Maisto dažiklis

Maisto dažiklis – bet kuri maisto produkto ar gėrimo nudažymui dedama medžiaga. Maisto dažikliai kaip maisto priedai naudojami maisto pramonėje ir maistą gaminant namuose. Taip pat maisto dažiklių gali būti dedama į farmacijos, kosmetikos pramonės gaminius, jie gali būti naudojami kaip saugesni dažai švietimo įstaigose ir pan.

Maisto dažiklių panaudojimo tikslai 

Žmonėms tam tikros spalvos asocijuojasi su atitinkamu skoniu, kvapu, todėl dažiklis gali pakeisti skonio ar kvapo suvokimą, nesvarbu, koks produktas tai būtų – saldainis ar vynas.

Dėl šios priežasties dažikliai naudojami maisto produktų gamyboje. Kartais gamintojai siekia, kad vartotojai produktą suvoktų kaip natūralų, pvz., be dažiklio cukruotos vyšnios būtų šviesiai rusvos spalvos. Tačiau kartais dažikliu siekiama neįprasto įspūdžio, pvz., 2000 m. Heinz’o bendrovė pradėjo gaminti žaliąjį kečupą.

Paprastai vartotojai supranta, kad ryškūs ir nenatūralių spalvų maisto produktai greičiausiai nudažyti maisto dažikliais, tačiau tik nedaugelis žino, kad kartais dažomi ir natūraliai atrodantys maisto produktai, tokie kaip apelsinai ar lašiša, siekiant užmaskuoti jų natūralių spalvų variantus. Kadangi natūrali maisto produktų spalva kinta priklausomai nuo metų laiko, dėl perdirbimo ir laikymo sąlygų, dažiklių panaudojimas dažnai produktams suteikia komercinio pranašumo – produktams suteikiama ta spalva, kurios vartotojas tikisi ir kuriai teikia pirmenybę. Svarbiausios priežastys, dėl kurių naudojami dažikliai:
 Noras kompensuoti natūralios produkto spalvos nykimą, kuris neišvengiamas dėl šviesos, oro poveikio, temperatūros svyravimų, drėgmės ir kitų tranportavimo/sandėliavimo sąlygų.
 Natūralių spalvos variantų maskavimas.
 Natūralių spalvų sustiprinimas.
 Noras suteikti maisto produktui savitumo.
 Siekis apsaugoti nuo šviesos poveikio maisto produkto skonines, kvapiąsias medžiagas ir vitaminus.
 Puošimas, dekoravimas, pvz., tortų puošimas.
Visgi maisto produkto spalvą sąlygojančios medžiagos turi ne tik signalinį poveikį, susijusį su maisto pasirinkimu ir vartojimu. Kaip ir daugelis kitų medžiagų, jos veikia įvairius medžiagų apykaitos procesus.

Reglamentavimas 

Maisto dažiklių saugą pasaulyje tikrina įvairios organizacijos ir kartais jų nuomonė dėl dažiklio saugos išsiskiria. Jungtinėse Amerikos valstijose numeriai paprastai suteikiami leidžiamiems naudoti sintetiniams maisto dažinkliams, kurie neegzistuoja gamtoje, tuo tarpu Europos Sąjungoje, E numeriai suteikiami tiek sintetiniams, tiek natūraliems priedams (intervalas E100-E199).

Dauguma šalių turi savus maisto gamyboje, kosmetikoje, farmacijoje leistų naudoti dažiklių sąrašus. Šiuose sąrašuose ar kitokiuose teisės aktuose gali būti nurodyti didžiausi dažiklių kiekiai, kuriuos vartotojas gali gauti per dieną su maistu ir kitais gaminiais.

Daugelis šalių organizacijų, įskaitant JAV Maisto ir vaistų administraciją, nereikalauja, kad būtų atliekami natūralių dažančių medžiagų bandymai ar klinikiniai tyrimai.

