavos, Koplyčia stovi šalia kelio  esančiose kaimo kapinaitėse. Priklauso Antašavos Šv. Hiacinto (Jackaus) parapijai. Šv. Lauryno koplyčia pastatyta 1736 m.

Objekto apsauga 
Ji yra valstybės saugomas regioninės reikšmės paminklas, nuo 1997 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (kodas ). 2005 m. paskelbta valstybės saugoma kultūros vertybe.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Antašavos Šv. Hiacinto (Jackaus) parapija

Kupiškio rajono koplyčios
Uoginių koplyčia

Uoginių Šv. Marijos Magdalietės koplyčia – koplyčia, esanti Uoginių kaime, Kupiškio rajone, į pietvakarius nuo Antašavos. Koplyčia pasiekiama iš kelio  Uoginiuose, pavažiavus 2,8 km pro Adomo Petrausko etnografinį muziejų. Priklauso Antašavos Šv. Hiacinto (Jackaus) parapijai.

Šv. Marijos Magdalietės koplyčia pastatyta Uoginių kaimo kapinėse. Kaip ir kitose kapų koplyčiose, čia būdavo šarvojami mirusieji, laikomos gedulingos mišios. Uoginių koplyčioje 1803–1807 m. mišias laikydavo poetas kunigas Antanas Strazdas.
 
Koplyčia pastatyta 1716 m. Ji yra valstybės saugomas regioninės reikšmės paminklas.

Architektūra 

Tai viena iš Lietuvoje paplitusių daugiakampių medinių koplyčių, kurių tolimais prototipais laikytinos šešiakampės ir aštuonkampės mūrinės barokinės bažnyčios, o artimesniais – baroko ir klasicizmo epochų medinės centriškojo bei ištęsto tūrio daugiakampės bažnyčios. Šios tūrinės formos buvo pamėgtos liaudies meistrų. 

Uoginių koplyčia aštuonkampio plano, ties pagrindiniu įėjimu pristatytas žemesnis už pagrindinį tūrį ir atviras dvišlaitis prieangis (2,25x2,67 m). Varpinę atstoja ant prieangio įtaisytas nedidelis keturkampis bokštelis su jame pakabintu varpu. Koplyčios viršūnes puošia kaltiniai kryžiai. Pastatas vertikaliai apkaltas lentelėmis, durys plačios, dvivėrės, langai puošnūs, su dekoratyviais antlangiais-karnizais. Priekyje – memorialinė lenta, įamžinusi Uoginiuose kunigavusį Antaną Strazdą.

Objekto apsauga 
1997 m. koplyčia įtraukta į Kultūros vertybių registrą (kodas 15979 ), 2005 m. pripažinta valstybės saugomu objektu.

Šaltiniai

Nuorodos 

Antašavos Šv. Hiacinto (Jackaus) parapija
Architektūros objektai: Uoginių koplyčia
 Gegužinės Uoginiuose
"Uoginiai, kur pokštavo Adomas ir kunigavo Strazdelis" 
"Koplyčiai – 300 metų"

Kupiškio rajono koplyčios
Bygailių koplyčia

Bygailių Šv. Marijos Magdalenos koplyčia – veikianti koplyčia Bygailių kaimo kapinėse, Panevėžio rajone, Karsakiškio seniūnijoje, apie 5,5 km į pietryčius nuo Karsakiškio.  Koplyčia pasiekiama iš kelio , pavažiavus apie 3,3 km į pietvakarius (per Lėvens upę), prieš geležinkelio pervažą pasukus į dešinę.

Koplyčios pastatas suremontuotas, ji priklauso Karsakiškio Nukryžiuotojo Jėzaus parapijai.

Istorija 

Koplyčios istorija siejama su Teresdvario dvaru, kuris žinomas nuo XVII a. 1682 m. (kituose šaltiniuose – 1642 m.) dvaro savininkai grafai Morikoniai čia pastatė medinę Švč. Mergelės Marijos koplyčią. Ją gyventojai 1895 m. atnaujino, o 1935 m. kun. Antanas Pauliukas perstatė. Koplyčia buvo atnaujinta ir padidinta; meistras – K. Damašavičius (parašas ant pamato).

Po 1831 m. sukilimo dvaras iš tuomečių savininkų buvo konfiskuotas, paverstas valstybine valda ir čia įkurtas Teresdvario valstybinis dvaras. Po baudžiavos panaikinimo dvaro žemės buvo išdalintos buvusiems valstybiniams valstiečiams, o buvusiame centre atsirado nauji savininkai – Pauliukai.

Galerija

Šaltiniai 

Panevėžio rajono koplyčios
Bikiškių koplyčia

Bikiškių (Daukšėnų) Kristaus Atsimainymo koplyčia – koplyčia Bikiškių kaimo kapinėse, Karsakiškio seniūnijoje, Panevėžio rajone. Koplyčia stovi apie 4 km į vakarus nuo kelio , važiuojant iš Geležių pakeliui į Daukšėnus, Žaliojoje girioje. Paskutinėje kelio atkarpoje, likus apie 0,7 km ir įvažiuojant į mišką ties Skūpų vienkiemiu, pervažiuoti Žambo upelį, ties kirtaviete miško keliuku pasukti į dešinę.