Sintetiniai organiniai maisto dažikliai 

Keletas pavyzdžių:
 E102 – tartrazinas (ES neleidžiamas)
 E110 – oranžinis geltonasis S
 E123 – amarantas (uždraustas)
 E127 – eritrozinas (ES neleidžiamas)
 E129 – maisto raudonasis 17
 E132 – indigotinas
 E133 – briliantinis mėlynasis
 E143 – maisto žaliasis 3

Natūralios kilmės maisto dažikliai (maisto dažai) 

Rinkoje atsiranda vis daugiau natūralių dažiklių, kadangi auga vartotojų susirūpinimas dėl sintetinių dažiklių poveikio. Pvz.:
 šafranas
 žalias dažiklis, gaunamas iš Chlorella dumblių.
 E100 – kurkuminas, gaunamas iš ciberžolės ekstrakto, bet jis gali būti gaunamas ir sintezės būdu;
 E120 – kochinealis, raudonas dažiklis iš vabzdžių (skydamarių) Dactylopius coccus;
 E150a – karamelės dažiklis, gaminamas karamelizuojant cukrų;
 E160a – karotinas (alfa-karotinas, beta-karotinas, gama-karotinas), natūralus dažiklis, tačiau šiais laikais jis labai dažnai gaunamas dirbtinai;
 E160b – anatas, raudonai oranžinis dažiklis, gaunamas iš dažinės urlijos (Bixa orellana) sėklų ekstrakto, laikomas pavojingu;
 E160c – kapsantinas, natūralus dažiklis, gaunamas iš paprikos ekstrakto; tačiau šis maisto priedas gali būti ir sintetinis ;
 E162 – betaninas, dažiklis gaunamas iš raudonųjų burokėlių sulčių.

Kad visada būtų galima lengvai gauti pageidaujamą spalvą, dažantys šių medžiagų komponentai gamybos metu paprastai labai išgryninami; tačiau dažikliai dažnai tiekiami kaip mišinys su kitomis (kieto ar skysto pavidalo) medžiagomis – nešikliais, kurie užtikrina dažiklių patvarumą ir patogesnį naudojimą.

Jei dažiklis natūralus, etiketėje dažniausiai reikalaujama nurodyti tik tai, kad produktuose yra maisto dažiklių. Jei dažiklis sintetinis, nurodomas ir konkretus dažiklio pavadinimas, ir E numeris.

Neorganiniai maisto dažikliai 

Jie naudojami tik specialiais tikslais, pvz., konditerijoje. Keletas pavyzdžių:
 E170 Kalcio karbonatas
 E171 Titano dioksidas
 E172 Geležies oksidai

Kitas panaudojimas 

Kadangi maisto dažikliai paprastai saugesni nei įprastiniai menininkų naudojami dažai ir pigmentai, kai kurie menininkai juos naudoja kūryboje, ypač kūno piešiniams.

Maisto dažus galima naudoti ir audinių dažymui, jie greitai nenusiskalbia, kai audiniai iš medvilnės ar kanapių pluošto. Kai kuriuos maisto dažiklius galima fiksuoti ir ant nailono ar gyvūninės kilmės pluošto.

Kritika ir poveikis sveikatai 

Nors anksčiau atlikti moksliniai tyrimai nerodė, kad egzistuotų koreliacija tarp dėmesio trūkumo – hiperaktyvumo sutrikimo ir maisto dažiklių, naujų tyrimų rezultatuose sintetiniai konservantai ir sintetiniai dažikliai nuodomi kaip medžiagos, apsunkinančios šio neurologinio sutrikimo ir dėmesio trūkumo simptomus; be to, poveikis būdingas tiek sergantiesiems, tiek bendrajai gyventojų populiacijai ; Gali būti, kad šito nepastebėta ankstesniuose tyrimuose todėl, kad nebuvo tinkamų klinikinių metodų kiekybiškai išmatuoti prasižengėlių elgesį. Tėvų atsiliepimai tiksliau rodė maisto priedų maiste buvimą nei klinikiniai tyrimai.  Atliekant tyrimus su keliomis didelėmis mokinių, neturinčių dėmesio sutrikimų, grupėmis, paaiškėjo, kad iš mokyklose tiekiamo maisto pašalinus dirbtinius komponentus, įskaitant dirbtinius dažiklius, pagerėjo mokinių mokymosi rezultatai ir sumažėjo disciplinos nesilaikymo problemų.
 Norvegijoje 1978 m. uždrausti visi produktai, kuriuose yra anglies dervų ir jų darinių. Naujais įstatymais, laikantis ES reglamentų, šis draudimas panaikintas. Kartu uždrausta daug dažiklių, kurie leidžiami naudoti JAV.
 Tartrazinas (E102) sukelia dilgėlinę mažiau nei 0,01 % su juo kontaktuojančių žmonių .
 Eritrozinas (E127) siejamas su žiurkių skydliaukės augliais.

Taip pat skaitykite 

 E numeris
 Maisto priedas

Literatūra

Nuorodos 
 Maisto sauga. Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

Dažikliai