Koplyčia 1886 m. pastatyta, 1992 m. atnaujinta. Pastatas suremontuotas, ji priklauso Geležių Šv. Juozapo parapijai. Iškilmingai švenčiami Kristaus Atsimainymo atlaidai. 2007 m. koplyčioje Šv. Mišias yra aukojęs Panevėžio vyskupas Jonas Kauneckas. 

Kapinėse pastatytas paminklas Lietuvos partizanams. Kelių jų portretai iškabinti koplyčioje ant sienos. Čia yra vykę renginių Lietuvos partizanų atminimui (viename iš jų 2012 m. rugpjūčio 6 d. dalyvavo ministrė Rasa Juknevičienė).

Šaltiniai 

Panevėžio rajono koplyčios
Sodelių koplyčia

Sodelių Šv. Dvasios koplyčia – veikianti koplyčia Sodelių kaimo kapinėse, Karsakiškio seniūnijoje, Panevėžio rajone, 1 km į pietus nuo kelio . Gali būti pasiekiama vykstant keliu .

Koplyčia pastatyta 1846 m. ant Dominyko Mažeikos dovanotos žemės, priklauso Geležių Šv. Juozapo parapijai. Kiekvieno mėnesio pirmąjį sekmadienį aukojamos šv. Mišios.  Šventovę tinkamai prižiūri Sodelių kaimo bendruomenė. Medinį statinį paremontuoja ir išdažo, padarė suolus. Savamokslis dailininkas Algimantas Jasinavičius nupiešė paveikslų. Vienas jo darbų puošia altorių. Koplyčioje yra ir senesnių religinio turinio paveikslų.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Sodelių Šv. Dvasios koplyčia 

Panevėžio rajono koplyčios
Lukonių koplyčia

Lukonių Šv. Teresės koplyčia – veikianti kapinių koplyčia Lukonių kaime, Subačiaus seniūnijoje, Kupiškio rajone. Koplyčia stovi 4 km į šiaurę nuo Subačiaus, pasiekiama iš kelio .

Koplyčia priklauso Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio parapijai. Pastatyta 1939 m. Koplyčia prižiūrima, joje iškilmingai švenčiami Šv. Teresės atlaidai.

Istorija 

XX a. 4-ajame dešimtmetyje iš JAV grįžęs Petras Varnauskas akmens mūro tvora aptvėrė kaimo kapines, o Kazimieras Varnauskas čia 1939 m. fundavo koplyčią. Koplyčios statytojas buvo Povilas Šukys (?-1944) iš Palaukių kaimo (dab. Panevėžio raj.), savamokslis meistras, keliaudavęs iš vienos meistrystės vietos į kitą. 1938 m. jis pradėjo statyti Lukonių kaimo koplyčią, visą statybos laikotarpį gyvendamas lukoniečio A. Varnausko šeimoje. 1939 m. statybos darbai buvo baigti. 1943 m. žiemą P. Šukys peršalo, susirgo ir 1944 m. mirė. Buvo palaidotas Lukonių kaimo kapinėse. Paminklas meistrui pastatytas A. Varnausko šeimos lėšomis. Juodo akmens antkapinis kryžius pažymėtas įrašu „koplyčios meistras“.

Galerija

Šaltiniai

Nuorodos 

 Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio parapija

Kupiškio rajono koplyčios
Elpida (dainininkė)

Elpida Karayiannopoulou (; g. 1950 m. spalio 1 d. Spercheiada) – graikų dainininkė.

Biografija 

Elpida gimė 1950 metais spalio 1 d. Spercheiada mieste. Būdama keturiolikos metų, kartu su dviem savo vyresniais broliais persikėlė į Graikijos sostinę Atėnus. Baigusi mokyklą, Elpida norėjo būti architekte, bet vietoj to pradėjo mokytis topografijos.

Dainininkės karjerą pradėjo 1970 metais, kai ji tapo orkestro atlikėja, vėliau su jais įrašė albumą. 1972 m. kaip solo dainininkė debiutavo muzikos festivalyje Salonikuose su daina „Den Ton Eida“, kuri sulaukė didelio dėmesio. Tais pačiais metais įrašė pirmąjį solinį albumą. Per ateinančius trejus metus atlikėja dalyvavo 13 tarptautinių dainų konkursuose, o 1975 metais Viña del Mar festivalyje Čilėje užėmė pirmą vietą.

1979 metais Elpida pasirinkta atstovauti Graikijai 1979 m. „Eurovizijos“ konkurse. Atlikusi dainą „Sokrati“, su 69 taškais užėmė aštuntą vietą iš 19 dalyvių. Po dalyvavimo atlikėja išleido albumą Izraelyje, kuris tapo auksiniu, o Portugalijoje albumų topuose pasiekė 6 vietą. 1986 metais antrą kartą pasirodė „Eurovizijos“ konkurse, šį kartą kaip Kipro atstovė. Su daina „Tora Zo“ Elpida surinko tik 4 taškus ir užėmė paskutinę – 20 vietą.

1997 m. Elpida baigė dainininkės karjerą.

Diskografija 
 1972: Den Ton Eida
 1973: Elpida
 1975: Koita To Fos
 1975: Epi Skinis
 1976: Elpida
 1978: Borei
 1979: Sokrati
 1979: Elpida
 1979: Ta Oraiotera Tragoudia Mou (kompiliacija)
 1981: Me Tin Elpida
 1983: Me Logia Apla
 1987: Flas
 1988: 16 Apo Ta Oraiotera Tragoudia (kompiliacija)
 1989: Ela na Paizoume
 1990: Tragoudontas Tis Epohes, 10
 1990: Selida 16
 1992: To Palio Na Legetai
 1994: Mes Sti Nihta Hathika
 1994: „Zileia“/„Kameno Harti“ (maxi single)
 1995: To Lathos Kai To Pathos
 1997: Me Tragoudia Kai Logia ta Oraiotera Mou, 1972-87 (kompiliacija)

Nuorodos 
 Elpida Discogs svetainėje

|-

Graikijos atlikėjai
Graikijos atstovai Eurovizijoje
Kipro atstovai Eurovizijoje
1979 m. Eurovizijos dalyviai
1986 m. Eurovizijos dalyviai
Žiliškių koplyčia

Žiliškių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo koplyčia – veikianti kapinių koplyčia Žiliškių kaime, Karsakiškio seniūnijoje, Panevėžio rajone. Koplyčia stovi apie 2 km į šiaurę nuo kelio .

Priklauso Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio parapijai. Rugsėjo viduryje Žiliškių koplyčioje vyksta tradiciniai Kryžiaus išaukštinimo atlaidai.

Istorija 

Koplyčia pastatyta 1851 m., rekonstruota 1899 m. Po 2000 m. atnaujinta.

1935 m. „Panevėžio garse“ apie ją buvo rašoma:

Žiliškių koplyčioje rugsėjo mėn. 15 d. buvo švenčiama šv. Kryžiaus Paaukštinimo iškilmė, vadinama „Kermašėlis“. Nors ir gausiai lijo su perkūnija, tačiau į pamaldas iš apylinkės susirinko apsčiai žmonių. Kapinės stovi gražioje, sausoje vietoje, medžiais apsodintoje, ir aptvertos nauja mūro tvora. Bromas cementinis. Įžengus į kapines, tuojau metasi į akis gražiai sutvarkyti, meniškai gėlėmis išpuošti kapai. (...) Medžio koplyčia dar gerame stovyje. Kaimo darbo meistro altorius be stiliaus, bet šv. Kryžiaus Paaukštinimo paveikslas altoriuje gan gražus, sumanaus teplioriaus ranka nuteptas. Koplyčia neturi vargonų, bet juos pilnai pavaduoja suorganizuotas dainininko Peštuko iš pavasarininkų choras, kurs gražiai atgiedojo šv. Mišias ir Mišparus.

Šaltiniai 

Panevėžio rajono koplyčios
Monika Avanesian

Monika Avanesian (; g. 1998 m. spalio 18 d. Jerevane) – armėnų dainininkė.

Biografija 

Monika gimė 1998 m. spalio 18 d. Jerevane. Kai atlikėjai buvo trys su puse metų, susidomėjo muzika, tačiau dainuoti pradėjo nuo penkerių metų amžiaus. Nuo septynerių metų groja smuiku. 2013 m. vasarą Monika išleido pirmąjį singlą, pavadinimu „Das Chem Anelu“.

2013 m. Vaikų Eurovizijos dainų konkursas 

2013 m. rugsėjo 27 d. Monika varžėsi armėnų nacionalinėje atrankoje į 11-ąjį vaikų „Eurovizijos“ dainų konkursą. Atlikusi dainą „Choco Factory“, Monika įveikė kitus 11 varžovų ir užėmė pirmą vietą, dėl pergalės atlikėja gavo teisę atstovauti tautai konkurse. Vaikų „Eurovizijoje“, vykusioje Kijeve, su 69 taškais atlikėja užėmė 6 vietą. Maksimalų taškų kiekį (12 taškų) gavo iš Gruzijos.

Diskografija

Singlai 
 2013: Das Chem Anelu
 2013: Choco Factory

Šaltiniai

Nuorodos 
 Daina Choco Factory

|-

Armėnijos muzikai
Pop atlikėjai
Armėnijos atstovai vaikų Eurovizijos dainų konkurse
2013 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurso dalyviai
Kudirkos Naumiesčio Penkių Maskvos šventųjų kapinių koplyčia

Kudirkos Naumiesčio Penkių Maskvos šventųjų kapinių koplyčia – rusų stačiatikių koplyčia Šakių rajone, Kudirkos Naumiestyje, pietinėje miestelio dalyje esančiose stačiatikių kapinaitėse, netoli išvažiavimo į kelią .

Koplyčia buvo pastatyta tarpukaryje kaip kompensacija už 1930 m. nugriautą Šv. Aleksejaus stačiatikių cerkvę (1913 m.). Pastarosios vietoje iškilo mokykla (dabar – Vinco Kudirkos gimnazija). 2014 m. duomenimis, koplyčios pastatas stūksojo nesuremontuotas, jį supo sutvarkytų kapinių teritorija. Šalia atidengtas paminklinis akmuo (2012 m.) su dvikalbiu įrašu Rusijos imperatoriškosios armijos kariams, žuvusiems Pirmajame pasauliniame kare, atminti.

Istorija 

Mūrinė Šv. Aleksejaus cerkvė 1913 m. buvo pastatyta dovanotame sklype. Vokiečių okupacijos metais joje buvo amunicijos ir pašarų sandėlis. Po karo stovėjo apgriauta,  buvo apleista. VRM Tikybų departamentas 1921 m. perdavė ją miesto valdybos žinion. Buvo tikimasi pritaikyti pastatą mokyklai, tačiau stokota lėšų. Lietuvos stačiatikių Vyskupijos taryba (LSVT) kelis kartus prašė vidaus reikalų, švietimo ministrus grąžinti cerkvę. 1929 m. VRM Vyriausioji statybos komisija nutarė cerkvę nugriauti. Tai padaryti paragintas jos savininkas – LSVT. Šiai atsisakius nugriauti cerkvę arba parduoti nukėlimui, 1930 m. vasarą nugriauta jos sąskaita, o cerkvės vietoje pastatyta mokykla. Metropolitas Eleuterijus prašė Švietimo ministeriją altoriaus vietoje pastatyti koplytėlę, kuri talpintų 30 - 40 žmonių. Nedidelė mūrinė koplytėlė buvo pastatyta kapinėse, manoma, pačių stačiatikių lėšomis, nes, švietimo ministro nuomone, skirti tam biudžeto lėšų nebuvo tikslinga dėl mažo stačiatikių gyventojų skaičiaus.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
 Lietuvos stačiatikių cerkvės (miestai.net)

Lietuvos stačiatikių koplyčios
Šakių rajono koplyčios
Kudirkos Naumiestis
Klaipėdos evangelikų liuteronų bažnyčia

Klaipėdos evangelikų liuteronų bažnyčia – evangelikų liuteronų bažnyčia, planuojama statyti Klaipėdos senamiestyje, Turgaus g. 24, šalia Jono kalnelio. Iki Antrojo pasaulinio karo, toje vietoje stovėjo Šv. Jono bažnyčia. Ji buvo nugriauta po Antrojo pasaulinio karo.

Pastatas bus pritaikytas prie senamiesčio architektūros ir atitiks dabartinius parapijos poreikius. Pamaldų salėje turėtu būti 400 sėdimų vietų. Suprojektuotos ir kitos patalpos galinčios pasitarnauti kitoms tikinčiųjų reikmėms ir tarnystėms.  2012 m. rugpjūčio 1 d. padėtas kertinis bažnyčios akmuo. Dabar bažnyčia yra įsikūrusi buvusiame gyvenamajame name Pylimo g. 2 prie Jono kalnelio Klaipėdos senamiestyje.

Šaltiniai

Nuorodos 
 Klaipėdos evangelikų liuteronų parapijos puslapis
 Klaipėdos parapija liuteronai.lt puslapyje 

Klaipėdos bažnyčios
Kuprių koplyčia

Kup­rių Šv. Sta­nis­lo­vo kop­ly­čia –  kapinių koplyčia, esanti Kupriuose, Biržų rajone, 5 km į vakarus nuo Vabalninko, netoli kelio . Koplyčią supa veikiančios kaimo kapinės.

Priklauso Vabalninko Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapijai, įtraukta į turistinį maršrutą „Biržų krašto medinės bažnyčios ir koplyčios“. Vyksta tradiciniai Šv. Sta­nis­lo­vo atlaidai, sukviečiantys esamus ir buvusius kraštiečius. Atlaiduose ne kar­tą da­ly­va­vo mon­sin­jo­ras Ka­zi­mie­ras Va­si­liaus­kas (šiose kapinėse palaidoti jo tėvai), tuo­me­ti­nis Panevėžio vyskupas Jonas Kauneckas, ki­ti dva­si­nin­kai.

Istorija 
Is­to­ri­niai šal­ti­niai tei­giama, jog Kup­rių Šv. Sta­nis­lo­vo kop­ly­čia pa­sta­ty­ta vietos gyventojų 1746 m. Anksčiau buvo priimta mi­ru­sį­jį at­ly­dė­ti į kop­ly­tė­lę ir pa­lik­ti vie­ną. Ar­ti­mie­ji na­muo­se ruoš­da­vo­si lai­do­tu­vėms. Lai­do­ji­mo tra­di­ci­jos ilgainiui pasikeitė. Mi­ru­sie­ji šar­vo­ja­mi bend­ruo­me­nės, lai­do­ji­mo na­muo­se. Bet kar­tais pa­gei­dau­ja­ma, kad ve­lio­nio kars­tas dar bū­tų įnešamas į kop­ly­tė­lę. Au­ko­ja­mos ge­du­lin­gos Mi­šios. Jau­na­ve­džiams Kup­rių Šv. Sta­nis­lo­vo kop­ly­tė­lė­je ku­ni­gai tei­kia San­tuo­kos sak­ra­men­tą. Pir­mo­ji iš­kil­min­ga ce­re­mo­ni­ja vy­ko 2010 m.

Po 35 metų pertraukos, 2014 m. atliktas koplyčios remontas.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Šv. Stanislovo atlaidų šauksmas

Biržų rajono koplyčios
2014 m. JAV Grand Prix

2014 m. JAV Grand Prix – 17-tas 2014 m. Formulės 1 sezono etapas, kuris vyko Amerikos trasoje spalio 31-lapkričio 2 dienomis. Tai buvo trečios F-1 lenktynės šioje trasoje.

Prieš lenktynes su finansiniais sunkumais susidūrė dvi F-1 ekipos – Caterham ir Marussia. Abi jos nedalyvavo JAV ir Brazilijos lenktynėse. Iš viso lenktynėse dalyvavo 18 automobilių – pirmą kartą nuo 2005 m. Monako GP.

Treniruotėse buvo išbandyta nauja Virtualaus saugos automobilio sistema (VSC). Ši sistema geltonų vėliavų zonose lenktynininkams nurodo saugų greitį – apie 35 proc. mažesnį už įprastą.

Kvalifikacija 

Pastabos
 PL (pit lane) – boksai.
 Sebastian Vettel startuos iš techn inio aptarnavimo zonos dėl visų galios agregato mazgų keitimo prieš lenktynes.
 Jenson Button kvalifikavosi 7-tas, tačiau dėl pavarų dėžės keitimo gavo 5 starto pozicijų baudą.
 Danill Kyvat kvalifikavosi 14-tas, tačiau dėl pavarų dėžės keitimo gavo 10 starto pozicijų baudą.

Lenktynės

Įskaitos po lenktynių 

Lenktynininkų įskaita

Komandų įskaita

 Pastabos: Pateiktos tik 5 geriausios vietos.

Šaltiniai 

Formulės 1 Grand Prix
2014 sporte
JAV sportas
James Anderson

Džeimsas Andersonas (James Anderson, g. 1989 m. kovo 25 d.) – JAV krepšininkas, rungtyniaujantis Stambulo „Anadolu Efes“ klube, Turkijos krepšinio lygoje ir Eurolygoje. Žaidžia atakuojančio gynėjo ir lengvojo krašto puolėjo pozicijose.

Karjera 
2014 m. rugpjūčio 5 d. pasirašė vieno sezono trukmės kontraktą su Kauno „Žalgirio“ klubu.

2014–2015 m. sezono Eurolygos ketvirtosios savaitės naudingiausias žaidėjas. 2014 m. lapkričio 6 d. rungtynėse Kaune su Kazanės „Unics“ komanda pelnė 27 taškus, atkovojo 11 kamuolių, atliko 4 rezultatyvius perdavimus, perėmė 3 kamuolius, blokavo 1 metimą, bei išprovokavo 7 varžovų pražangas taip surinkdamas 38 naudingumo balus.

Laimėjimai 
 Eurolyga (2021 m.)
 Turkijos krepšinio lyga (2019 m.)
 LKL (2015 m.)
 Karaliaus Mindaugo taurė (2015 m.)

Šaltiniai 

JAV krepšininkai
Užsienio krepšininkai Lietuvos komandose
Amber Grid

Lietuvos dujų perdavimo sistemos operatorius „Amber Grid“ užtikrina patikimą ir saugų gamtinių dujų perdavimą klientams aukšto slėgio dujotiekiais. 

Įmonė atsakinga už Lietuvos dujų perdavimo infrastruktūros, kurią sudaro  daugiau kaip 2100 km dujotiekių, tinklą ir dvi dujų kompresorių stotis, eksploatavimą, priežiūrą ir plėtrą. Gerai išvystyta Lietuvos dujų perdavimo infrastruktūra patogi didelio energijos kiekio transportavimui Baltijos šalims ir Suomijai. 
 

Įmonė įgyvendina strateginį energetikos projektą GIPL (Gas Interconnection Poland-Lithuania), kuris sujungs Lenkijos ir Lietuvos, taip pat Baltijos šalių ir Suomijos dujų perdavimo sistemas su Europos Sąjunga. Siekiant dujų sektoriaus dekarbonizacijos tikslų, „Amber Grid” aktyviai veikia ieškodama naujų technologinių ir rinkos sprendimų bei kurdama  sąlygas pritaikyti dujų perdavimo sistemą žaliųjų dujų, įskaitant vandenilį, transportavimui. „Amber Grid“ taip pat administruoja dujų, pagamintų iš atsinaujinančių energijos išteklių (AEI), nacionalinį kilmės garantijų registrą.

„Amber Grid“ priklauso valstybės valdomai energijos perdavimo ir mainų įmonių grupei EPSO-G. „Amber Grid“ valdo 100 proc. gamtinių dujų biržos GET Baltic įstatinio kapitalo.

Istorija 
„Amber Grid“ buvo įkurta  2013 m. birželio 11d. AB „Lietuvos dujos“ visuotinio akcininkų susirinkimo sprendimu, kuriuo, vykdant Lietuvos Respublikos teisės aktų reikalavimus atskirti gamtinių dujų perdavimo veiklą, buvo patvirtintos AB „Lietuvos dujos“ atskyrimo sąlygos ir nuspręsta nuo tęsiančios veiklą AB „Lietuvos dujos“ atskirti gamtinių dujų perdavimo veiklą su šiai veiklai priskirtu turtu, teisėmis bei pareigomis. LR juridinių asmenų registre AB „Amber Grid“ buvo įregistruota 2013 m. birželio 25 d. Bendrovė yra Europos dujų perdavimo sistemos operatorių tinklo (ENTSO-G) narė.

Valdymas 
Valdyba 

 Algirdas Juozaponis, valdybos pirmininkas, UAB „EPSO-G“ finansų direktorius
 Renata Damanskytė-Rekašienė, valdybos narė, UAB „EPSO-G" teisės ir korporatyvinio valdymo direktorė
 Sigitas Žutautas, nepriklausomas valdybos narys, UAB „Būsto paskolų draudimas“ direktorius 
 Ignas Degutis, nepriklausomas valdybos narys, RB Rail SA (Rail Baltica) finansų direktorius, valdybos narys 

Vadovybė

Nemunas Biknius, generalinis direktorius

Nuorodos 
 Oficiali svetainė

Lietuvos gamtinių dujų įmonės
Marijampolės evangelikų liuteronų bažnyčia

Marijampolės evangelikų liuteronų bažnyčia įsikūrusi Marijampolėje, Kauno g. 9.

Istorija 

1819 m. yra Marijampolės evangelikų liuteronų parapijos pradžia, kuomet Marijampolės evangelikai įteikė vyriausybės komisijai Varšuvoje prašymą leisti įkurti parapiją ir pastatyti bažnyčią. Prašymas buvo patenkintas, o kol bus pastatyta bažnyčia, parapijai leista nuomotis amunicijos sandėlį. Vėliau statinys su sklypu atiteko parapijai. 1822 m. maldos namai (buvęs sandėlis su pristatytu bokštu ir kupolu) buvo pašventinti. Nauja mūrinė evangelikų liuteronų bažnyčia pradėta statyti dar 1835 m., kai buvo parengtas ir pakoreguotas jos projektas, bet įrengimo darbai užtruko iki 1841 m. Naujoji bebokštė bažnyčia buvo pastatyta šiek tiek į pietus nuo pašto stoties. 1841 m. Marijampolėje pradėjo veikti evangelikų liuteronų mokykla. Evangelikams liuteronams žemė kapinėms buvo paskirta Liudvinavo gatvėje.

1850 m. Henrikas Markonis suprojektavo liuteronų bažnyčios bokštą - varpinę, kuri tapo vienintele Marijampolės vertikalia dominante. Kartu su evangelikų mokykla ir greta buvusiais pašto stoties pastatais bažnyčia sudarė stilistiniu požiūriu gana vientisą kompleksą. Pagal kitus šaltinius, bokštas pastatytas ne apie 1850 m., o 1874-1893 m.

Po 1940 m. Lietuvą prijungus prie SSRS, bažnyčia buvo uždaryta, apgriauta, suniokotas bažnytinis turtas, nuo bokšto nuimtas kryžius ir varpas, o karo metu pataikius sviediniui į bažnyčios bokštą, pastarasis sugriautas. Bažnyčia, jos turtas ir žemė buvo nacionalizuoti. Pati bažnyčia buvo paversta grūdų sandėliu, vėliau - sporto sale, prie kurios buvo pristatytas dar ir baseino priestatas. Nuo 1984 m. bažnyčia ir priklausantys statiniai pradėti restauruoti valdžios lėšomis, pritaikant kitoms reikmėms (Mokytojų namams, mokyklai, koncertų salei).

1990 m. gegužės 5 d. privačiuose namuose įvyko pirmosios atsikuriančios parapijos pamaldos. Netrukus birželio 27 d. oficialiai įregistruota evangelikų liuteronų religinė bendruomenė. 1992 m. bažnyčios pastatai sugrąžinti parapijai. 1995 m. baigtas bažnyčios atstatymas.          

2013 m. prie bažnyčios įrengtame skverelyje buvo atidengtas pirmasis per atkurtos Nepriklausomybės laikotarpį Lietuvoje pastatytas paminklas grožinės lietuvių literatūros pradininkui Kristijonui Donelaičiui. Jį pašventino Lietuvos evangelikų liuteronų vyskupas Mindaugas Sabutis.

Šaltiniai

Nuorodos 

 Marijampolės evangelikų liuteronų parapijos istorija
 Pas Suvalkijos liuteronus

Lietuvos evangelikų liuteronų bažnyčios
Marijampolės savivaldybės bažnyčios
Marijampolė
Kybartų Naujoji apaštalų bažnyčia

Kybartų Naujoji apaštalų bažnyčia  –  Naujoji apaštalų bažnyčia, stovinti Kybartuose, Basanavičiaus g. 39, prie centrinės gatvės. 

Moderni bažnyčia įsikūrusi naujai suprojektuotame pastate. Be įprastinių sekmadieninių pamaldų rengiamos atskiros trečiadieninės pamaldos senjorams, vyksta pamokėlės vaikams, susitikimai su ganytojais iš užsienio. Pamaldose Kybartuose dalyvauja tikinčiųjų ir iš aplinkinių rajonų.

Istorija 

Kybartų Naujosios apaštalų bažnyčios bendruomenės pradžia siekia 1925 m. Tada ji buvo oficialiai užregistruota ir priklausė Karaliaučiaus – Ponartų kraštui ir vadinosi Kibarty.

Naujo bažnyčios pastato kertinis akmuo padėtas 2000 m. lapkričio mėn. Kybartų bendruomenėje nauja bažnyčia įšventinta 2001 m. rugsėjo mėn., dalyvaujant krašto apaštalui Horst Ehlebracht.  Per vienerius metus pastatytų Dievo namų patalpų neužteko 375 apsilankiusiems pamaldose, jų tarpe buvo ir 182 svečiai. Dėl tos priežasties pamaldos, per kurias buvo paženklintos 9 sielos, garsu ir vaizdu buvo perduodamos į šalia bažnyčios pastatytą palapinę. Tai buvo jau trečia naujai pastatyta bažnyčia Lietuvoje, kurios statybą finansavo Šiaurės–Reino Vestfalijos krašto Naujoji apaštalų bažnyčia, kuruojanti vakarinę Lietuvos dalį. Statybos darbus atliko Šilutės statybos bendrovė „Žibai“.

Nuorodos 

 Kybartų Naujosios apaštalų bažnyčios bendruomenės svetainė

Vilkaviškio rajono bažnyčios
Krikščioniškos konfesijos
Kybartai
Javoras

Javoras (; ) – miestas pietvakarių Lenkijoje. 23 681 gyventojas (2014 m. duomenys). Priklauso Žemutinės Silezijos vaivadijai. Javoro rajono administracinis centras. Nutolęs 61 km į vakarus nuo Vroclavo.

Mieste esanti protestantų Taikos bažnyčia 2001 m. UNESCO įtraukta į pasaulio paveldo sąrašą. Javoras, iki 1945 m. priklausė Lenkijai, Bohemijai, Austrijos imperijai, Prūsijai ir Vokietijai.

Miestų partnerystė 
  Turnovas, Čekija (1999)
  Nyski, Vokietija (2001)
  Berdyčivas, Ukraina (2003)
  Rozeto delji Abrucis, Italija (2003)
  Nepolomicės, Lenkija (2006)
  Vladyslavovas, Lenkija (2015)

Galerija

Nuorodos 
 Oficiali svetainė (lenkų k.)
 Taikos bažnyčios nuotraukų galerija  (lenkų k.)

Lenkijos miestai
Aukštutiniai Laziskai

Aukštutiniai Laziskai (; ; silez. Gůrne Łaziska) – miestas Silezijoje, pietų Lenkijoje. Įsikūręs Silezijos aukštumose, netoli Katovicų. 22 467 gyventojai (2012 m. duomenys).

Nuo 1999 m. (nuo vaivadijos įkūrimo) priklauso Silezijos vaivadijai. Prieš tai priklausė Katovicų vaivadijai, o dar anksčiau – autonominei Silezijos vaivadijai. Įeina į Silezijos metropoliją, kurioje gyvena apie 5 294 000 gyventojų.

Miestų partnerystė 
  Vrūtkai, Slovakija

Lenkijos miestai
Andrychuvas

Andrychuvas (; ) – miestas Lenkijoje, istoriniame Mažosio Lenkijos regione. Nuo 1999 m. priklauso Mažosios Lenkijos vaivadijai. Prieš tai buvo Belsko-Bialos vaivadijoje (1975–1998 m.). 21 020 gyventojų (2013 m. duomenys).

Istorija 
Pirmą kartą paminėtas 1344 m., kaip nedidelė gyvenvietė Zatoro kunigaikštystėje. 1325 m. paminėta Andrychuvo bažnyčia. 1345 m. gyveno 105 žmonės. Manoma, kad pirmieji gyventojai buvo iš Klatovų, pietų Bohemijos. Valdant Žygimantui Augustui tapo rajono administraciniu centru. Andrychuvas priklausė Šilingų () šeimai, kurie palaikė reformaciją. 1767 m. suteiktos miesto teisės.

Miestų partnerystė 
  Algojaus Isnis, Vokietija
  Landgrafas, Nyderlandai
  Bržeclavas, Čekija
  Tukumas, Latvija
  Privernas, Italija

Lenkijos miestai
Žiupronių šaltiniai

Žiupronių šaltiniai, Misionierių šaltiniai – Vilniaus miesto šaltiniai, kurių vandenį ėmė senasis Vilniaus vandentiekis. 

Šaltiniai pavadinimą gavo nuo vieškelio, vedusio į Žiupronių miestelį, esantį dabartinėje Baltarusijos teritorijoje. Dalis šaltinių XIX a. vadinti Misionierių šaltiniais, nes buvo Misionierių sodų teritorijoje.

Istorija 
Šaltiniai pirmąsyk paminėti 1534 m., kuomet didysis kunigaikštis leido miestiečiams iš jų atsivesti vandenį, o po metų, 1535 m. šaltinius padovanojo miestui. Dokumente minima, jog šaltiniai yra už Subačiaus gatvės, už miesto vartų, prie kelio į Gurius. Veikiausiai šaltinių būta daug, nes dokumente pažymima, jog vandens yra užtektinai.

Kitame dokumente rašoma, jog 1621 m. prie Žiupronių šaltinių buvo atvežta 13 vandentiekio vamzdžiams tinkamų rąstų, kuriuos valstiečiai pavogę. Vadinasi, šaltiniai buvo tinkama vandenvietė vandeniui atvesti į miestą, tačiau dokumentuotas faktas nepasako, kad šaltiniai nebuvo užtvenkti anksčiau ir kad iš jų vanduo nebuvo imamas iki tol.

Pirmoji žinia apie šaltinių panaudojimą miesto vandentiekiui yra byla iš 1870 m., kurioje minima, jog vanduo iš Misionierių šaltinių yra atvestas į J. Florenso alaus ir vyno fabrikus Paplavose, kur įtaisyti trys čiaupai, tiekiantys pakankamai vandens. XIX a. antroje pusėje šaltiniai priklausė labdarybės draugijai „Dobrochotnaja kapeika”, kuri atskiras versmes išnuomodavo ir leisdavo buvusiame Misionierių sode įsirengti atskirus nedidelius rezervuarus – šulinius, iš kurių mediniais vamzdžiais vandenį nusivesdavo į fabrikus, pirtis ir namus. Iš Misionierių šaltinių vanduo buvo nuvestas į Užupio baseiną – viešąjį šulinį, buvusį aikštėje, kur susikerta dabartinės Malūnų ir Užupio gatvės.

1880 m. Užupio gyventojų skunde miesto valdybai rašoma, jog 20 tūkst. vietos gyventojų neturi vandens, nes viešasis šulinys besenkantis, Vilnios vandenį teršia alaus ir vyno fabrikai, vienintelis esąs Vingrių šaltinių vanduo yra labai toli. Minima, jog gaisro atveju vandens nebūtų įmanoma paimti iš Vilnios dėl stačių upės krantų. Skundu gyventojai prašė perimti šaltinius miesto žinion. 1881 m. po ilgai trukusio susirašinėjimo ir derybų su „Dobrochotnaja kapeika” miesto valdžia šaltinius išsinuomojo už 800 rublių mokestį. Tokia padėtis išsilaikė iki 1915 m. Vėliau buvo nutiesti nauji metaliniai vamzdžiai, sujungti keli šuliniai į vieną didelį mūrinį rezervuarą, tačiau vandens vos užtekdavo priešgaisriniams ir viešiems Užupio čiaupams. Dar vėliau Užupio turgaus aikštėje buvo iškastas ir įrengtas naujas viešas šulinys. Du miesto samdomi darbininkai mechaniniu siurbliu pumpuodavo vandenį. Kiek vėliau toje pačioje aikštėje buvo pastatyta vandens siurblinė, varoma elektriniais siurbliais.

Dabar visa šaltinių buvimo vietovė yra pakeista, todėl nė vieno atviro šaltinio nebesimato. Šiandieną šaltinius prie Subačiaus vartų primena išlikusi Žiupronių gatvė Senamiestyje.

Šaltiniai 

Vilniaus šaltiniai
Paveldimas bruožas

Paveldimas bruožas () – 1975 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai 
 Aktorius – vaidmuo
 Edwige Fenech – Siuzė
 Renzo Montagnani – Džakomas
 Juliette Mayniel – Magda
 Nieves Navarro – grafienė Ines
 Gigi Ballista – grafas
 Orchidea de Santis – Marisa

Turinys 

Senasis grafas miršta ir netrukus tarp šeimos narių, dar nesulaukusių šio mirties, prasideda kova dėl palikimo. Grafo sesuo nusamdo buvusį kalinį Džakomą, kad šis suviliotų grafo žmoną Ines ir tokiu būdu ją sukompromituotų, tačiau planai pradeda griūti, kai dvare pasirodo Siuzė, nesantuokinė grafo duktė, taip pat pretenduojanti į  palikimą...

1975 filmai
Italijos filmai
Komedijos
Airiškas vynas

Airiškas vynas – vynas, gaminamas Airijoje iš šioje šalyje išaugintų vynuogių. Tokį vyną gamina nedaug Airijoje esančių vynuogynų ir vyno daryklų, kurių dauguma yra Korko grafystėje. Laske irgi gaminamas vynas, vadinamas „Lusca“.

Airija yra Europos Komisijos oficialiai pripažinta vyną gaminančia šalimi. Vynuogynai Blackwater Valley Vineyard (Malovas), Longueville House (Malovas), West Waterford Vineyard (Cappoquin, Voterfordo grafystė) ir Thomas Walk Vineyard (Kinseilis) gamina vyną, nors yra išsidėstę šiauriau įprastinių vynmedžio auginimo rajonų.

Istorija 
Nors airiški vynuogynai ir airiškas vynas yra naujas dalykas, egzistuojantis paskutinius dešimtmečius, yra istorinių duomenų, kad jau senovėje buvo bandoma auginti vynuoges vyno gamybai. Pvz., V a. vienuolyno Kilkenio grafystėje (vėlesniais laikais cistersų) vienuoliai buvo pasodinę vynuogyną. Jais buvo pasekę kiti vienuolynai ir taip pat gamino vyną.

Šaltiniai 

Vynas
Airijos kultūra
Beliava

Beliava (; ) – miestas pietvakarių Lenkijoje. Nuo 1999 m. priklauso Žemutinės Silezijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Valbžycho vaivadijoje. Iki 1945 m. Vokietijos miestas.

Beliava įsikūrusi vaivadijos centre. Tarp 280 ir 964 m virš jūros lygio. Miesto plotas – 36,21 km². 31 699 gyventojai (2011 m. duomenys).

Istorija 
Beliava įkurta XIII a. 1720 m. pastatytas pirmasis mūrinis pastatas. 1806–1808 m. buvo okupuota Prancūzijos. 1891 m. atidaryta geležinkelio linija sujungusi Dzeržoniuvą su Beliava. 1924 m. suteiktos miesto teisės.

Mieste pilna architektūrinių paminklų. Centre stovi XIX a. neo gotikinė bažnyčia, su šalia 101 m bokštu (trečias aukščiausių šalyje). Vėlyvojo renesanso rūmai. 1743 m. statyta bažnyčia. Keli XVIII a. barokiniai pastatai, restauruoti XIX a. pab. ir XX a. pr.

Gyventojai 
Gyventojų skaičiaus raida nuo 1870 m. iki šių laikų:

Miestų partnerystė 
  Lingenas, Vokietija
  Hronovas, Čekija
  Chatham Kentas, Kanada
  Bertonas prie Trento, Jungtinė Karalystė

Lenkijos miestai